Справа № 809/2440/15
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2015 р. Справа № 809/2440/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Григорука О.Б.

при секретарі Гринчишин Х.І.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1, представників відповідача- Дутки - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Мізунь»

до відповідача: Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області

про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 29.05.2015.,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мізунь» звернулось до суду із адміністративним позовом до Долинської оДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 29.05.2015.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржуване рішення податкового органу винесене з порушенням закону, базується на безпідставних висновках акту перевірки про факт безтоварності господарських операцій по правочинах укладених з контрагентом позивача ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Ант», внаслідок чого позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість. Вважає таке податкове повідомлення - рішення необґрунтованим.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала з підстав, викладених в адміністративному позові.

Представники відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечили з мотивів викладених у письмовому запереченні (т.1, а.с. 161-162). Вважають, що підстави для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відсутні.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні та витребувані докази, судом встановлено наступне.

ТОВ «Мізунь», зареєстроване як юридична особа з 16.08.2002 та перебуває на обліку, як платник податків, у Долинській оДПІ з 21.08.2002.

З 29 квітня 2015 року по 07 травня 2015 року відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Мізунь» з питань фінансово-господарських взаємовідносин із ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Ант» в частині податку на додану вартість за період з 01.07.2014 по 31.08.2014.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт за №804/09-05-22/32149452 від 15.05.2015 (т. 1, а.с. 12-18), у відповідності до висновків якого податковим органом встановлено порушення позивачем пунктів 198.1, 198.2, ст. 198, п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 100400,00 грн., в тому числі за липень 2014 року на суму 92600,00 грн., за серпень 2014 року на суму 7800,00 грн.

За результатами проведеної перевірки, в звязку з встановленими порушеннями, відповідачем прийнято податкове повідомлення рішення № від 29.05.2015 (т. 1, а.с. 10), яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість в розмірі 150600,00 грн., в тому числі 100400,00 грн. за основним платежем та 50200,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Щодо правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення № від 29.05.2015 та встановлених фактів заниження сум податку на додану вартість, які підлягали сплаті, слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 198.3 ст. ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

В силу вимог пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з класифікацією витрат, наведеною у статті 138 ПК України, витрати на дослідження ринку (маркетинг) належить до витрат на збут (підпункт «г» підпункту 138.10.3 пункту 138.10), які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу (пункт 138.2 статті 138 ПК України).

Вказані норми встановлюють, що податкові наслідки у вигляді зменшення бази оподаткування податку на додану вартість та податку на прибуток на суму понесених витрат (у тому числі й по сплаті ПДВ у ціні придбаних товарів (робіт, послуг) є правомірними за умови реального виконання господарської операції та наявності первинних документів, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції та її учасників.

На підтвердження реальності виконання господарських операцій та факту використання придбаних маркетингових послуг у рамках господарської діяльності, платник подав суду копії договору про надання послуг від 26.06.2014 № 15, специфікацію №1 до вказаного договору, акти надання послуг від 28.08.2014, від 29.08.2014року, від 30.08.2014 року, від 31.08.2014 року , копію платіжного доручення від 03.09.2014 про оплату послуг у безготівковому порядку в сумі 168000,00 грн., в тому числі ПДВ 28000,00грн., а також копію звіту маркетингового дослідження.

Разом з тим, подані платником документи не дозволяють встановити реальність виконання розглядуваних операцій та факт їх використання у господарській діяльності позивача.

Судом встановлено, що поданий позивачем звіт містить узагальнену статистичну інформацію у різних сферах господарської діяльності України та, по суті, являє собою опис стану ринку товарів за період з лютого 2012 року по лютий 2013 року та окремих економічних категорій певних сфер економіки, однак не відноситься безпосередньо до діяльності самого позивача та не містить жодних рекомендацій, розроблених конкретно для платника. Будь-яких документів на підтвердження спрямованості спірних послуг на досягнення конкретних цілей у діяльності платника не представлено.

