Справа № 2а-1870/1773/11
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2011-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2011 р. Справа № 2a-1870/1773/11

Сумський окружний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Гелета С.М.,

суддів Павлічек В.О., Шевченко І.Г.

за участю секретаря судового засідання Кліщенко В.О.,

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом спільного українсько-білоруського підприємства «Укртехносинтез»у формі товариства з обмеженою відповідальністю до Державної податкової інспекції в м.Суми, Головного управління державного казначейства в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення бюджетної заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Спільне українсько-білоруське підприємство «Укртехносинтез»у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі позивач, СП «Укртехносинтез») звернулося до суду з адміністративним позовом, який його представник підтримав в судовому засіданні, із вимогами до Державної податкової інспекції в м. Суми (далі відповідач, ДПІ в м. Суми), Головного управління державного казначейства в Сумській області в якому, згідно уточнених позовних вимог, просить визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції в м. Суми по ненаданню висновків Головному управлінню державного казначейства в Сумській області по бюджетному відшкодуванню податку на додану вартість по податковим деклараціям за грудень 2008 року, січень, березень 2009 року, стягнути з державного бюджету України бюджетну заборгованість з податку на додану вартість в розмірі 519710,34 грн., відшкодувати з державного бюджету України судовий збір у розмірі 1703,40 грн. (а.с.180-183).

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ДПІ в м. Суми проведені документальні виїзні перевірки спільного українсько-білоруського підприємства «Укртехносинтез»у формі товариства з обмеженою відповідальністю з питань правомірності заявлених до відшкодування з бюджету сум податку на додану вартість по деклараціях з податку на додану вартість за грудень 2008 року, січень, березень 2009 року, за результатами перевірки складено відповідні акти перевірок, згідно яких податковим органом підтверджено суми бюджетного відшкодування, заявлені у податкових деклараціях за зазначені періоди, також прийняті податкові повідомлення-рішення, яким зменшено було суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, які були скасовані в судовому порядку, судові рішення набрали законної сили, але висновки до Головного управління державного казначейства в Сумській області податковим органом направлений не був, суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість відшкодовані підприємству лише частково, на час розгляду справи по суті залишок невідшкодованих сум становить 519710,34 грн.

Представники відповідача ДПІ в м. Суми в судовому засіданні проти позову заперечили та пояснили, що позивачем пропущено строк звернення до суду із даним адміністративним позовом, підставою для не направлення висновку до органу державного казначейства зазначали проведення зустрічних перевірок контрагентів позивача, направлення запитів до податкових органів, а також те, що податковим органом були подані касаційні скарги на судові рішення, якими були скасовані податкові повідомлення-рішення, яким зменшено було суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Додатково звертали увагу суду на те, що право на бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість виникає лише при доведенні факту надмірної сплати цього податку до бюджету контрагентами позивача в ланцюгу до товаровиробника.

Заявлені позивачем суми бюджетного відшкодування за зазначені періоди частково не підтверджені податковими органами контрагентів позивача в ланцюгу до товаровиробника, відсутні відповіді на запити про фінансово-господарським взаємовідносинам, відсутні результати зустрічних перевірок контрагентів позивача в ланцюгу до товаровиробника, тому у ДПІ в м. Суми відсутні підстави для відшкодування сум податку на додану вартість за зазначені періоди.

Представник Головного управління Державного казначейства України у Сумській області в судове засідання не з'явився, у письмовому відзиві на позов зазначили, що у Головного управління Державного казначейства України у Сумській області відсутні законні підстави для відшкодування вищезазначених сум податку на додану вартість, оскільки не наділені повноваженнями щодо проведення відшкодування податку на додану вартість (а.с.37).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачем подано до Державної податкової інспекції у м. Суми податкові декларації з податку на додану вартість за грудень 2008 року, січень, березень 2009 року, які отримані ДПІ у м. Суми, і заяви про повернення суми бюджетного відшкодування за зазначені періоди (а.с. 5-9,11-24).

Податковим органом були проведені позапланові виїзні перевірки спільного українсько-білоруського підприємства «Укртехносинтез»у формі товариства з обмеженою відповідальністю з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку по деклараціям з податку на додану вартість за грудень 2008 року, січень, березень 2009 року.

