Справа № 809/2812/14
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 року № 876/9624/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Головного управління Державної казначейської служби України у Івано-Франківській області та ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної казначейської служби України у Івано-Франківській області про визнання дій незаконними, зобовязання до вчинення дій та стягнення моральної шкоди,

встановив:

27.08.2014 ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до ГУ ДКС України Івано-Франківській області у якому просив: визнати незаконними дії відповідача повязані із невиконанням виконавчого листа, зобовязати негайно його виконати та стягнути з ГУ ДКС України Івано-Франківській області 1000 грн моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач протиправно в грудні 2013 року і серпні 2014 року повернув без виконання виконавчі листи, видані 10.02.2011 Івано-Франківським окружним адміністративним судом у справі № 2а-1260/10/0970. Вважає, що не існує жодних правових підстав для не виконання таких листів у частині стягнення на його користь з Державного бюджету України присуджених коштів. У зв'язку з вказаним просить визнати незаконними такі дії відповідача, зобов'язати негайно виконати виконавчі листи, а також стягнути 1000,00 гривень моральної шкоди.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.09.2014 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУ ДКС України в Івано-Франківській області щодо повернення виконавчого листа № 2а-1260/10/0970, виданого 10.02.2011 Івано-Франківським окружним адміністративним судом, про стягнення на користь ОСОБА_2 з Державного бюджету України 109,79 гривень понесених судових витрат, з підстав викладених в листі № 15-15/476-5009 від 05.08.2014. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Із цією постановою суду першої інстанції не погодився позивач (далі апелянт 1) і відповідач (далі апелянт 2).

Апелянт 1 вважає, що постанова суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди прийнята з невідповідністю висновків суду обставинам справи, а тому просить її в цій частині скасувати та прийняти нове судове рішення, яким цю вимогу задовольнити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт 1 вказує на те, що ним надано достатньо доказів на підтвердження вимог щодо відшкодування шкоди, зокрема, те, що він є інвалідом 1 групи, який потребує постійного стороннього догляду.

Апелянт 2 вважає, що постанова суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт 2 посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано того, що 31.07.2014 на адресу відповідача надійшла заява відповідача від ОСОБА_2 про виконання виконавчого листа Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.02.2011 по справі № 2а-1260/10/1970, у якому зазначено строк його предявлення до виконання до 12.01.2014, тобто після закінчення строку предявлення виконавчого документа до виконання. При цьому, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ГУ ДКС України у Івано-Франківській області не було стороною у адміністративній справі № 2а-1260/10/1970, а відтак і не могло знати, що судове рішення у цій справі набрало законної сили 25.03.2014.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про його дату, час та місце, що підтверджується наявними у справі повідомленнями про вручення, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, апеляційний розгляд справи проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційну скаргу апелянта 2 належить задовольнити, а апеляційна скарга апелянта 1 задоволеною бути не може.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.12.2010 у справі № 2а-1260/10/0970 позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправними дії начальника Косівського РВ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 щодо розгляду звернень ОСОБА_2 від 01.06.2004 та 21.06.2004. Стягнуто на користь ОСОБА_2 з Державного бюджету України 1000,00 гривень моральної шкоди та 109,79 грн понесених судових витрат.

У зв'язку із несвоєчасним зверненням відповідача у справі № 2а-1260/10/0970 із апеляційною скаргою, Івано-Франківським окружним адміністративним судом за заявою ОСОБА_2 10.02.2011 видано виконавчі листи про стягнення на його користь з Державного бюджету України присуджених коштів, які позивачем 18.08.2011 подано до ГУ ДКС України в Івано-Франківській області для виконання (а.с. 32).

20.10.2011 відповідач звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із заявою про роз'яснення постанови суду від 01.12.2010 у справі № 2а-1260/10/0970 (а.с. 31).

Листом від 24.07.2013 Івано-Франківський окружний адміністративний суд повідомив, що здійснити розгляд по суті заяви про розяснення судового рішення у строк, визначений статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається можливим, так як справа № 2а-1260/10/0970 була скерована до Львівського апеляційного адміністративного суду для апеляційного розгляду.

У звязку з тим, що судове рішення у цій справі не набрало законної сили, відповідач листом від 25.12.2013 № 15-15/790-7816 на підставі п. 9 постанови КМ України від 03.08.2011 № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» (далі Порядок № 845) повернув стягувачу (позивачу) виконавчий лист.

Постанова суду в частині стягнення понесених судових витрат набрала законної сили на підставі постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2014 у справі № 107262/11 (а.с. 43-45), у звязку з чим ОСОБА_2 повторно 31.07.2014 звернувся до відповідача з заявою про виконання виконавчого листа № 2а-1260/10/1970 виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом 10.02.2011.

Листом від 05.08.2014 відповідачем вказаний виконавчий лист повернуто стягувачу, так як такий до виконання предявлено з пропуском визначено строку, а також у звязку з неподанням усього пакету документів, зокрема, реквізитів банківського рахунку та судових рішень про стягнення коштів (а.с. 22).

З огляду на викладені обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково, оскільки відповідачем правомірно повернуто виконавчий документ листом від 25.12.2013 № 15-15/790-7816 згідно п. 9 Порядку № 845, так як судове рішення у справі № 2а-1260/10/1970 не набрало законної сили та було оскаржене у апеляційному порядку.

