Справа № 2а-5364/10/1270
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2010-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чиркін С.М
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2010 року справа №2а-5364/10/1270 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду в складі: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, при секретарі судового засідання Чуріковій Я.О., розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2010 року у справі за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремавтоматика» про стягнення адміністративно господарської санкції та пені на загальну суму 241 168,86 грн., -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2010 року у задоволені позову Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремавтоматика» про стягнення адміністративно господарської санкції та пені на загальну суму 241 168,86 грн. за невиконання 4 % нормативу за рік для працевлаштування інвалідів відмовлено.

Позивач з таким судовим рішення не погодився та подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та винести нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що підприємством не створено в установленому порядку робочих місць для інвалідів у межах нормативу та не проінформовано відповідні органи про наявність вакантних посад для інвалідів впродовж року, що є підставою для накладання адміністративно господарської санкції.

Позивач у судове засідання суду апеляційної інстанції не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представника відповідача, вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги, вважає, що останню необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, встановлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 4% середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Згідно до ч. 2 ст. 19 зазначеного Закону України, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу встановленого частиною першою цієї статті і забезпечують працевлаштування інвалідів.

Часиною 1 статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порядком подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 31.01.2007 № 70 визначено, що інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону України «Про зайнятість населення підприємства, установи і організації незалежно від форми власності реєструються у місцевих центрах зайнятості за їх місцезнаходженням як платники збору до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, щомісяця подають цим центрам адміністративні дані у повному обсязі про наявність вільних робочих місць (вакансій), у тому числі призначених для працевлаштування інвалідів…

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що згідно звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2009 рік (арк. справи 8), складеного відповідачем, середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу становила 567 працівників, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» зазначена відповідачем 4 особи. Разом з тим, фактично протягом року на підприємстві працювало 4-ри інваліда.

Відповідачем протягом 2009 року надавалися звіти до Луганського міського центру зайнятості за формою №3-ПН за 2009 рік відповідно до Інструкції про заповнення форми звітності №3-ПН «Звіт про наявність вакансій», затвердженою наказом Міністерства праці і соціальної політики України 19.12.2005г. №420 про створення робочих місць для інвалідів, в яких зазначено про працевлаштування інвалідів та наявність вакансії за посадою «працівник», код професії 7129.2. (арк. справи 21-32).

Відповідно до класифікатору професій, за кодом класифікації 7129.2, яку відповідач зазначав у звітах до Центру зайнятості, передбачена значна кількість назв професій, у тому числі і передбачених у штатному розкладі відповідача, серед посад виконання робіт за яким передбачено на поверхні (арк. справи 83).

У листі від 29.03.2010 року, керівник Луганського міського центру зайнятості підтверджує надання відповідачем даних про наявність вакансії робітника (а.с. 5-6).

Згідно із листом керівника Луганського міського центру зайнятості від 27.07.2010 року, останнім не направлялись відповідачу громадяни для працевлаштування у звязку із зазначенням місця проживання м. Краснодон (арк. справи 49).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що оскільки відповідач здійснював всі залежні від нього дії для забезпечення необхідної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів, тобто не допустив господарського правопорушення, а тому застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій у зв'язку з меншою, ніж установлено нормативом, середньообліковою чисельністю працюючих інвалідів, є безпідставним.

З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги позивача не спростовують правильності зазначених висновків суду першої інстанції, зроблених у відповідності до вимог чинного законодавства, судом першої інстанції правильно встановлено всі обставини по справі та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що в свою чергу є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін

На підставі викладеного, керуючись ст. 195 ч.1, ст. 196, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2010 року у справі № 2а-5364/10/1270 за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремавтоматика» про стягнення адміністративно господарської санкції та пені на загальну суму 241 168,86 грн. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після виготовлення її у повному обсязі.

У повному обсязі ухвала виготовлена 14 вересня 2010 року.

Колегія суддів: