Справа № 344/6389/15-а,2-а/344/310/15
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2015-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2015 р. Справа № 876/8052/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Ільчишин Н.В., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську на постанову Івано-Франківського міського суду від 08 липня 2015 року у справі №344/6389/15 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську про визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И В:

06.05.2015р. ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську (далі - ОСОБА_1), просив визнати протиправними дії ОСОБА_1 щодо відмови провести перерахунок раніше призначеної пенсії та перерахунок пенсії у розмірі 90 відсотків у звязку з підвищенням заробітної плати відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90 відсотків від суми місячного заробітку, починаючи з 30 грудня 2014 року, зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії за вислугою років в розмірі 90 відсотків від суми місячного заробітку, починаючи з 30 грудня 2014 року (та не зазначаючи кінцевого терміну), без обмеження будь-яким терміном, зобовязати ОСОБА_1 виплатити позивачу різницю між фактично отриманою пенсією та належною до сплати в розмірі 90 відсотків від місячного заробітку суми пенсії, починаючи з 30 грудня 2014 року.

Постановою Івано-Франківського міського суду від 08.07.2015р., прийнятою в порядку скороченого провадження, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подало апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Івано-Франківського міського суду від 08.07.2015р. та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що згідно Прикінцевих та перехідних положень р.ІІ п.1 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», якщо внаслідок прийняття цього закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. Жодних доказів, що при перерахунку пенсії за даним законодавством, пенсія зменшилась не надано. Відповідно до доказів, наданих позивачем, вбачається, що пенсія перерахована ОСОБА_1 не виплачується в меншому розмірі ніж передбачено законодавством із змінами, повязаними з реформуванням пенсійної системи. Прийнятою постановою Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 р. «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» та відсутністю в ній положення про перерахунок грошового утримання працівника прокуратури, а також зважаючи на те, що саме на органи УПФУ покладений обовязок виплати пенсії у відповідності до закону, відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи те, що постанова суду першої інстанції прийнята в порядку скороченого провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України розгляд даної справи судом апеляційної інстанції здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 отримує пенсію в ОСОБА_1 з 24.09.2010р.

З 04.02.2013р. позивачу проведено перерахунок пенсії у звязку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012р. «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», внаслідок чого пенсія виплачувалась у розмірі 80 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників органів прокуратури.

Постановою Івано-Франківського міського суду від 03.10.2014р. зобовязано ОСОБА_1 провести з 01.07.2012р. перерахунок основного розміру призначеної пенсії ОСОБА_2 за вислугу років у звязку з підвищенням заробітної плати відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90 відсотків від суми місячного заробітку з урахуванням поданої довідки від 16.10.2012р. про новий посадовий оклад.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2015р. адміністративний позов ОСОБА_2 в частині позовних вимог з 01.07.2012р. по 14.01.2014р. включно залишено без розгляду, зобовязано ОСОБА_1 провести перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_2 пенсії за вислугу років виходячи з розміру 90 відсотків основного заробітку з 15.01.2014р. до виникнення обставин, з якими закон повязує виникнення, зміну або припинення спірних правовідносин, та з врахуванням виплачених сум.

29.10.2014р. наказом прокурора Івано-Франківської області №1040к позивача звільнено з органів прокуратури відповідно до ч.1 ст.40 КЗпП України (скорочення штату працівників).

31.03.2015р. позивач звернувся в ОСОБА_1 із заявою щодо проведення перерахунку пенсії відповідно до вимог Закону України «Про прокуратуру» чинного на день призначення пенсії, тобто у розмірі 90 відсотків від суми вказаної в довідці від 30.12.2014р. та виплати різниці між фактично отриманим та належним до оплати основним розміром пенсії (а.с.6-7).

ОСОБА_1 від 15.04.2015р. повідомлено, що відповідно до вимог п.3 ст.3 Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» з 30.12.2014р. позивачу проведено перерахунок пенсії у розмірі 70 відсотків від суми 7180,14грн. згідно з довідкою №30 (а.с.8)

Вказане стало підставою для звернення ОСОБА_2 із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

Згідно із ст. 8 КАС України адміністративний суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до частини першої ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. №1789-ХІІ (далі - Закон №1789) в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-VІ), який набрав чинності з 01.10.2011р., внесено зміни до ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Так, відповідно до ст. 50-1 Закону №1789 в редакції Закону №3668, прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011р. - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014р. №1166-VII внесено зміни до ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема, змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права ( у частинах другій і пятій статті 50-1 цифри « 80» замінено цифрами « 70»).

Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюються частинами 13, 18 статті 50-1 Закону №1789, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону №3668 чи Закону №1166-VII змін не зазнали.

Так, відповідно до ч.13 ст.50-1 Закону №1789, обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з ч.18 ст.50-1 Закону №1789, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Отже, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, оскільки внесені Законом №3668 та Законом №1166-VII зміни до ст. 50-1 Закону №1789 щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частинами 13, 18 ст. 50-1 Закону №1789, які змін у зв'язку із прийняттям Закону № 3668 та Законом №1166-VII не зазнали.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 10.12.2013р. (справа №21-348а13) та від 17.12.2013р. (справа №21-445а13), яка з врахуванням вимог ст.244-2 КАС України, повинна враховуватись судами.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, ОСОБА_1 державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

На підставі вказаного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо протиправності відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок пенсії позивачу у розмірі 90 відсотків місячної (чинної) заробітної плати з 30.12.2014р.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 160, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду від 08 липня 2015 року у справі №344/6389/15 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді Н.В. Ільчишин

ОСОБА_3