Справа № 804/9514/15
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2015 р. Справа № 804/9514/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
при секретарі судового засідання Шкуті А.А.
за участю представників:
представника відповідача Сидоренко К.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом позивача 1 ОСОБА_1, позивача 2 ОСОБА_2 до Красногвардійського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції про зобов'язання вчинити певні дії, -
30 липня 2015 року позивач 1 ОСОБА_1, позивач 2 ОСОБА_2 звернулись до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Красногвардійського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, в якому позивачі просять:
- зобов'язати Красногвардійський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 № 102, складеного Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, де в графі «національність» зазначити «поляк» замість «росіянин»;
- зобов'язати Красногвардійський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 № 388, складеного відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Бабушкінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, де в графі «національність» зазначити «полька»;
- зобов'язати Красногвардійський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції внести зміни до свідоцтва про народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, де в графі національність батька - ОСОБА_1, зазначити «поляк» замість «росіянин».
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно зі свідоцтвом про народження від 10.01.1963 р., батьком позивача 1 є ОСОБА_4, а дідом - ОСОБА_5, який за національністю є поляком, що підтверджується Витягом з державного реєстру актів цивільного стану від 11.02.2015 р.
Разом з тим, у свідоцтві про народження позивача 1 зазначено, що його батьки є росіянами, хоча його батько - ОСОБА_4, все своє життя вважав себе поляком.
У свідоцтві про народження позивача 2, яка є донькою позивача 1, національність батька зазначена як «росіянин», а матері - «українка». Проте, позивач зазначає, що все своє життя вважали себе за національністю поляками, дотримувались культурних звичаїв польського народу, зберегли мову тощо. Позивач 1 має карту поляка № НОМЕР_1 - належність особи до народу Польщі.
Не погоджуючись з тим, що за документами позивач 1 вважається росіянином за національністю, він звернувся до Красногвардійського ВДРАЦС Дніпропетровського МУЮ із заявою про внесення змін до актового запису про його народження, в якій просив виправити його національність з «росіянина» на «поляка».
Висновками від 14.07.2015 р. відповідач відмовив позивачу 1 у внесенні таких змін у зв'язку з тим, що нормативні акти, які це передбачали, втратили чинність, рекомендовано звернутися до суду для вирішення зазначеного питання.
Позивач 1, з посиланням на ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», вважає відмову відповідача необґрунтованою, оскільки до заяви про внесення змін в актовий запис про народження, позивач 1 додав всі необхідні для цього документи, а тому, вважає, що відповідач повинен був внести відповідні зміни.
Позивачі у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в адміністративному позові.
Представник відповідача проти позову заперечив, надав суду письмові заперечення на позовну заяву, у яких просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування заперечень зазначив, що висновок про відмову у внесенні змін до актового запису від 14.07.2015 року є обґрунтованим, оскільки зміна національності чинним законодавством не передбачена, та до компетенції відділів державної реєстрації актів цивільного стану це питання не входить.
Щодо зміни національностей ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в актових записах про їх народження, зазначив, що в даних актових записах інформація щодо національності дитини відсутня взагалі, вказано інформацію тільки щодо національностей батьків. Тобто, відповідач вважає, що, в даному випадку, внести зміни можливо лише до актового запису про народження ОСОБА_7 щодо національності її батька, ОСОБА_1, який зберігається у Бабушкінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції.
Також, відповідач зазначив, що позивачам для встановлення факту належності до польської національності та внесення у зв'язку з цим змін, необхідно звернутися до суду загальної юрисдикції.
Окрім цього, відповідач вважає, що Красногвардійський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції є неналежним відповідачем, оскільки зміни до актових записів вносяться за місцем їх зберігання.
Заслухавши пояснення позивача 1, позивача 2 та представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 04 червня 2015 року ОСОБА_1 до Красногвардійського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було подано заяву (№67/10.6-74) про внесення змін до актового запису про народження від 10.01.1963 № 102, складеного Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, щодо зміни своєї національності з «росіянин» на «поляк» відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5 (ділі - Правила).
Заявнику, з посиланням на лист Міністерства юстиції України від 13.01.1999 року № В-350-35, було роз'яснено, що, згідно п. 2.12 Правил, на підставі зібраних документів за наслідками перевірки відділом державної реєстрації актів цивільного стану буде складено обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому, і що у разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану, він має право звернутися до суду, а також, що згідно ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» від 25.06.1992 року (зі змінами), громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність, але до компетенції відділів державної реєстрації актів цивільного стану це питання не входить. До того ж, заявника було проконсультовано, що відомості щодо його національності наявні в актовому записі про народження його доньки, і з питання внесення змін може звернутися тільки вона, тому що є повнолітньою.
