Справа № 816/2955/13-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 року м. Київ К/800/56729/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Ситникова О.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Полтавського міського управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Полтавського міського управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу начальника УМВС України в Полтавській області №170 о/с від 26.04.2013р. про звільнення позивача з органів внутрішніх справ за власним бажанням на підставі п.64 "ж" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України; поновлення його в органах внутрішніх справ України на посаді оперуповноваженого сектору ВДСБЕЗ ПМУ УМВС України у Полтавській області з 30.04.2013р. та стягнення з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 30.04.2013р. по дату прийняття постанови.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.06.2013р. позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області №170 о/с від 26 квітня 2013 року в частині звільнення оперуповноваженого сектору оперативних розробок відділу ДСБЕЗ Полтавського міського управління Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ; поновлено ОСОБА_4 в органах внутрішніх справ на посаді оперуповноваженого сектору оперативних розробок відділу ДСБЕЗ Полтавського міського управління Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області з 01.05.2013р.; стягнуто з Полтавського міського управління Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на користь ОСОБА_4 середньомісячне грошове утримання за час вимушеного прогулу з 01.05.2013р. по 17.06.2013р.; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2013р. постанову суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідач в письмових запереченнях на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними, а рішення суду апеляційної інстанції, яке він просив залишити без змін, - обґрунтованим та законним.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що наказом Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області №166 о/с від 25.06.2010р. позивача прийнято на службу в органи внутрішніх справ.

Позивачем подано на ім'я начальника УМВС України в Полтавській області рапорт від 15.04.2013р., зареєстрований 25.04.2013р. за вх.№992-р, про звільнення за власним бажанням у зв'язку з особистим небажанням в подальшому проходити службу в ОВС, малою заробітною платою, ненормованим робочим днем, відсутнім матеріально-технічним забезпеченням та небажанням працювати за таких умов, а також просив вирішити питання про його звільнення без додержання тримісячного строку розгляду й своє рішення вважав остаточним та обдуманим.

Наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області №170 о/с від 26.04.2013р. оперуповноваженого сектору оперативних розробок відділу ДСБЕЗ Полтавського міського управління старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4 з 30.04.2013р. звільнено з органів внутрішніх справ за п.64 "ж" (у запас за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991р. №114 (далі - Положення №114).

Проте, позивачем до дня фактичного звільнення з органів внутрішніх справ, тобто до 30.04.2013р., на ім'я начальника УМВС України в Полтавській області було подано рапорт про відкликання рапорту про звільнення за власним бажанням від 15.04.2013р. у зв'язку зі зміною обставин та бажанням в подальшому працювати в органах внутрішніх справ. Вказаний рапорт на адресу відповідача надійшов 29.04.2013р.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на момент відкликання рапорту про звільнення від 15.04.2013р. позивач не міг знати, якою саме датою його було звільнено, а тому мав право відкликати вказаний рапорт, оскільки дотримання трьохмісячного строку при звільненні осіб, на яких поширюється дія Положення №114, є обов'язковим як для адміністрації, так і для підлеглого.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції й відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції вказав, що оскільки в поданому ним рапорті позивач сам вказав на те, що просить звільнити його у найкоротший строк без додержання трьохмісячного терміну, то слід вважати, що сторони домовились про звільнення у більш короткий строк, ніж визначений п.68 Положення №114.

Колегія ж суддів Вищого адміністративного суду України вказує на таке.

Відповідно до п.64 «ж» Порядку №114, яке визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків.

Згідно з п.68 Положення №114 особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Отже, наказ про звільнення особи рядового чи начальницького складу за власним бажанням за загальним правилом видається через три місяці з моменту подання рапорту про звільнення.

Водночас, змістом п.68 Положення №114 до закінчення трьохмісячного строку попередження особи, які подали рапорт про звільнення за власним бажанням, мають право відкликати цей рапорт, якщо сторони не домовилися про звільнення у більш короткий строк.

Аналогічна позиція викладена і в постановах Верховного Суду України від 05.12.2011р. у справі №21-236а11, від 09.04.2012р. у справі №21-99а 12, від 29.05.2012р. у справі № 21-122а12.

Таким чином, суд апеляційної інстанції прийшов до правильного висновку, що в поданому ним рапорті від 15.04.2013р. позивач особисто вказав на те, що просить звільнити його у найкоротший строк без додержання трьохмісячного терміну, а отже сторони домовились про звільнення у коротший строк, ніж встановлено п.68 Положення №114.

Крім того, при поданні рапорту про звільнення за власним бажанням позивачем було подано й рапорт про відмову від проходження ВЛК, що також підтверджує його намір не продовжувати службу в органах ОВС.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування наказу начальника УМВС України в Полтавській області №170 о/с від 26.04.2013р. про звільнення позивача з органів внутрішніх справ за власним бажанням та поновлення його на посаді, а отже й про задоволення позовних вимог.

За правилами статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору, а тому підстав для скасування ухваленого судом рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2013 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Ситников О.Ф.