Справа № 815/345/15     
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/345/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області, треті особи ОСОБА_2, Садівниче товариство «Пограничник», про визнання протиправними та скасування розпоряджень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області № 1802/А-2011 від 18.11.2011 р. «Про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для ведення садівництва на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області» та № 422/А-2012 від 29.03.2012 р. «Про затвердження проекту землеустрою про відведення земельних ділянок у власність гр. ОСОБА_3 та іншим для ведення садівництва на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передачі безоплатно у власність громадянину України ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,1200 га для ведення садівництва із земель запасу сільськогосподарського призначення на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (за межами населеного пункту).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 2008 р. він є членом Садівничого товариства «Пограничник» (далі Товариство) та в його користуванні знаходиться земельна ділянка № 26 загальною площею 0,06 га за адресою: вул. Зоряна на території СТ «Пограничник», СМ «Вапнярський», Фонтанська сільська рада (за межами населеного пункту), Комінтернівський район, Одеська область. В 2008 р. СТ «Пограничник» пройшло перереєстрацію, було затверджено новий Статут, рішенням господарського суду Одеської області від 21.11.2008 р. по справі № 12/21-08-4343 за СТ «Пограничник» було визнано право користування земельною ділянкою загальною площею 13,7 га, розташованої між селами Олександрівка та Вапнярка Комінтернівського району Одеської області на схилах Великого Аджаликського лиману. Згідно рішення Фонтанської сільської ради № 367-V від 08.08.2008 р. Товариству був виданий дозвіл на розробку містобудівного обґрунтування розміщення садівничого товариства та затверджені списки громадян-членів Товариства, затверджені назви вулиць та номера ділянок, закріплені номери земельних ділянок за кожним громадянином-членом Товариства. На підставі розпорядження від 02.04.2009 р. № 560/А-2009 Комінтернівської РДА Товариству було дозволено розробку містобудівного обґрунтування розміщення садівничого товариства за вказаною адресою. В подальшому було розроблено та узгоджено із відповідними службами містобудівне обґрунтування розміщення Товариства, яке було затверджено рішенням Фонтанської сільської ради від 25.08.2011 р. № 176-VI. Крім того, рішеннями господарських судів (справа № 2-а-13338/09/1570, № 5017/921/2012) встановлено, що у Товариства виникло право користування земельною ділянкою, а Комінтернівська РДА чинить перешкоди Товариству в закінченні оформлення документів на землю в 2009-2012 рр. Поряд із тим, Комінтернівська РДА видала ряд розпоряджень на ім'я третіх осіб, які не є членами Товариства. У 2014 р. позивач на підставі ст.118 ЗК України мав намір реалізувати право на безоплатну приватизацію земельної ділянки і з цією метою виготовив технічний звіт з кадастрової зйомки на виділену йому в користування земельну ділянку, звернувся до Управління Держземагентства у Комінтернівському районі Одеської області із заявою про надання відомостей з документації із землеустрою, що включена до Державного фонду документації із землеустрою щодо бажаного місця розташування земельної ділянки, яка передбачається до відведення в СМ «Вапнярський», СТ «Пограничнк», вул. Зорянка, ділянка № 26 на території Фонтанської сільради. В серпні 2014 р. позивач дізнався про розпорядження Комінтернівської РДА від 29.03.2012 р. № 422/А-2012 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянину України ОСОБА_3 та іншим (всього 6 громадян) для ведення садівництва на території Фонтанської сільської ради». У січні 2015 р. позивач отримав копію розпорядження Комінтернівської РДА від 18.11.2011 р. № 1802/А-2011 «Про надання громадянину України ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення садівництва на території Фонтанської сільської ради (за межами населеного пункту) Комінтернівського району Одеської області», яке на його думку порушує його права та вимоги чинного законодавства. Зокрема, оскаржуване розпорядження прийнято всупереч вимог ч.6 ст.118 Земельного кодексу України, оскільки зазначена земельна ділянка перебуває у користуванні СТ «Пограничник» і безпосередньому користуванні позивача та не вилучалась, однак погодження від СТ «Пограничник», рівно як і від позивача ОСОБА_4 не отримував. Земельна ділянка площею 0,06 га, що знаходиться у користуванні позивача, частково співпадає з земельною ділянкою площею 0,12 га, що передана у власність гр. ОСОБА_2 На момент прийняття оскаржуваного розпорядження відповідач був обізнаний про вищезазначені обставини, однак до уваги не взяв та, порушивши приписи земельного законодавства, прийняв неправомірне рішення, що й зумовило позивача звернутись за судовим захистом.

