Справа № 817/690/13-а
Суддя: Зозуля Д. П.
Дата ухвалення: 2013-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/690/13-а

03 квітня 2013 року 12год. 30хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д. П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра"

до Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції - державний виконавець Лавор Н.П.
про визнання дій незаконними та скасування постанови , -
ВСТАНОВИВ :

Позивач Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" звернувся до суду з позовом до відповідача - Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, державного виконавця Лавор Н.П. про визнання дій державного виконавця відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_1 щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору незаконними, визнання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 36018966 від 25.01.2013 року такою, що не підлягає виконанню та її скасування.

Представник позивача у адміністративному позові просив суд задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що при відкритті виконавчого провадження ВП № 36018966 та виданні відповідної постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.01.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції було порушено вимоги ч. 1 ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-ХІV від 21.04.1999 року зі змінами та доповненнями. Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Місцезнаходження Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" згідно його статутних та реєстраційних документів: 04053, м. Київ, вул. Артема, 15. Рішення суду у даному випадку повинно виконуватися виключно за місцезнаходженням постійно діючого органу боржника, тобто за адресою: 04053, м. Київ, вул. Артема, 15, що відноситься до Шевченківського району м. Києва. Зважаючи на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена з порушенням ч. 1 ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження" та оскаржена до суду, позивач вважає, що постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 25.01.2013 року ВП № 36018966 є необґрунтованою.

Представник позивача в судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку розгляду справи по суті подав заяву про розгляд справи без його участі.

Судом не визнавалася обовязковою участь позивача в судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача. Крім того, надав письмові заперечення по справі, в яких зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу. В даному випадку стягувачем - ОСОБА_2 Тагирівню визначено відділ державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції для виконання виконавчого листа Рівненського міського суду № 1715/14736 від 14.01.2013 року за адресою місцезнаходження боржника - м. Рівне вул. Поштова, 11. 11.02.2013 року Рівненським міським судом розглянуто скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, та відмовлено у задоволенні вищевказаної скарги, визнано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 36018966 правомірною.

Судом не визнавалася обовязковою участь відповідача в судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання завили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи те, що позивач та відповідач подали до суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представників, суд здійснює розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши у порядку письмового провадження подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 18.10.2012 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково і стягнуто із Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" на користь позивача 135 643, 00 грн. в якості орендної плати за червень-жовтень 2012 року, пені 5018, 79 грн., 3 % річних за прострочення виконання зобов'язання - 1848, 56 грн., 108, 51 грн. інфляційних витрат, а всього 142 618, 86 грн. та 2542, 58 грн. судових витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від 04.01.2013 року постанову Рівненського міського суду від 18.10.2012 року було залишено без змін.

17.01.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_1 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 36018966, якою відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 1715/14736, виданого 14.01.2013 року (а.с. 45) та надано термін для добровільного виконання рішення суду до 24.01.2013 року.

25.01.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_1 винесено постанову ВП № 36018966 про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 10 % від суми стягнення (а.с. 8). Відповідно до відмітки на супровідному листі дану постанову було отримано Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Надра" 12.02.2013 року (а.с. 7).

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлено Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999 року (далі - Закон), виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу вимог ч. 1 ст. 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Частиною 1 ст. 28 Закону передбачено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи.

Таким чином, аналізуючи вищезазначені правові норми, суд дійшов висновку, що державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_1 при примусовому виконанні виконавчого листа №1715/14736, виданого 14.01.2013 року, про стягнення боргу з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" на користь стягувача правомірно винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 36018966 від 25.01.2013 року.

Так, якщо боржник у встановлений строк добровільно не виконав рішення, державний виконавець невідкладно розпочинає його примусове виконання та виносить постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню.

Таким чином, суду слід зазначити, що законодавець передбачає винесення постанови про стягнення виконавчого збору у разі не виконання боржником у встановлений добровільний строк рішення, тобто постанова про стягнення з боржника виконавчого збору за своєю правовою природою є санкцією держави за невиконання рішення добровільно у встановлений строк.

Аналогічна правова позиція викладена також в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 5 від 21.05.2012 року Про внесення змін до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 6 вищезазначеної постанови судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобовязує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України Про виконавче провадження порядку.

Твердження позивача про порушення державним виконавцем державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження" при відкритті виконавчого провадження № 36018966 та винесенні відповідної постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.01.2013 року судом не береться до уваги, оскільки із заперечень відповідача вбачається, що позивачем до Рівненського міського суду було направлено скаргу про визнання постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження ВП № 36018966 від 17.01.2013 року неправомірною та її скасування.

11.02.2013 року Рівненським міським судом було розглянуто скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, та відмовлено у задоволенні вищевказаної скарги, визнано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 36018966 правомірною.

Доказів скасування постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження ВП № 36018966 від 17.01.2013 року позивачем суду не надано.

Таким чином, постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 36018966 від 17.01.2013 року є чинною та підтверджує правомірність пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Враховуючи вищенаведене, дії відповідача щодо винесення спірної постанови про стягнення виконавчого збору та постанови про відкриття виконавчого провадження вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

В силу вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права не знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, то поданий позов належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Оскільки субєктом владних повноважень не надано суду жодного доказу щодо понесення витрат повязаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, то судові витрати із позивача не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції - державний виконавець Лавор Н.П. про визнання дій незаконними, визнання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору такою, що не підлягає виконанню та її скасування - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Зозуля Д. П.