Справа № 2а-6867/10/1470
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2011-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Вступна та резолютивна частини

10.01.2011 р. Справа № 2а-6867/10/1470

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Устинова І.А. за участю секретаря судового засідання Непомнящої А.О. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомфізичної особи-підприємця ОСОБА_1,

доДержавної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва,
про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 02.08.2010 року №.,
Керуючись статтями 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 02.08.2010 року № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 315397 гривень 80 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя І. А. Устинов

Миколаївський окружний адміністративний суд

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 січня 2011 року Справа №2а 6867/10/1470

м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Устинова І.А. за участю секретаря судового засідання Непомнящої А.О. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,

до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва,

про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 02.08.2010 року №.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва (далі ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва) про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 02.08.2010 року № НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що фізична особа підприємець, яка є платником єдиного податку не зобовязана вести облік товарів за місцем їх реалізації, як про це зазначено в акті перевірки і за що на неї накладені штрафні (фінансові) санкції. Підприємці яки знаходяться на спрощеній системі зобовязанні вести лише Книгу обліку доходів та витрат.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, свої доводи виклав в запереченнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновків про наступне.

Відповідно до свідоцтва № 334928 від 17.12.2009 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є платником єдиного податку (а.с.10).

16 липня 2010 року на підставі направлення на перевірку № 993/23-517 від 13.07.2010 року та № 994/23-517 від 13.07.2010 року посадовими особами ДПА було проведено перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

За результатами перевірки посадовими особами ДПА у Миколаївській області складено акт перевірки за дотриманням субєктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій від 16.07.2010 року № 0407/14/00/23/НОМЕР_2. Посадовими особами ДПА у Миколаївській області виявлено порушення а саме: невикористання книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки при проведенні розрахункових операцій та невидача особі, яка отримує товар відповідного розрахункового документу, не ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання в сумі 157698,90 грн.

За результатами проведеної перевірки, на підставі акту перевірки від 16.07.2010 року ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва було прийняте рішення від 02.08.2010 року № НОМЕР_1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 315737,80 гривень за порушення пунктів 2, 5, 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»від 06.07.1995 року № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР).

Щодо конкретних правопорушень суд досліджував аргументи, заперечення та докази сторін стосовно кожного правопорушення окремо.

1. Відповідно до пункту 2 статті 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»від 06.07.1995 року № 265/95-ВР субєкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобовязанні: у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу Державним казначейством України;

Відповідно до акту перевірки від 16.07.2010 року в магазині, що розташований за адресою пр. Леніна, 139, м. Миколаїв, податківцями зафіксовано факт продажу продавцем пива в пляшках без використання КОРО та РК та невидача розрахункового документу.

Позивач факт продажу пива без використання КОРО та РК та факт невидачі розрахункового документу визнав.

Враховуючи, що факт продажу пива без використання КОРО та РК та факт невидачі розрахункового документу позивач не заперечував, в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

2. Відповідно до акту перевірки від 16.07.2010 року податківцями зафіксовано факт реалізації товару на суму 157698,90 грн. не облікованого у встановленому законом порядку.

Суд не погоджуються з висновками відповідача про порушення позивачем п.12 статті 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг та застосуванням до нього штрафних санкцій передбачених статтею 20 цього Закону з наступних підстав.

Відповідно до Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва від 03.07.98 № 727/98 фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, обліку та звітності зобовязанні вести лише Книгу обліку доходів та витрат.

Форма Книги та порядок її ведення передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.01 №1299, Інструкцією про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, яка затверджена наказом ГДПІ України 21.04.1993 року № 12.

Відповідно до цих нормативно-правових актів, облік доходів та витрат у Книзі ведеться лише у гривнях і не вимагається яких не-будь первинних чи підтверджуючих документів.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»від 16.07.1999 року № 996-ХІV, накладні на товар є первинними документами бухгалтерського обліку.

Дія Закону України Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні розповсюджується лише на юридичних осіб, їх філіали та представництва і не стосується фізичних осіб-підприємців.

Таким чином, жодним нормативно-правовим актом не зобовязано фізичну особу-підприємця платника єдиного податку обліковувати накладні та інші первинні документи.

Саме у відсутності обовязку вести платником єдиного податку облік і звітність у повному обсязі і полягає спрощена система оподаткування.

Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій формі зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Проаналізувавши нормативно-правові акти, викладені вище, суд дійшов висновку, що вимоги пункту 12 частини 1 статті 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг не стосуються фізичних осіб-підприємців, які сплачують єдиний податок, оскільки законодавством не передбачено їх обовязку ведення обліку обсягів реалізованих товарів.

За таких обставин, санкції, передбачені статтею 20 цього Закону, не можуть бути застосовані до позивача. В цієї частині позовні вимоги слід задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів суду правомірність прийнятого оскаржуваного рішення в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій до відповідача в сумі 315397, 80 гривень.

Позов поданий до адміністративного суду у межах строку, передбаченого ст.99 КАС України.

Враховуючи такі обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Керуючись статтями 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 02.08.2010 року № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 315397 гривень 80 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя І.А. Устинов

Постанова оформлена

у відповідності до ч. 3 ст. 160 КАС України

та підписана суддею 14.01.2011 року.

Суддя І.А. Устинов