До суду з'явився представник позивача, який позовні вимоги із викладених вище підстав підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Також до суду з'явилася третя особа ОСОБА_2, який в задоволенні позову просив відмовити.

Представники відповідача та СТ «Пограничник» до суду не з'явилися, про час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином; заперечення проти адміністративного позову не надали.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що на підставі звернень громадян України членів садово-городницького товариства «Пограничник» рішенням Виконкому Фонтанської сільради Ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області № 108 від 17.12.1992 р. громадянам (згідно з переліком) виділено земельні ділянки по 600 кв.м. під садівництво та дачне будівництво на землях ГЗЗ, неудобіях з виступаючими на поверхню твердих порід в районі правого берегу Великого Аджаликського лиману с північного боку села Вапнярки. Відповідно до п.2 вказаного рішення приступити до дачного будівництва на виділених ділянках після отримання будівельних паспорті в Комінтернівській Райархітектурі.

Площа виділеної земельної ділянки згідно Викопіювання із плану використання земель земельної ділянки, виділеної із ЛЗЗ під дачні ділянки садівничо-городницькому товариству «Пограничник» та Плану садівничо-городницьких ділянок товариства «Пограничник», що є додатками до рішення № 108 від 17.12.1992 р. виконкому Фонтанської сільської Ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області, складає 13,7 га.

При наданні в користування зазначеної земельної ділянки СТ «Пограничник» були визначені її межі на місцевості, що підтверджується викопіюванням із плану використання земель земельної ділянки виділеної із ДЗЗ. Одночасно був складений та затверджений План садівничо-городницьких ділянок товариства «Пограничник», відповідно до якого були визначені на місцевості межі кожної із ділянок членів садівничого товариства.

Рішенням виконкому Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 29.05.2008. № 48 зареєстрований в новій редакції Статут СТ «Пограничник», а також отримано Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи і проведена реєстрація СТ «Пограничник» в органах статистики, податковій інспекції, Пенсійному фонді та ін.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є членом СТ «Пограничник» з 23.06.2008 р. та згідно рішення сільського голови Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області № 367-V від 08.08.2008 р. за позивачем закріплено ділянку № 26 по вул. Зоряна в СТ «Пограничник» на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (а.с. 11, 12, 13, 49).

На підставі розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації від 02.04.2009 р. № 560/А-2009, СТ «Пограничник» було дозволено розробку містобудівного обґрунтування розміщення садівничого товариства на площі 13,70 га за межами населеного пункту на території Фонтанської сільської ради в Комінтернівському районі Одеської області (а.с. 50). Містобудівне обґрунтування розроблено та погоджено у встановленому порядку. Управлінням архітектури та містобудівної політики Одеської обласної державної адміністрації надано висновок експертизи містобудівної документації від 11.08.2010 р. № 37. Громадські слухання з обговорення проекту містобудівного обґрунтування розміщення СТ «Пограничник» проведено 11.10.2010 р. та рекомендовано Фонтанській сільській раді затвердити містобудівне обґрунтування.

Рішенням Фонтанської сільської ради № 176-VI від 25.08.2011 р. (а.с. 54) було затверджене містобудівне обґрунтування розміщення СТ «Погранчиник» на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області.