Вказане не відповідає суті послуг, визначеній у підпункті 14.1.108 пункту 14.1 статті 14 ПК України, згідно з яким маркетингові послуги (маркетинг) - це послуги, що забезпечують функціонування діяльності платника податків у сфері вивчання ринку, стимулювання збуту продукції (робіт, послуг), політики цін, організації та управлінні руху продукції (робіт, послуг) до споживача та післяпродажного обслуговування споживача в межах господарської діяльності такого платника податків. До маркетингових послуг належать, у тому числі: послуги з розміщення продукції платника податку в місцях продажу, послуги з вивчення, дослідження та аналізу споживчого попиту, внесення продукції (робіт, послуг) платника податку до інформаційних баз продажу, послуги зі збору та розповсюдження інформації про продукцію (роботи, послуги).

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Ант» вивчало, досліджувало та аналізувало споживчий попит на ринку, на якому здійснює свою діяльність позивач; у справі відсутні докази того, яким чином надавалися маркетингові послуги, який практичний результат їх використання позивачем.

Крім цього, позивачем не надано пояснень та не наведено обґрунтувань необхідності складення чотирьох актів надання послуг, зокрема від 28.08.2014, від 29.08.2014, від 30.08.2014, від 31.08.2014, враховуючи, що результатом договору від 26.06.2014 № 15 став один звіт, який надано суду (т. 1, а.с 78-139).

Оскільки формально складені первинні документи не можуть слугувати належною підставою для формування даних податкового обліку, тоді як реальність операцій з поставки маркетингових послуг позивачеві у рамках господарських правовідносин з ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Ант» та зв'язок цих послуг з господарською діяльністю позивача документально не підтверджується, є правомірними висновки податкового органу щодо безпідставності включення позивачем сум податку на додану вартість сплачених при вчиненні вказаних господарських операцій.

Також позивачем на підтвердження правомірності віднесення до податкового кредиту сум податку на додану вартість надано договір №26 від 27 червня 2014 року на виконання робіт (надання послуг), а саме: послуг по підготовці території для прокладки господарського питного трубопроводу, послуг з проведення лінії електропередач водозабору, зварювальних робіт. Також суду надано протокол №1 про погодження договірної ціни на послуги по підготовці території для прокладки господарського питного трубопроводу на суму 187200,00 грн., в т. ч. ПДВ 31200,00 грн.; послуг з проведення лінії електропередач водозабору на суму 163200,00 грн., в тому числі ПДВ 27200,00 грн., зварювальних робіт на суму 84000,00 грн., в т.ч. ПДВ 14000,00 грн., а також акти про надання послуг на вказані суми. Крім цього, позивачем на підтвердження здійснення оплати по даному договору надано також платіжні доручення (т. 1, а.с. 54-66) та податкові накладні (т. 1, а.с. 54-63).

Судом встановлено, що при проведенні перевірки 06 травня 2015 року відповідачем було направлено вимогу щодо надання первинних документів, якою податковий орган вимагав надати пояснення та первинні документи, а саме: чи ТОВ «Мізунь» узгоджувало роботи із Старомізунською сільською радою по будівництву трубопроводу в с. Новий Мізунь урочище Лисинець (проведення лінії електропередач водозабору, зварювальні роботи) та документи, що підтверджують вказаний факт; копії укладених договорів оренди земельних ділянок або актів на право постійного користування земельними ділянками для прокладки господарсько-питного трубопроводу; документи бухгалтерського обліку, що підтверджують наявність даного трубопроводу на балансі підприємства (т.2 а. с. 32).

Як встановлено судом на вимогу податкового органу позивачем документів не представлено, згідно відповіді на запит №2296 від (т. 2 а.с.33) позивач дійшов висновку про помилковість витребування таких документів, оскільки згідно укладених договорів послуги не є будівельними роботами з будівництва трубопроводу, а відносяться до послуг в сфері маркетингових досліджень, а також послуг у сфері організаційно-технічної підготовки до подальшого будівництва.

Посилання позивача під час розгляду справи та у листі від 07 травня 2015 року №2296 (відповідь на вимогу про надання первинних документів) на те, що ТОВ «НВП «Ант» не здійснювало будівельних робіт, а послуги згідно договору №26 від 27 червня 2014 року відносяться до послуг у сфері організаційно-технічної підготовки для подальшого будівництва, як на підставу ненадання документів, на думку суду, не є тією обставиною, яка унеможливила надання відповідних документів на підтвердження реальності здійснення господарських операцій згідно договору №26 від 27 червня 2014 року.

