Справа № 2-а-64/11/1970
Суддя: Мандзій О.П.
Дата ухвалення: 2011-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-64/11/1970

"11" лютого 2011 р. м. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Мандзія О.П.

при секретарі Бойко Н.В.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду у місті Тернополі справу за адміністративним позовом Державного підприємства «Зарубинський спиртовий завод»до Управління Пенсійного фонду України в Збаразькому районі про скасування рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені № 594 від 23.12.2010р., -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Зарубинський спиртовий завод»(надалі - позивач) звернулося з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Збаразькому районі (надалі - відповідач) про скасування рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені № 594 від 23.12.2010 року.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що винесене управлінням Пенсійного фонду України в Збаразькому районі 23 грудня 2010 року рішення №594 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату Державним підприємством «Зарубинський спиртовий завод»страхових внесків є безпідставним і таким, що суперечать вимогам Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»від 14.05.1992 року № 2343-ХІІ, який регулює застосування штрафів підприємствам, що перебувають у процедурі банкрутства, оскільки, ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 09.11.2009 року у справі №11/Б-1203 порушено провадження у справі про банкрутство Державного підприємства «Зарубинський спиртовий завод»та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Так, як мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»діє протягом провадження у справі про банкрутство, то штрафи, визначенні Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003 року № 1058-ІV на час дії мораторію не застосовуються. Тобто, боржник повинен виконувати зобовязання, що виникли після введення мораторію, але за їх невиконання або неналежне виконання неустойка і інші санкції не застосовуються.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з мотивів передбачених у позові та просив скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Збаразькому районі про застосування фінансових санкцій та нарахування пені № 594 від 23.12.2010р.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що рішення №594 від 23.12.2010 року прийняте Управлінням Пенсійного фонду України в Збаразькому районі у межах повноважень та у спосіб, що передбачений п.2 ч.9 ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р., який діяв на момент прийняття оскарженого рішення.

Додатково пояснив, що мораторій на задоволення вимог кредиторів не зупиняє виконання боржником зобовязань щодо сплати внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, які виникли після дня введення мораторію, а отже, і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників позивача та відповідача, оцінивши представлені у справі докази у їх сукупності, на підставі чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних міркувань.

Згідно ч.6 ст.20 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003р. № 1058-ІУ, в редакції, чинній на час прийняття оскарженого рішення (далі Закон про пенсійне страхування) страхувальники зобовязані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий період не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Відповідно до ч.2 ст.106 Закону про пенсійне страхування суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/ або не сплачені страхувальниками у строки, визначені в ст.20 цього Закону вважаються простроченою заборгованістю і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Згідно п.2 ч.9 ст. 106 Закону про пенсійне страхування за несплату (неперерахуванн) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсоток зазначених сум коштів, розрахована за кожен день простроченого платежу.

Згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який, є спеціальним законом щодо загальнообовязкового державного пенсійного страхування, до всіх боржників без винятку застосовуються фінансові санкції та нарахування пені.

На підставі п.2 ч.9 ст.106 Закону про пенсійне страхування управлінням Пенсійного фонду України в Збаразькому районі прийнято рішення № 594 від 23.12.2010р., яким, за невиконання зобовязань щодо сплати страхових внесків, до позивача застосовано штраф у розмірі 1703,38грн. та нарахована пеня в розмірі 3456,97грн. за період з 20.11.2009 року по 29.09.2010 року.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 09 листопада 2009 року справа №11/Б-1203 порушено провадження у справі про банкрутство ДП «Зарубинський спиртовий завод»та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Посилання позивача на п. 4 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», як на підставу неможливості нарахування штрафних (фінансових) санкцій за несплату страхових внесків суд до уваги не приймає виходячи з наступного. Так, відповідно до абз. 24 ст. 1 Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Згідно з ч. 4 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Наведені норми регулюють правовідносини, які виникли між боржником і кредиторами у зв'язку з неспроможністю боржника виконати після настання встановленого строку існуючі зобов'язання і спрямовані на відновлення платоспроможності боржника або його ліквідації з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів.

Однак, з порушенням провадження у справі про банкрутство не пов'язується завершення підприємницької діяльності боржника, він має право укладати договори та вчиняти інші правочини, у зв'язку з чим у нього виникають права та обов'язки, виконання яких забезпечується на загальних засадах, а отже дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів.

Що стосується зобов'язань поточних кредиторів, то за цими зобов'язаннями, згідно із загальними правилами, нараховуються неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), в т. ч. і штрафних санкцій нарахованих на підставі ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Даний висновок також кореспондує зі змістом ч. 1 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», згідно з якою нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості за зобов'язаннями, строк виконання яких настав після порушення справи про банкрутство та введення мораторію, припиняється лише з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Поряд з наведеним, слід звернути увагу, що Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який є спеціальним в досліджуваних правовідносинах, прийнятий значно пізніше Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»та відповідно до п. 16 Розділу ХV «Прикінцевих положень Закону про пенсійне страхування, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи управління Пенсійного фонду України в Збаразькому районі рішенням № 594 від 23.12.2010р. застосувало до позивача штрафні санкції та пеню за несвоєчасну сплату поточної заборгованості по страхових внесках, яка виникла після встановлення мораторію, а саме: за період з 20.11.2009 року по 29.09.2010 року. Наявність вказаної поточної заборгованості та невчасна її сплата Державним підприємством «Зарубинський спиртовий завод»підтверджується карткою особового рахунку позивача, обґрунтованими розрахунками суми штрафних санкцій по 1-5% та пені 1-5%, копіями розрахунків страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за жовтень-грудень 2009р. та 1-4 місяці 2010р. Заперечень щодо розміру поточної заборгованості, періоду її виникнення та терміну сплати від позивача чи представника позивача не надходило.

Враховуючи те, що строк виконання зобовязань щодо сплати внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування настав після порушення провадження у справі про банкрутство, дія мораторію на виконання цих зобовязань не розповсюджувалась, суд приходить до висновку, що рішення Управління Пенсійного фонду України в Збаразькому районі № 594 від 23.12.2010р. винесено правомірно, а позовні вимоги позивача є безпідставними та такими, що до задоволення не підлягають.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись, ст.ст. 2, 69, 70, 71, 94, 160-163, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені позову Державного підприємства «Зарубинський спиртовий завод»до Управління Пенсійного фонду України в Збаразькому районі про скасування рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені №594 від 23.12.2010р відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки передбачені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

/Постанова складена в повному обсязі та підписана 16 лютого 2011р./

Головуючий суддя Мандзій О.П.

копія вірна

Суддя Мандзій О.П.