З метою реалізації свого права на безоплатну приватизацію земельної ділянки ОСОБА_1 виготовив технічний звіт з кадастрової зйомки на виділену йому в користування земельну ділянку та звернувся до Управління Держземагентства у Комінтернівському районі Одеської області із заявою про надання відомостей з документації із землеустрою, що включена до Державного фонду, документації із землеустрою щодо бажаного місця розташування земельної ділянки, яка передбачалася до відведення в СМ «Вапнярський», СТ «Пограничник», вул. Зоряна, ділянка № 26 на території Фонтанської сільської ради.

В липні 2014 р. позивач отримав відповідь Управління Держземагентства у Комінтернівському районі Одеської області від 24.06.2014 р. № 3211 (а.с. 16), відповідно до якої згідно обмінного файлу координати даної земельної ділянки співпадають з координатами земельної ділянки, розташованою за адресою: Фонтанська сільська рада, СМ «Вапнярський», СТ «Пограничник», вул. Зоряна, ділянка № 26, розробник ТОВ «ДП Інагро», дозвіл на розробку Проекту землеустрою розпорядження Комінтернівської РДА від 29.03.2012 р. № 422/А-2012.

На початку серпня 2014 р. позивач отримав копію розпорядження Комінтернівської РДА від 29.03.2012 р. № 422/А-2012 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянину України ОСОБА_3 та іншим (всього 6 громадян, у т.ч. ОСОБА_2 0,1200 га) для ведення садівництва на території Фонтанської сільської ради» (а.с. 24), яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок гр. ОСОБА_3 та ін. (всього 6 громадян згідно додатку) у власність для ведення садівництва на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (за межами населеного пункту). Пунктом 2 вказаного розпорядження передано безоплатно у власність гр. ОСОБА_3 та ін. (всього 6 громадян згідно додатку) земельні ділянки загальною площею 0,4200 га, у т.ч.: 0,4200 га пасовища, для садівництва із земель запасу сільськогосподарського призначення на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (за межами населеного пункту).

29 грудня 2014 р. позивач звернувся до Комінтернівської РДА із запитом на отримання публічної інформації (а.с. 18) щодо отримання копії розпорядження про надання дозволу на розробку проекту відносно земельної ділянки № 26, в результаті чого отримав відповідь від 05.01.2015 р. № 1/01-20145 згідно якої Розпорядженням голови Комінтернівської РДА від 18.11.2011 р. № 1802/А-2011 (а.с. 21) надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га у власність для ведення садівництва, що розташована на території Фонтанської сільської ради (за межами населеного пункту) Комінтернівського району, безоплатно у власність гр. ОСОБА_2.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає зазначені розпорядження необґрунтованими, а позовні вимоги підлягаючими задоволенню у звязку з наступним.

Судом встановлено, що СТ «Пограничник» звернулося до господарського суду Одеської області із позовом до Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області, третя особам на стороні відповідача Фонтанська сільська рада, про визнання права користування земельною ділянкою та зобовязання укласти договір оренди земельної ділянки (справа № 12/21-08-4343).

Рішенням господарського суду від 21.11.2008 р. у позові відмовлено частково, визнано за СТ «Пограничник» право користування земельною ділянкою загальною площею 13,7 га, розташованою між селами Олександрівка та Вапняра Комінтернівського району Одеської області в схилах Великого Аджаликського лиману. В решті позову відмовлено. Рішення набрало законної сили.

Вирішуючи спір, господарський суд виходив із того, що межі земельної ділянки були встановлені на місцевості, що підтверджується Викопіюванням із плану використання земель земельної ділянки, виділеної із ДЗЗ під дачні ділянки садівничо-городницькому товариству «Пограничник» та Планом садівничо-городницьких ділянок товариство «Пограничник», що є додатками до рішення виконкому Фонтанської сільської Ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області від 17.12.1992 р. № 108, абрисом земельної ділянки, каталогом координат кутів зовнішніх меж земельної ділянки та планом зйомки земельної ділянки.

Суд дійшов висновку, що відповідно до ст.22 Земельного кодексу України (в редакції 1991 р.), надані документи підтверджують у СТ «Пограничник» право користування земельною ділянкою, у зв'язку із чим задовольнив позов в цій частині.

У 2012 р. Комінтернівська РДА, намагаючись оскаржити право користування земельною ділянкою площею 13,7 га, що була надана СТ «Пограничник», звернулася до господарського суду Одеської області із позовом до СТ «Пограничник» про заборону використовувати земельну ділянку загальною площею 13,7 га, розташовану між селами Олександрівка та Вапнярка Комінтернівського району Одеської області на схилах Великого Аджаликського лиману (справа № 5017/921/2012).

Рішенням господарського суду Одеської області від 28.05.2012 р., залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 09.08.2012 р., Комінтернівській РДА відмовлено у задоволенні вищезазначеного позову. Вирішуючи спір, суд виходив із того, що право користування спірною земельною ділянкою належить СТ «Пограничник» відповідно до рішення виконкому Фонтанської сільради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області від 17.12.1992 р. № 108, яке є чинним та не оскаржувалося, а також тим, що право користування визнано за СТ «Пограничник» рішенням господарського суду від 21.11.2008 р. у справі № 12/21-08-4343.

У постанові Одеського апеляційного господарського суду від 09.08.2012 р. суд надав оцінку доводам Комінтернівської РДА щодо відсутності у СТ «Пограничник» документів, які б підтверджували його право користування або право власності на спірну земельну ділянку. Так, фактичне користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки, як самовільного її зайняття (п.3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 р. «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин).

При цьому, в мотивувальній частині постанови суд апеляційної інстанції вказав, що з огляду на матеріали справи, СТ «Пограничник» більше чотирьох років намагається належним чином оформити землевикористання, але Комінтернівська РДА своїми протиправними діями чинить йому перешкоди у оформленні документів.

Так, Розпорядженням Комінтернівської РДА від 02.04.2009 р. № 560/11-2009 дозволено СТ «Пограничник» розробку містобудівного обґрунтування розміщення садівничого товариства на площі орієнтовно 13,7 га (чинність вказаного розпорядження поновлена після скасування постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28.01.2010 р. у справі № 2а-13338/09/1570 Розпорядження Комінтернівської РДА № 918//7/2009 від 28.08.2009 р. «Про визнання таким, що втратило чинність розпорядження Комінтернівської РДА від 02.04.2009 р. № 560/11-2009»).

Висновком № 37 Управління архітектури та містобудівної політики облдержадміністрації від 11.08.2010 р. № 01-15-719/541, який затверджений рішенням Фонтанської сільської ради від 25.08.2011 р. № 176-VI, погоджено містобудівне обґрунтування розміщення СТ «Пограничник» на території Фонтанської сільської ради (за межами населених пунктів), рекомендовано до затвердження територію загальною площею 13,7 га. Згідно зазначеного містобудівного обґрунтування загальна площа відведеної території становить 13,7 га, з якої: 11,45 га територія житлової забудови, кількість садових будинків становить 181; 0,10 га територія громадських будівель і споруд, 0,07 га територія комунальних будівель і споруд; 2,07 га дороги і проїзди, 0,085 га територія спортивного комплексу.

У свою чергу, Вищий господарський суд України в постанові від 12.11.2012 р. по справі № 5017/921/2012 зазначив, що суди обох інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що встановлення наявності фактичного користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття.