Так, за результатами перевірки податковим органом складено довідку від 09.04.2009р. №2764/23-6/21127532, відповідно до якої ДПІ в м. Суми підтверджено заявлену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за грудень 2008року в сумі 1477876 грн. та січень 2009 року в сумі 1401505 грн. (а.с.106- 121). Довідкою від 16.06.2009 р. ДПІ в м. Суми підтверджено заявлену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за березень 2009 року в сумі 1192890 грн. (а.с.75-86, 122-133)

Як вбачається із всіх вищезазначених довідок, складених податковим органом, перевіряючими зазначено, що остаточний висновок про відшкодування заявленої суми податку на додану вартість з бюджету буде зроблений податковим органом при проведенні та надходженні всіх зустрічних звірок по ланцюгу до виробника.

Як вбачається із акту звірки розрахунків платника з бюджетом за грудень 2008 р. №49233/10/19-074 від 20.06.2011р. залишок невідшкодованої суми становить 124476 грн. (а.с.184).

Як вбачається із акту звірки розрахунків платника з бюджетом за січень 2009 р. №49234/10/19-074 від 20.06.2011р. залишок невідшкодованої суми за даними СП «Укртехносинтез»становить 145450,72 грн., за даними податкового органу - становить 51906,55 грн. (а.с.185). В судовому засіданні 22.06.2011р. представник ДПІ в м. Суми розмір залишку невідшкодованої суму бюджетної заборгованості за січень 2009 р. в сумі 145450,72 грн. (за даними позивача) визнала в повному обсязі, що також підтверджується наданої представниками відповідача службовою запискою №2075/19-038 від 22.06.2011р. начальника управління обліку та звітності (а.с.190). Із пояснень представника ДПІ в м. Суми вбачається, що сума розбіжності в акті звірки в розмірі 93544,17 грн. становить суму податкового повідомлення-рішення №/0/28169 від 20.04.2010р., яким було зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за січень 2009р.

Як вбачається із акту звірки розрахунків платника з бюджетом за березень 2009 р. №49235/10/19-074 від 20.06.2011р. залишок невідшкодованої суми становить 249783,62 грн. (а.с.186).

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що залишок невідшкодованих сум бюджетної заборгованості по податку на додану вартість становить за грудень 2008 р. в сумі 124476 грн., за січень 2009 р. в сумі 145450,72 грн., за березень 2009р. в сумі 249783,62 грн., що визнається в судовому засіданні представниками відповідача , а також підтверджується матеріалами справи, в т.ч. і службовою запискою управління обліку та звітності №2075/19-038 від 22.06.2011р. (а.с.190).

Слід зазначити, що залишок невідшкодованої суми податку на додану вартість за грудень 2008 р. складає 84351,90 грн., яка була зменшена податковим повідомленням-рішенням №/0/88326 від 18.12.2009р. на суму 82827,90 грн. (а.с.62), та податковим повідомленням-рішення №/0/55016 від 20.07.2010р. на суму 1524 грн. (а.с.63), а по невідшкодованій сумі 40124,10 грн. тривають перевірки по ланцюгу до товаровиробника.

Із матеріалів справи вбачається, що податкове повідомлення-рішення №/0/88326 від 18.12.2009р. було скасоване в судовому порядку в межах розгляду справи №2а-1272/10/1830 (постанова Сумського окружного адміністративного суду від 12.03.2010р. (а.с.141-142), залишена без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду (а.с.143-144). Податкове повідомлення-рішення №/0/55016 від 20.07.2010р. було скасоване в судовому порядку в межах розгляду справи №2а-6465/10/1830 (постанова Сумського окружного адміністративного суду від 13.12.2010р. (а.с 138-139), залишеною без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2011р. (а.с.158-159).

Залишок невідшкодованої суми податку на додану вартість за січень 2009 р. складає 145450,72 грн., яка була зменшена податковим повідомленням-рішенням №/055016 від 20.07.2010р. на суму 3802,96 грн. (а.с.63), та податковим повідомленням-рішення №/0/28169 від 20.04.2010р. на суму 93544,17 грн.(а.с.55), а по невідшкодованій сумі 48103,59 грн. тривають перевірки по ланцюгу до товаровиробника.

Із матеріалів справи вбачається, що податкове повідомлення-рішення №/055016 від 20.07.2010р. було скасовано в судовому порядку в межах розгляду справи №2а-6465/10/1830 (постанова Сумського окружного адміністративного суду від 13.12.2010р. (а.с.138-139), залишеною без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2011р. (а.с.158-159). Також, податкове повідомлення-рішення №/0/28169 від 20.04.2010р. було скасовано в судовому порядку в межах розгляду справи №2а-4335/10/1830 (постанова Сумського окружного адміністративного суду від 18.10.2010р.(а.с 146-148), залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2011р. (а.с.149-150)

Залишок невідшкодованої суми податку на додану вартість за березень 2009 р. складає 249783,62 грн., яка була зменшена податковим повідомленням-рішенням №/0/72212 від 20.09.2010р. на суму 8705,10 грн. (а.с.56), а по невідшкодованій сумі 241078,52 грн. тривають перевірки по ланцюгу до товаровиробника.