На підставі наданих ОСОБА_1 до заяви від 04.06.2015 року документів, Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було сформовано справу про внесення змін до актового запису про народження від 04.06.2015 № 67/10.6-74.
14.07.2015 року на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було складено висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану, за висновками якого було відмовлено у внесенні змін до актового запису про народження ОСОБА_1 від 10.01.1963 року № 102, складеного Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, щодо зміни національності з «росіянин» на «поляк» у зв'язку з тим, що зміна національності чинним законодавством не передбачена та до компетенції відділів державної реєстрації актів цивільного стану не входить, що, в свою чергу, не дає змоги внести зміни до актового запису про народження заявника. Водночас, у висновку зазначено про можливість оскарження відмови про внесення змін до актового запису цивільного стану в судовому порядку.
Окрім цього, ОСОБА_6 було рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності до польської національності та внесення у зв'язку з цим змін.
Позивачі 1, 2 відмову у внесенні змін до актового запису про народження ОСОБА_1 від 10.01.1963 року № 102 вважають необґрунтованою, у зв'язку з чим, звернулися до суду.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану, відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану визначає Закон України від 01 липня 2010 року № 2398-УІ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон № 2398-УІ).
Частиною 1 статті 6 Закону № 2398-УІ визначено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.
Відповідно до статті 9 Закону № 2398-УІ. державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.
Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.
Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.
Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.
Для державної реєстрації актів цивільного стану подається паспорт громадянина України або паспортний документ іноземця заявника та документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації.
Частиною 1 статті 22 Закону № 2398-УІ визначено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.
Аналогічні положення містяться у Правилах внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Мінюсту від 12 січня 2011 року № 96/5.
Пунктом 2.6. вказаних Правил передбачено, що разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.
Відповідно п.2.12. Правил № 96/5, на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.
Підпунктом 2.13.2 пункту 2.13. даних Правил визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, постанова адміністративного суду.
Питання зміни національності громадянами України регулювалось Указом Президента України «Про порядок зміни громадянами України національності» від 31 грудня 1991 року № 24, відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків.
Зміна національності провадилась відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті Ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалась також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу.
Вказаний Указ втратив чинність згідно Указу Президента України від 27 січня 1999 року № 70/99.
Згідно постанови Верховної Ради України «Про затвердження положень про паспорт громадянина України, про свідоцтво про народження та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ, у вказаних документах графа «національність» не передбачена.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразків актових записів цивільного стану, описів та зразків бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 10.11.2010 №1025 р. затверджено зразки актових записів цивільного стану, описи та зразки бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану в яких графу для зазначення відомостей про національність не передбачено.
Зазначена постанова КМ України від 10.11.2010 року не скасована та є чинною.
Також, з матеріалів справи, а саме листа Міністерства юстиції України № 5-350-35 від 13.07.99р. вбачається, що зміна національності чинним законодавством не передбачена, оскільки Указ Президента України від 31 грудня 1991 р. «Про порядок зміни громадянами України національності» (24/91) втратив чинність (згідно з Указом Президента України від 27.01.99 р. № 70/99) .
Відділи реєстрації актів громадянського стану, відповідно до Положення про порядок зміни, поновлення, анулювання записів актів громадянського стану, порядок і строки зберігання актових книг, затвердженого постановою колегії Міністерства юстиції України від 14.04.93 р., вносять зміни у записи актів громадянського стану при наявності відповідних документів, якщо під час реєстрації акта громадянського стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей або окремих слів).
Виходячи з викладеного, суд вважає, що висновок від 14.07.2015 року щодо відмови у внесення змін до актового запису про народження заявника від 10.01.1963 № 102, є таким, що складений у межах повноважень відповідача, відповідно до діючого законодавства та на підставі пред'явлених заявником документів.
Відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до висновку Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» (рішення від 18 липня 2006 року), - суд аналізує тільки доречні і важливі аргументи особи.
Згідно положень вищевказаної практики Європейського Суду з прав людини, суд оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, звертає увагу на наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадови особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Виходячи з наведеного, враховуючи, що судом висновок Красногвардійського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції про відмову позивачу 1 у внесенні змін до актового запису цивільного стану від 14.07.2015 року визнано правомірним, а також враховуючи те, що позивач 2 з заявою щодо внесення змін до актових записів до Красногвардійського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції не зверталась, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову позивача 1 ОСОБА_1, позивача 2 ОСОБА_2 до Красногвардійського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 08 вересня 2015 року.

Суддя В.В. Кальник