Так, рішенням Фонтанської сільської ради Комінтернівського району від 08.08.2008 р. № 367-V надано СТ «Пограничник» дозвіл на розробку проекту містобудівного обґрунтування розміщення садівничого товариства, розпорядженням Комінтернівської РДА від 02.04.2009 р. № 560/11-2009 дозволено СТ «Пограничник» розробку містобудівного обґрунтування розміщення садівничого товариства на площі орієнтовно 13,70 га. Висновком експертизи містобудівної документації № 37 Управління архітектури та містобудівної політики облдержадміністрації від 11.08.2010 р. № 01-15-719/541 погоджено містобудівне обґрунтування розміщення СТ «Пограничник» на території Фонтанської сільської ради (за межами населених пунктів) та рекомендовано до затвердження з територією ділянки 13,70 га. Рішенням Фонтанської сільської ради від 25.08.2011 р. № 176-VI затверджено містобудівне обґрунтування розміщення СТ «Пограничник» за межами населеного пункту на території Фонтанської сільської ради.

Відповідно до ч.6 ст.118 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття відповідачем оскаржуваного розпорядження (від 06.10.2011 р.)) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Як встановлено судом, на момент прийняття Комінтернівською районною державною адміністрацією Одеської області оскаржуваного розпоряджень № 1802/А-2011 від 18.11.2011 р. «Про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для ведення садівництва на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області» та № 422/А-2012 від 29.03.2012 р. «Про затвердження проекту землеустрою про відведення земельних ділянок у власність гр. ОСОБА_3 та іншим для ведення садівництва на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області»», земельна ділянка, стосовно якої прийнято спірне розпорядження, знаходилася в користуванні СТ «Пограничник» на підставі рішення виконавчого комітету Фонтанської сільської ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області № 108 від 17.12.1998 р.

Факт перебування земельної ділянки у користуванні СТ «Пограничник» встановлений рішенням господарського суду Одеської області від 21.11.2008 р. № 12/21-08-4343, а висновок обґрунтований тим, що надані документи підтверджують у СТ «Пограничник» право користування земельною ділянкою.

При цьому Комінтернівська районна державна адміністрація Одеської області, як державний орган, до повноважень якого відповідно до п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України належить право розпорядження землями за межами населеного пункту, не мав можливості не знати чи надавалася спірна земельна ділянка (її частина) іншому землекористувачу ніж СТ «Пограничник».

Таким чином, оскільки оскаржувані розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області № 1802/А-2011 від 18.11.2011 р. «Про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для ведення садівництва на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області» та № 422/А-2012 від 29.03.2012 р. «Про затвердження проекту землеустрою про відведення земельних ділянок у власність гр. ОСОБА_3 та іншим для ведення садівництва на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області» прийняті, зокрема, на підставі клопотання ОСОБА_2, до якого останнім не було додано погодження землекористувача, в даному випадку СТ «Пограничник», та зокрема безпосереднього землекористувача ОСОБА_1, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про порушення Комінтернівською РДА при прийнятті спірних розпоряджень вимог ч.6 ст.118 Земельного кодексу України.

Вирішуючи спір, суд критично оцінює доводи відповідача про те, що оскільки земельна ділянка знаходилась за межами населеного пункту, у межах запасу, то в силу ст.122 Земельного кодексу України, в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення, відповідач мав повноваження щодо виділення земельних ділянок. Так, зазначений спір виник не з приводу повноважень РДА на видання цього розпорядження, а щодо відповідності його вимогам законодавства з урахуванням статусу зазначеної земельної ділянки. Зокрема, розглядуваний спір має вирішуватися з огляду на чинне та неоскаржене рішення Виконкому Фонтанської сільради Ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області № 108 від 17.12.1992 р., яким виділено громадянам (згідно з переліком) земельні ділянки по 600 кв.м. під садівництво та дачне будівництво, про що неодноразово наголошували господарські суди в рішеннях по спорах СТ «Пограничник» та Комінтернівської РДА.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗК 1990 р. (чинного на час прийняття рішення Виконкомом Фонтанської сільради Ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області № 108 від 17.12.1992 р.) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені ст. 23 цього Кодексу.

Пунктом 3 Постанови Верховної Ради РСР від 18.12.90 року N 562-XII «Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР» передбачено, що Земельний кодекс Української РСР застосовується до правовідносин, що виникнуть після введення Кодексу в дію, тобто з 15.03.91 р.