Слід зазначити, що податкове повідомлення-рішення №/0/72212 від 20.09.2010р. було скасовано в судовому порядку в межах розгляду справи №2а-7713/10/1830 (постанова Сумського окружного адміністративного суду від 06.12.2010 р. (а.с 152-154), залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2011р. (а.с.155-157).

Як вбачається із матеріалів справи та пояснень представників відповідача по залишку інших невідшкодованих сум тримають перевірки по ланцюгу до товаровиробника, направлені відповідні запити, відповіді ДПІ в м. Суми не отримано (а.с.48-54,57-60)

Дані обставини в судовому засіданні сторонами не спростовувалися.

Відповідно до п.1.8 Закону України Про податок на додану вартість (чинного на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон), бюджетне відшкодування це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у звязку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом. Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України та строки проведення розрахунків визначений п.7.7 ст.7 цього Закону, відповідно до якого сума податку, що підлягає сплаті до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобовязання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. П.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону передбачено, що податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку. Тобто мова йде не тільки про фактично сплачені, а й про нараховані суми, але які можуть бути включені до податкового кредиту.

Оскільки податок на додану вартість є непрямим податком, то обовязком покупця є сплата податку на додану вартість у ціні товару продавцю товару , а обовязок утримання такого непрямого податку із вартості проданого товару та перерахування його до бюджету несе продавець такого товару. Обовязок покупця товару в сплаті непрямого податку завершується із сплатою вартості придбаного товару, обовязку покупця при включенні сум податку, сплаченого в ціні товару або послуги, до податкового кредиту пересвідчитися у фактичному надходженні таких сум до бюджету та не наділено її відповідними повноваженнями для таких дій. Незважаючи на це, відповідачем право позивача на формування податкового кредиту поставлено в залежність від добросовісності осіб, по ланцюгу до товаровиробника. Невиконання такими особами свого зобовязання по сплаті податку до бюджету, тягне негативні наслідки саме для цих осіб. На переконання суду, своїми рішеннями відповідач встановив для позивача додаткові обмеження, що не відповідає повноваженням відповідача, передбаченим ст. 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" та суперечить вимогам ст. 19 ч. 2 Конституції України, яка зобов`язує органи державної влади, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Даний висновок також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі БУЛВЕС АД проти Болгарії (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що «платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобовязань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності».

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

За змістом підпункту «а» підпункту 7.7.2 пункту 7.7 цієї ж статті Закону якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг).

Таким чином, в порядку наведених законодавчих приписів відємна різниця між податковими зобовязаннями платника (тобто надходженнями сум податку на додану вартість) та податковим кредитом (витратами зі сплати податку в ціні товарів та послуг) за певних умов підлягає відшкодуванню платнику податку з державного бюджету.

Аналіз норм Закону України «Про податок на додану вартість»свідчить, що термін «сплата податку» вживається в розумінні сплати податку покупцем у звязку з придбанням товарів (робіт, послуг) (пункт 1.3 статті 1, підпункти 7.4.1 7.4.4 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин). Так, пункт 1.3 статті 1 названого Закону, даючи визначення платника податку як особи, яка зобовязана утримати та внести до бюджету податок, визначає при цьому, що податок сплачується покупцем або особою, яка імпортує товари на митну територію України.

З огляду на зазначене слід зробити висновок про те, що вимога пункту 1.8 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість» щодо надмірної сплати податку, як необхідної умови бюджетного відшкодування, стосується платника, який згідно цього Закону поніс фактичні витрати по сплаті податку.

З урахуванням принципу персональної відповідальності підстави для позбавлення такого платника права на включення до податкового кредиту та отримання з бюджету надмірно сплачених сум податку у звязку з невиконанням іншими платниками податку постачальниками по ланцюгу - покладеного на них законом обовязку щодо внесення до бюджету сплачених покупцем сум податку в ціні придбання товарів (послуг) відсутні.

Відповідно до п.п. 7.7.4. п.7.7 ст.7 Закону платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників.

До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'ятих основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності експортних операцій.

Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються за процедурою, встановленою центральним податковим органом.