Що стосується повернення позивачу виконавчого документа згідно листа від 05.05.2014 № 15-15/476-5009 у звязку з пропуском строку предявлення його до виконання, то суд першої інстанції дійшов висновку, що такі дії відповідача є неправомірними, оскільки постанова Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.12.2010 у справі № 2а-1260/10/0970 набрала законної сили на підставі постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2014 у справі № 107262/11. Отже позивач предявивши виконавчий лист по цій справі до виконання 31.07.2014, не пропустив визначений законодавством річний строк.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, то суд першої інстанції у її задоволенні відмовив, так як позивачем не надано доказів понесення фізичних, душевних, психічних втрат та розрахунку моральної шкоди.

Суд апеляційної інстанції переглядаючи у апеляційному порядку постанову суду першої інстанції враховує, що така, з огляду на доводи апеляційних скарг, оскаржена сторонами в частині задоволення адміністративного позову та в частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди. З огляду на це, суд апеляційної інстанції у відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції переглядає в межах апеляційних доводів, що узгоджується з правовою позицією викладеною у п. 13.1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі».

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційних доводів, суд апеляційної інстанції вважає, що таке в частині задоволення позовних вимог підлягає скасуванню.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ч. 2 ст. 3 цього Закону, рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затверджений постановою КМ України від 03.08.2011 № 845, який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Згідно п. 6 цього Порядку, у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового звязку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Виконавчі документи предявляються до виконання протягом одного року з дня, що настає за днем набрання рішенням про стягнення коштів законної сили, якщо інше не передбачено законом.

Строки предявлення виконавчих документів перериваються в разі предявлення їх до виконання, відстрочки або розстрочки виконання рішень про стягнення коштів в установленому порядку.

Пропущені строки предявлення виконавчих документів суду до виконання поновлюються судом в установленому законом порядку, а рішень про стягнення коштів, прийнятих державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, не поновлюються.

Відповідно до п. 9 Порядку № 845 орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачу, зокрема, у разі предявлення виконавчого документа з пропущенням установленого строку; виконавчий документ видано або оформлено з порушенням установлених вимог; рішення про стягнення коштів не набрало законної сили, крім випадків, коли судове рішення про стягнення коштів допущено до негайного виконання в установленому законом порядку.

Отже з аналізу наведених вище правових норм можна дійти висновку, що виконавчий документ про стягнення з Державного бюджету України коштів може бути предявлений протягом одного року з дня набрання судовим рішення законної сили. При цьому, згідно п. 1 Порядку № 845 під виконавчим документом слід розуміти оформлений в установленому порядку виконавчий лист суду, виданий на виконання рішення про стягнення коштів, а також інші документи, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 259 КАС України передбачено, що виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вимоги до виконавчого документа, згідно якої, у такому має бути зазначено, зокрема, дату набрання законної (юридичної) сили рішенням та строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач, 31.07.2014 звернувшись до відповідача з заявою про виконання постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.12.2010, долучив виданий цим судом 10.02.2011 виконавчий лист № 2а-1260/10/1970 у якому зазначено, що судове рішення набрало законної сили 11.01.2011, а строк предявлення його до виконання до 12.01.2014 (а.с. 21-23).

Отже, виходячи із відомостей зазначених у виконавчому листі № 2а-1260/10/1970 виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом 10.02.2011, такий позивачем предявлено до виконання з пропуском визначеного строку. ОСОБА_2 після закінчення апеляційного розгляду у справі 2а-1260/10/1970 не звертався до суду із заявою про отримання нового виконавчого документа, у якому було б зазначено дату набрання законної сили 25.03.2014 та строк предявлення виконавчого документа до виконання до 25.03.2015.

При цьому, судом першої інстанції не враховано того, що ГУ ДКС України у Івано-Франківській області не було стороною у справі № 2а-1260/10/1970 за позовом ОСОБА_4 до начальника Косівського РВ УМВС України в Івано-Франківській області, а тому з огляду на те, що позивачем не було надано копію постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2014, відповідачу не могло бути відомо про дату набрання законної сили судовим рішення у цій справі.

Таким чином, відповідачем правомірно листом від 05.08.2014 № 15-15/476-5009 на підставі п. 9 Порядку № 845 повернуто позивачу виконавчий лист № 2а-1260/10/1970, який виданий Івано-Франківським окружним адміністративним судом 10.02.2011, оскільки виходячи з відомостей зазначених у цьому виконавчому листі, такий предявлено з пропуском визначеного законодавством строку.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач не позбавлений можливості звернутися в установленому порядку до суду за отриманням іншого виконавчого листа із значенням правильної дати набрання законної сили судовим рішення та строку предявлення виконавчого листа до виконання, заявою про поновлення строку предявлення виконавчого документа до виконання та повторно звернутися до відповідача із заявою для його виконання згідно п. 10 Порядку № 845.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то такі з огляду на приписи ч. 2 ст. 22 КАС України розглядаються у взаємозв'язку з вимогами вирішити публічно-правовий спір, а саме про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. Оскільки у процесі судового розгляду не встановлено протиправність рішень, дій чи бездіяльності відповідача, вимоги про відшкодування моральної та матеріальної шкоди є безпідставними.

Враховуючи те, що постанова суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її скасування в цій частині та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Івано-Франківській області задовольнити, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2014 року у справі № 809/2812/14 скасувати в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову постанову, якою у цій частині відмовити у задоволенні позову.

У решті постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2014 року у справі № 809/2812/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів, з дня складення її у повному обсязі, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

ОСОБА_5

Постанова у повному обсязі складена та підписана 07.09.2015.