Відповідно до п. 7 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки, одержані ними до 1 січня 2002 р. у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством.

Заборона одномоментного свавільного скасування майнових прав випливає також із положень ст. 1 Протоколу 1 до Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

У зв'язку з тим, що СТ «Пограничник» здійснює свою діяльність на земельній ділянці, вилученій відповідно до вимог Земельного кодексу України № 561-XII від 18.12.1990 р. (чинного на час прийняття відповідного рішення виконавчим комітетом обласної Ради народних депутатів) за рішенням Виконкому Фонтанської сільради Ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області, з урахуванням встановлення меж спірної земельної ділянки загальною площею 13,7 га, розташованої між селами Олександрівка та Вапнярка Комінтернівського району Одеської області на схилах Великого Аджаликського лиману в натурі, зазначене Товариство набуло право користування цією земельною ділянкою (в процесі оформлення).

Висновком № 37 Управління архітектури та містобудівної політики облдержадміністрації від 11.08.2010 р. № 01-15-719/541, затверджений рішенням Фонтанської сільської ради № 176-VI від 25.08.2011 р., погоджене містобудівне обґрунтування розміщення СТ «Пограничник».

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 р., рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування перерозподілити землю інакше після встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості), одержання власником або землекористувачем документів, що посвідчують право на них, та державної реєстрації, не може бути підставою для припинення права власності на земельну ділянку або права користування земельною ділянкою як повністю, так і частково, оскільки визначений статтями 140, 141 ЗК перелік підстав для цього є вичерпним.

Згідно з п.11 цієї ж Постанови, розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

В Рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України» Суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб ("Беєлер проти Італії" [ВП], заява N 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер'їлдіз проти Туреччини" [ВП], заява N 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", заява N 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі", заява N 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("ОСОБА_5 проти Хорватії", заява N 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява N 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси ("Онер'їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

У рішенні «Рисовський проти України» Суд зазначив, що висновок про те, що провадження, у результаті якого було підтверджено право фермерського господарства заявника на земельну ділянку, не було визначальним для цивільних прав і обов'язків заявника, - був би неприродним.

Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків ("ОСОБА_5 проти Хорватії", п. 74).

У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов'язок діяти невідкладно, потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (див. зазначені вище рішення у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", п. 53, та "Тошкуце та інші проти Румунії", п. 38).

Крім того, рішення виконкому Фонтанської сільради Ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області № 367-V від 08.08.2008 р. породжувало у громадян впевненість («законне сподівання») у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення (принцип «гарантії стабільності суспільних відносин», про який зазначав Конституційний Суд України в мотивувальній частині рішення від 13 травня 1997 року N 1-зп).

Суд, який відіграє провідну роль у здійсненні юридичної кваліфікації фактів справи, вважає, що даний позов має бути розглянутий в аспекті ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР, в якій зазначено: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 19.12.2014 р. «Про застосування судами міжнародних договорів України при здійсненні правосуддя» наголошено, що Європейський суд з прав людини визначив таким, що має автономне значення, не залежне від того, яке надається в правових системах держав - учасниць Конвенції, серед іншого, «майно» (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції). Як норми прямої дії підлягають застосуванню судом, зокрема, норми міжнародних договорів України, які закріплюють права людини та основоположні свободи.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс і под.).

Зазначені принципи сформульовано і в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» (23 вересня 1982 р.), відповідно до якого суд повинен визначити, чи було дотримано справедливий баланс між вимогами інтересів суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід'ємним принципом Конвенції в цілому і також відображено у структурі ст. 1 Першого протоколу (ОСОБА_5 Верховного Суду України від 01.07.2013 р. «Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ).

Згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «ОСОБА_6 проти Італії» [ВП], заява N 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Перепьолкінс проти Латвії» [ВП], заява N 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

Європейський Суд також наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади обов'язок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості.