Згідно п.п.7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

Податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до п.п. 7.7.6 п. 7.7 ст. 7 Закону на підставі отриманого висновку відповідного податкового органу орган державного казначейства надає платнику податку зазначену у ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку податкового органу.

Відповідно до п.п.7.7.7 п.7.7 ст.7 Закону, якщо за наслідками документальної невиїзної (камеральної) або позапланової виїзної перевірки (документальної) податковий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий податковий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної податковим органом унаслідок таких перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з підпунктом 7.7.3 цього пункту у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною податковим органом внаслідок проведення таких перевірок, податковий орган надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з'ясування внаслідок проведення таких перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови у наданні бюджетного відшкодування.

При розгляді даної справи судом зясовано, що податковим органом та судом при дослідження правомірності прийнятих та скасуванні податкових повідомлень-рішень не виявлено будь-яких порушень у формуванні позивачем податкового кредиту, за наслідками якого СП «Укртехносинтез» заявлено до відшкодування оспорювану суму податку на додану вартість. Відповідачем не наведено жодних доводів та не подано будь-яких доказів, які б могли свідчити про недобросовісність позивача як платника податків або про наявність обставин, що виключають обґрунтованість заявленої позивачем податкової вигоди, факт здійснення господарських операцій, за наслідками виконання яких у позивача виникло відємне значення податку, податковим органом не заперечувалося, доказів того, що безпосередні контрагенти позивача були виключені з реєстру платників податку на додану вартість, а їх свідоцтва платників податку на додану вартість були анульовані у встановленому чинним законодавством порядку.

З матеріалів справи та пояснень представників сторін вбачається, що спір виник з тих підстав, що по постачальникам позивача по ланцюгам до товаровиробника не завершені перевірки, що робить неможливим підтвердження сплати податкового зобовязання по операціям з поставки позивачу товарів по ланцюгу до виробника (а.с.48-54,57-60), а також те, що податковим органом не отримано остаточного судового рішення касаційної інстанції по судовим справам, в яких було скасовані податкові повідомлення-рішення щодо зменшення СП «Укртехносинтез» суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Представником відповідача не подано суду доказів відкриття касаційного провадження та зупинення виконання судових рішень апеляційної інстанції, лише зазначено, що податковий орган направив касаційні скарги до Вищого адміністративного суду України на судові рішення першої та апеляційної інстанції, по деяким справам взагалі лише триває процедура підготовки матеріалів до касаційного оскарження.

Відповідно до ч.5 ст. 254 КАС України постанова або ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду, набирають законної сили з моменту проголошення.

Стосовно позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача по ненаданню висновків Головному управлінню державного казначейства в Сумській області суд зазначає наступне.

Статтею 2 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" на органи державної податкової служби покладено обов'язки щодо здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, до якого відноситься і Закон України "Про податок на додану вартість".

До компетенції державних податкових інспекцій законодавцем віднесено забезпечення обліку платників податків, контроль за своєчасністю подання платниками податків бухгалтерських звітів і балансів, податкових декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням податків, функцій щодо перевірки достовірності цих документів стосовно правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків (статті 10, 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні").

Відповідно приписам ст. 11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» позаплановою виїзною перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена в планах роботи органу державної податкової служби і проводиться, зокрема, в разі подання платником декларацію з від'ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн.. на підставі наказу керівника органу державної податкової служби.

Дійсно, за результатами перевірок ДПІ в м. Суми складено довідки, якими податковий орган визнав заявлені СП «Укртехносинтез»суми бюджетного відшкодування сумам, заявленим у податкових деклараціях, однак, у визначений у п.7.7.5 Закону пятиденний строк після закінчення перевірки не подав до органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню, враховуючи те, що ним в т.ч. були прийняті податкові повідомлення-рішення щодо зменшення суми бюджетного відшкодування по податку на додану вартість, тривало їх судове оскарження, в довідках зазначалося, що висновки щодо сум відшкодування будуть зроблені після результатів зустрічних перевірок.

За змістом вищезазначених норм податковим органам надано право здійснювати зустрічні перевірки, але непроведення їх та відсутність висновків за ними не змінює порядок та строки відшкодування з Державного бюджету України податку на додану вартість, встановлені Законом України «Про податок на додану вартість», чим порушується право позивача на своєчасне бюджетне відшкодування податку на додану вартість.

Суд не погоджується із позицією податкового органу щодо пропущення строків звернення СП «Укртехносинтез» до суду із вимогою щодо стягнення сум бюджетного відшкодування за грудень 2008 року, січень, березень 2009 року, виходячи із наступного.