Таким чином, позивачем не виконано вимог податкового органу щодо надання первинної документації, яка б підтвердила обставини щодо виконання послуг згідно договору №26 від 27 червня 2014 року. З врахуванням того, що у первинній документації, яка надана позивачем, а саме договору №26 від 27.06.2014, протоколу погодження ціни, актів надання послуг сторонами господарських правовідносин не визначено, які саме вчинені дії з організації підготовки до подальшого будівництва водопроводу, станом на момент здійснення перевірки та винесення податкового повідомлення-рішення позивачем не підтверджено факту здійснення таких господарських операцій.

Під час судового розгляду суду надано документи, які підтверджують вчинення дій щодо підготовки будівництва господарсько-питного водопроводу для заводу мінеральних вод, зокрема, договір на розробку проектно-технічної продукції від 18 червня 2013 року, договір на виконання робіт, повязаних із здійсненням авторського нагляду за будівництвом від 08.08.2013, договір №65-13 на проведення технічного нагляду, укладених між позивачем та підприємством «Науково-творча майстерня «Архітрав», робочі проекти господарського питного водопроводу, зон санітарної охорони водозабору поверхневих вод, проект зовнішніх електричних мереж. Однак, вказані письмові докази не спростовують висновок податкового органу про відсутність належних підтверджень надання послуг саме ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Ант», оскільки відсутній зв'язок правовідносинами, які регулюються договором №26 від 27.06.2014 та діями, вчинення яких здійснювалось згідно договорів, укладеними між позивачем та підприємством «Науково-творча майстерня «Архітрав» та іншими особами.

Крім цього, позивачем, не надано доказів, які б свідчили про рух матеріальних активів під час здійснення господарських операцій. Надані ж позивачем докази у сукупності та взаємозв'язку не підтверджують реального руху активів на підставі договору №26 від 27.06.2014 у межах господарської діяльності платника.

За таких обставин, позивачем не спростовано обставини, встановлені податковим органом при здійсненні перевірки, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог щодо скасування податкового повідомлення-рішення в частині визначення грошового зобовязання в сумі 100400,00 грн. за основним платежем слід відмовити.

Щодо правомірності визначення податковим органом штрафних (фінансових) санкцій, згідно податкового повідомлення-рішення № від 29.05.2015 слід зазначити наступне.

У відповідності до оскаржуваного рішення відповідачем визначено суму грошового зобовязання за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 50200,00 грн., що становить 50% суми визначеного грошового зобовязання за основним платежем.

Розмір застосування фінансової санкції зумовлений повторністю визначення податковим органом грошового зобовязання протягом 1095 днів, зокрема, наявністю факту визначення податковим органом грошового зобовязання на підставі акту перевірки №333/09-05-22/32149452 від 21.02.2013 (п. 12.5 акту перевірки від 15.05.2015).

У відповідності до статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. при повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. Судом встановлено, що нарахування, грошового зобовязання в межах 1095 днів, яке передувало нарахуванню штрафних фінансових санкцій згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення оскаржено платником податків до суду, а вказане грошове зобовязання не набуло статусу узгодженого. Вказане також не заперечується податковим органом та встановлено актом перевірки від 15.05.2015 року.

За таких обставин, є безпідставним застосування податковим органом при визначенні податкового зобовязання штрафних санкцій у розмірі 50% суми донарахованого грошового зобовязання, а застосуванню підлягала частина 1 пункту 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України та визначення штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 25% донарахованого грошового зобовязання.

Враховуючи вищенаведене, в цій частині позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а податкове повідомлення-рішення в частині збільшення суми грошового зобовязання ТОВ «Мізунь» за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 25100,00 грн. визнанню протиправним та скасуванню.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області № від 29.05.2015 в частині збільшення суми грошового зобов'язання ТОВ "Мізунь" на суму 25100 (двадцять п'ять тисяч сто) 00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мізунь" , код 32149452 у дохід Державного бюджету України решту суми судового збору у розмірі 2210 (дві тисячі двісті десять) грн. 80 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Григорук О.Б.

Постанова складена в повному обсязі 08.09.2015 року.