Справа № К-42920/10-С
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 року м. Київ К-42920/10

К/9991/6907/11

К/9991/8296/11

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Олексієнка М.М., Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового касаційного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Кабінету Міністрів України (далі - КМУ), Міністерства фінансів України (далі - Мінфін), Державної судової адміністрації України (далі - ДСА), Державного казначейства України, апеляційного суду Черкаської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У серпні 2009 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2009 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2010 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність КМУ, Мінфіну, ДСА, апеляційного суду Черкаської області в частині не проведення ОСОБА_4 перерахунку і виплати заробітної плати, матеріальної допомоги на соціально-побутові потреби та відпускних за період з 2006 року по 2009 рік відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 03.09.2005року №865 (далі - Постанова №865) з урахуванням постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.05.2008 року.

Зобов'язано КМУ, Мінфін, ДСА здійснити перерахування та виділення апеляційному суду Черкаської області коштів на виплату позивачу не донарахованої заробітної плати, матеріальної допомоги на соціально-побутові потреби, відпускних за період з 2006 року по 2009 рік відповідно до Постанови №865 з урахуванням постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.05.2008 року.

Зобов'язано апеляційний суд Черкаської області нарахувати і виплатити позивачу заборгованість по заробітній платі, матеріальній допомозі на соціально-побутові потреби, відпускних за період з 2006 року по 2009 рік відповідно до Постанови №865 з урахуванням постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.05.2008 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В касаційних скаргах відповідачі КМУ, Мінфін і ДСА, посилаючись на порушення судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення цих судів і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що вказані касаційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач з 12 лютого 2002 року працював суддею Чорнобаївського районного суду Черкаської області, а з 7 червня 2007 року працював суддею апеляційного суду Черкаської області, має 3 кваліфікаційний клас судді.

В період з 2006 по 2007 роки заробітна плата позивача як судді районного суду складалася з окладу в розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, що становило 2490 грн., а також з надбавки за кваліфікаційний клас судді та надбавки за вислугу років.

Протягом 2007-2009 років заробітна плата позивача як судді апеляційного суду складалася з окладу в розмірі 9 мінімальних заробітних плат, що становило 2988грн., а також з надбавки за кваліфікаційний клас, надбавки за виконання особливо важливої роботи в розмірі 25 % посадового окладу з врахуванням надбавки за кваліфікаційний клас, надбавки за вислугу років у відсотках від посадового окладу та премії.

За період з 2006 по 2007 роки позивачеві була нарахована і виплачена заробітна плата як судді районного суду у сумі 74240,93 грн. За період з липня 2007 року по 2009 рік позивачеві як судді апеляційного суду нарахована та виплачена заробітна плата у сумі 177162,35 грн.

Закон України від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон №2862-ХІІ) визначає статус суддів з метою забезпечення належних умов для здійснення правосуддя, дотримання Конституції і законів України, охорони прав і свобод громадян.

Відповідно до ст. 44 Закону №2862-ХІІ (в редакції, що діяла станом на 01.01.2006) заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок. Розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50% його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80% посадового окладу голови суду, в якому працює суддя, та складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років, інших надбавок.

На рівні Закону посадові оклади професійних суддів не встановлювались, а тому на реалізацію цього Закону Постановою №865 було затверджено схеми посадових окладів керівників та суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів згідно з додатками 1-6, які розраховано виходячи з кратності до мінімальної заробітної плати, а також розміри надбавок до посадових окладів суддів за кваліфікаційні класи, яка набрала законної сили з 1 січня 2006 року.

Постановою Кабінету Міністрів України №1310 від 31.12.2005 року Постанову №865 доповнено п. 4-1 наступного змісту: «Установити, що розміри посадових окладів, передбачених цією постановою, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн. і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться».

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 19 березня 2007 року, залишеною без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2007 року та Вищого адміністративного Суду України від 29 жовтня 2009 року, визнано протиправним і скасовано п. 4-1 Постанови №865.

Таким чином, з 3 грудня 2007 року (дня набрання законної сили судовим рішенням) пункт 4-1 Постанови № 865 втратив чинність.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2008 року визнано незаконними постанову Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 року №1243 «Про питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів» в частині встановлення розміру посадового окладу суддям; пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.2005 року №1310 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року №865» та пункт 4-1 Постанови №865.

Вказані постанови втратили чинність з 19 серпня 2009 року, тобто з часу набрання чинності рішенням суду першої інстанції, а тому відповідачі зобов'язані були застосовувати Постанову №865 в первісній редакції.

Статтею 126 Закону України «Про судоустрій України» встановлено, що Державна судова адміністрація України готує матеріали для формування пропозицій щодо бюджету судів та здійснює заходи щодо їх фінансування відповідно до цього Закону, здійснює матеріальне і соціальне забезпечення суддів, а згідно до приписів статті 58 Бюджетного кодексу України є розпорядником коштів , а тому зобов'язане організовувати розроблення бюджетних запитів для подання Міністерству фінансів України, яке за результатами аналізу приймає рішення про включення бюджетного запиту до пропозиції проекту Державного бюджету, готує проект Закону про Державний бюджет України. Видатки Державного бюджету України на утримання судової влади захищені безпосередньо Конституцією та законами і не можуть бути скасовані чи зменшені без відповідної компенсації.

Тобто, Державна судова адміністрація України повинна була внести до Міністерства фінансів України пропозиції щодо збільшення бюджетного фінансування судової системи у зв'язку з визнанням судом незаконними постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 року №1243 «Про питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів» в частині встановлення розміру посадового окладу суддям; пункту 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.2005 року №1310 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865» та пункту 4-1 Постанови №865, що не було виконано в порушення вимог ст.ст. 20, 21 Бюджетного кодексу України, а тому порушено принцип відповідальності учасника бюджетного процесу, оскільки кожен учасник бюджетного процесу несе відповідальність за свої дії або бездіяльність на кожній стадії бюджетного процесу (п. 11 ч. 1ст. 7 Бюджетного кодексу України).

При таких обставинах колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки ці вимоги підтверджені встановленими обставинами справи і наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи касаційних скарг зроблених цими судами висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни оскаржених судових рішень не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 218, 220, 221, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд

у х в а л и в:

Касаційні скарги Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України і Державної судової адміністрації України залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2009 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і: В.І. Бутенко

М.М. Олексієнко

І.В. Штульман