Позиція Європейського суду з прав людини полягає в тому, що особа суб'єкт приватного права, не може відповідати за помилки державних органів при укладенні останніми відповідних договорів, а державні органи не можуть вимагати повернення в попередній стан, посилаючись на те, що вони при укладанні цих договорів припустилися помилки.

Відповідно до п. 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі від 20 жовтня 2011 року у заяві N 29979/04 «Рисовський проти України» принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. «...Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються...».

Повертаючись до обставини справи, суд вважає, що підхід Комінтернівської РДА, яка безумовно була обізнана про обставини виникнення права користування у СТ «Пограничник» на земельну ділянку на підставі рішення виконкому Фонтанської сільради Ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області, під час прийняття оскаржуваних рішень не був ані законним, ані справедливим.

Так, з червня 2008 р. ОСОБА_1 постійно на своєчасно сплачує членські та цільові внески до СТ «Пограничник» і належним чином користується земельною ділянкою № 26. Позивач виготовив технічний звіт з кадастрової зйомки на виділену йому в користування земельну ділянку, на підставі чого звернувся до Управління Держземагентства у Комінтернівському районі Одеської області.

Поряд із тим, громадянин ОСОБА_2 на день звернення до Комінтернівської РДА із заявою про приватизацію земельної ділянки не був користувачем даної земельної ділянки, ніколи у складі членів СТ «Пограничник» не перебував.

Як зазначив Вищий господарський суд у рішенні від 28.05.2012 р. по справі № 5017/921/2012 СТ «Пограничник» більше чотирьох (шести - на момент розгляду даної справи) років намагається належним чином оформити документи землекористування, але Комінтернівська РДА своїми протиправними діями чинить йому перешкоди у оформленні документів. Натомість відповідачем прийнято розпорядження № 1802/А-2011 від 18.11.2011 р., яким громадянину України ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення садівництва, за яку ОСОБА_5 з 2008 р. сплачує членські та цільові внески та користується у відповідності до її цільового призначення.

Вирішуючи спір, суд зважає, що в силу вимог ч.2 ст.49 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки, що з огляду на запроваджений ст.8 Конституції України принцип верховенства права та в кореспонденції з приписами ч.1 ст.71 КАС України означає абсолютний і безумовний обовязок кожної особи, яка бере участь в адміністративній справі довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб'єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Одним із головних принципів адміністративного судочинства, відповідно до ст. 7 КАС України є принцип верховенства права. Відповідно до ст. 3 Конституції України та ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Верховенство права, будучи одним з основних принципів демократичного суспільства, передбачає судовий контроль над втручанням у право кожної людини на свободу. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (п. 4.1 Рішення КС України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004).

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов'язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість та наявність підстав для скасування розпоряджень Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області № 1802/А-2011 від 18.11.2011 р. «Про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для ведення садівництва на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області» та № 422/А-2012 від 29.03.2012 р. «Про затвердження проекту землеустрою про відведення земельних ділянок у власність гр. ОСОБА_3 та іншим для ведення садівництва на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передачі безоплатно у власність громадянину України ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,1200 га для ведення садівництва із земель запасу сільськогосподарського призначення на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (за межами населеного пункту), які не відповідають критеріям, визначеним ч.3 ст.2 КАС України.

На підставі вищевикладеного, з'ясувавши обставини у справі та надавши правову оцінку наявним доказам, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, у звязку із чим позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.128, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області № 1802/А-2011 від 18.11.2011 р. «Про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для ведення садівництва на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області» та № 422/А-2012 від 29.03.2012 р. «Про затвердження проекту землеустрою про відведення земельних ділянок у власність гр. ОСОБА_3 та іншим для ведення садівництва на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передачі безоплатно у власність громадянину України ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,1200 га для ведення садівництва із земель запасу сільськогосподарського призначення на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (за межами населеного пункту).

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя _______________ І.В. Завальнюк