Справа № 809/2724/15
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2015 р. Справа № 809/2724/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Кафарського В.В.

За участю секретаря Драгомирецького І.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Головного управління ДФС в Івано-Франківській області

до відповідача: ОСОБА_2

про стягнення заборгованості в сумі 2436,39 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС в Івано-Франківській області (далі-позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 (далі-відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 2436,39 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачем рахується податкова заборгованість перед бюджетом, яка виникла у зв'язку з несплатою податку на додану вартість при імпорті на митну територію України та ввізного мита.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в адміністративному позові. Позов просив задовольнити повністю.

Відповідач в судове засідання не з'явився, поштове відправлення із повісткою, направлене йому за адресою, зазначеною адресно-довідковим підрозділом ГУ ДМС України в Івано-Франківській області на запит Івано-Франківського окружного адміністративного суду щодо доступу до персональних даних, повернулося до суду без вручення в зв'язку з закінченням терміну зберігання. В такому випадку у відповідності до положень ч.4 ст.33 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС) України, вважається, що судовий виклик вручений ОСОБА_2В, належним чином. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи відповідач не подав, причини неявки суду не повідомив. Наданим правом на подання заперечення проти позову не скористався.

На підставі приписів ч.4 ст.122 КАС України суд ухвалив здійснити розгляд даної адміністративної справи за відсутності відповідача.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, вислухавши представника позивача, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши і оцінивши докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПКУ податковим боргом є сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Підпункт 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового Кодексу України (далі-ПКУ) визначає, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та в розмірах, передбачених податковим законодавством. Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1ст.38ПКУ).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 21.03.2013 року ввіз на територію України з Чеської Республіки вантажний автомобіль марки "MERCEDES-BENZ", модель SPRINTER 313 CDI, номер кузова - WDB9066331S208953, календарний рік виготовлення - 2007. З огляду на дані обставини, відповідач здійснював зовнішньоекономічну діяльність і був платником відповідних обов'язкових платежів.

При перетині митного кордону України для митного оформлення товару та нарахування митних платежів за МД 206050000/2013/402106 від 26.03.2013 року відповідач подав митним органам розрахунок, в якому вартість товару складає 141000 чеських крон, що на день митного оформлення 26.03.2013 року становила 56679,87 грн. по курсу Національного банку України.

Відповідно до п.п. 36.1, п. 36.2 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок платника податків виникає за кожним податком та збором.

Відповідно до п. 27 ст. 4 Митного кодексу України митними платежами є мито, акцизний податок із ввезених на митну територію України підакцизних товарів (продукції), податок на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів (продукції).

Згідно ч. 1 ст. 271 МК України, мито - це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_1 України.

Частиною 1 статті 289 МК України встановлено, що обов'язок із сплати митних платежів виникає: у разі ввезення товарів на митну територію України - з моменту фактичного ввезення цих товарів на митну територію України.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 МК України у разі ввезення товарів на митну територію України суми митних платежів, нараховані органом доходів і зборів, підлягають сплаті до Державного бюджету України платником податків до або на день подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення, крім випадків, якщо відповідно до цього Кодексу товари ввозяться на митну територію України із звільненням від оподаткування митними платежами.

Згідно з ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, звертатись до митних органів інших країн з запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Судом встановлено, що Івано-Франківська митниця діючи у відповідності до п.8.ст.336 Митного кодексу України направила запит до уповноваженого органу іноземної держави для встановлення автентичності документів, поданих митному органу під час митного оформлення.

Згідно отриманої відповіді від 19.08.2013 року №б/н від митної служби Чеської Республіки рахунок , надісланий митними органами України не відповідає рахунку, який був в країні експорту. Так, згідно з наданим рахунком №199/2013 від 18.03.2013 року відповідач придбав вантажний автомобіль марки "MERCEDES-BENZ", модель SPRINTER 313 CDI, номер кузова - WDB9066331S208953, календарний рік виготовлення - 2007 за ціною 6000,00 євро.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою встановлення своєчасності, достовірності та повноти нарахування і сплати митних платежів ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області проведено документальну невиїзну перевірку з питань митної справи при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності платником податків ОСОБА_2.