Як вже зазначалося вище, згідно із пп.7.7.8 п.7.8 ст. 7 Закону після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження податковий орган протягом 5 робочих днів, наступних за днем отримання відповідного рішення зобов'язаний надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

В установлений термін відповідні висновки до органу державного казначейства на суму невідшкодованого податку на додану вартість податковим органом не надані.

Загальний строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи визначено частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час звернення з позовом) і становить шість місяців. Зазначений строк, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом із тим ч. 1 ст. 99 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Спеціальним Законом з питань оподаткування, який встановлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), є Закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами». Строки давності визначені статтею 15 цього Закону, а саме підпунктом 15.3.1 пункту 15.3 передбачено, що заяви на повернення надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) або на їх відшкодування у випадках, передбачених податковими законами, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, наступного за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Виходячи з аналізу зазначених норм, для повернення надміру сплаченого податку на додану вартість (бюджетного відшкодування) встановлений термін 1095 днів, таким чином позивачем не пропущено строк звернення до суду із зазначеним позовом.

У разі невідшкодування бюджетної заборгованості з податку на додану вартість право платника порушується внаслідок неодержання коштів з бюджету, а тому належним способом захисту цього права є вимога про стягнення зазначених коштів (відшкодування заборгованості).

Згідно п.п. 6.1 Порядку відшкодування податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України та ГУ ДК України від 02.07.1997 року № 209/72, суми, не відшкодовані платнику податку протягом термінів визначених у розділі 3 цього Порядку, уважається бюджетною заборгованістю.

Відповідно до п.п. 6.2 вказаного Порядку, платник податку має право у будь-який момент після виникнення бюджетної заборгованості звернутися до суду з позовом про стягнення коштів бюджету.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач діяв за межами наданих повноважень та всупереч встановленому порядку, з порушенням приписів ст. 19 Конституції України, натомість позивачем виконано передбачені законом умови для отримання бюджетного відшкодування, за таких обставин, враховуючи вищевикладене, та те, що право позивача на бюджетне відшкодування та правильність розрахунків суми податку на додану вартість, що підлягає поверненню, матеріалами справи не спростовується, на час розгляду справи бюджетна заборгованість в сумі 519710,34 грн.. в т.ч. за грудень 2008 р. в сумі 124476грн., за січень 200р. в сумі 145450,72грн., за березень 2009р. в сумі 249783,62 грн. на користь позивача в добровільному порядку не сплачена, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з державного бюджету суми бюджетної заборгованості правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, в задоволенні інших вимог слід відмовити.

Відповідно до ст.48, ч.2 ст.50 Бюджетного кодексу України, Указу Президента України від 27.04.1995 р. Про державне казначейство України, Положення про Державне казначейство України, затверджене постановою КМУ від 31.07.1995 р. № 590, Порядку відшкодування податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України, Державного казначейства України від 02.07.1997 р. № 209/72 органи Державного казначейства здійснюють бюджетне відшкодування податку на додану вартість шляхом перерахування коштів на рахунок зазначений у висновку податкового органу або в рішенні суду.

На підставі ч. 3 ст.94 КАС України за рахунок Державного бюджету України належить відшкодувати позивачу судовий збір в сумі 1700 грн., сплачений при подачі позову до суду пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов спільного українсько-білоруського підприємства «Укртехносинтез»у формі товариства з обмеженою відповідальністю до Державної податкової інспекції в м. Суми, Головного управління державного казначейства в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення бюджетної заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь спільного українсько-білоруського підприємства «Укртехносинтез»у формі товариства з обмеженою відповідальністю (м. Суми, пр.Курський,6, і.к. 21127532,рах.26001844 в СОД ВАТ «Райффайзен банк Аваль», МФО337483) 519710 грн. 34 коп. (пятсот девятнадцять тисяч сімсот десять грн.. 34 коп.) бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Стягнути з Державного бюджету України на користь спільного українсько-білоруського підприємства «Укртехносинтез»у формі товариства з обмеженою відповідальністю (м. Суми, пр.Курський,6, і.к. 21127532,рах.26001844 в СОД ВАТ «Райффайзен банк Аваль», МФО337483) судовий збір в сумі 1700 грн. (тисяча сімсот грн.).

В задоволенні інших вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду в десятиденний строк з дня отримання постанови в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження, набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження, закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя (підпис) С. М. Гелета

Судді (підпис) В.О.Павлічек

(підпис) ОСОБА_4

З оригіналом згідно

Суддя С.М. Гелета

Повний текст постанови складено та підписано 27.06.2011 року.