За наслідками вказаної перевірки складено акт №0031/17-01/НОМЕР_1 від 22.12.2014 року, в якому ГУ Міндоходів в Івано-Франківській області зроблено висновок про порушення відповідачем вимог ст.16 Податкового кодексу України, ст.377 Митного кодексу України, що в результаті призвело до заниження податку на додану вартість із ввезених на територію України товарів, який підлягає сплаті до бюджету в сумі 1177,84 грн. та мита у розмірі 535,38 грн.

Відповідно до висновків вищевказаного акту перевірки, позивачем на підставі підпункту 54.3.2. пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України винесено податкове повідомлення-рішення за № від 12.01.2015, яким збільшено позивачу грошове зобов'язання з податку на додану вартість із ввезених на територію України товарів в розмірі 1177,84 грн. і застосовано штрафну санкцію на суму 294,46 грн. В свою чергу, рішенням № від 12.01.2015 року збільшено грошове зобов'язання по миту на товари, які ввозяться громадянами в розмірі 535,38 грн. та застосовано штрафну санкцію на суму 133,85 грн. (а.с. 10, зворотній бік а.с. 10)

Частиною 1 статті 303 МК України встановлено, що у разі несплати або неповної сплати митних платежів у встановлений строк такі платежі стягуються в порядку та строки, визначені Податковим кодексом України.

Відповідно до п. 54.3 ст.54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо зокрема дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (пп. 54.3.2. Податкового кодексу України)

Згідно пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

На підставі наведеного, податковим органом було надіслано вищевказані податкові повідомлення - рішення відповідачу, які повернулися без вручення у зв'язку із закінченням терміну зберігання (а.с.11,12).

Пунктом 58.3 ст. 58 ПКУ встановлено що, у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення - рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. Таким чином, відповідно до приписів п.58.3 ст.58 ПКУ вказані податкові повідомлення-рішення вважаються такими, що вручені платнику податків належним чином. У відповідності до підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків.

Таким чином, грошові зобов'язання відповідача з сплати грошового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій, визначені податковими повідомленнями - рішеннями, які відповідачем не оскаржувалися, у відповідності до підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України, є узгодженими з моменту закінчення процедури адміністративного оскарження.

У відповідності до приписів п.п.129.1.1 п.129.1 ст. 129 ПКУ пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом, а при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні- рішенні згідно із цим Кодексом.

У відповідності до приписів даної норми Кодексу відповідачу нараховано пеню в загальному розмірі 294,86 грн, що підтверджується дослідженою судом довідкою про борг за платежами по ОСОБА_2.

Відтак, загальна сума заборгованості по податку на додану вартість та миту на товари, які ввозяться громадянами складає 2436,39 грн. (1177,84 грн. - за основним платежем по ПДВ + штрафні санкції + 294,46 грн. + пеня 202,72 грн. + 535,38 грн. за основним платежем по миту на товари + штрафні санкції 133,85 грн. + пеня 92,14 грн. = 2436,39 грн).

Згідно п.59.1 ст.59 ПКУ у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення рішення.

На підставі вищенаведеного податковим органом було надіслано відповідачу податкову вимогу форми Ф за №17-23 від 24.02.2015 року на суму 2436,39 грн., яка повернулася без вручення.

Наявність податкового боргу та його розмір підтверджується довідкою про борг, податковими повідомленнями - рішеннями та іншими дослідженими судом письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. Відповідач розмір податкового зобов'язання не спростував, доказів сплати заборгованості суду не представив, чим фактично не заперечив суму заборгованості, яка є предметом спору в даній справі. Підстав для звільнення відповідача від сплати заборгованості судом не встановлено.

Відповідно до п.87.11 ст.87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку-фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Виходячи з викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення коштів підставною, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ідентифікаційний код НОМЕР_1) в дохід держави 2436 ( дві тисячі чотириста тридцять шість) грн. 39 коп. податкового боргу.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_3

Постанова складена в повному обсязі 07.09.2015 року.