Справа № 2-а-87/2010
Суддя: Шевченко І. І.
Дата ухвалення: 2010-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Кагарлицький районний суд Київської області
Справа №2-а-87/10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2010 року Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді - Шевченко І.І.

при секретарі Трохименко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлик справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора з дізнання Чернігівського ВДАІ УМВС України в Чернігівської області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

позивач просить суд постанову серії СВ № 092040 по справі про адміністративне правопорушення від 26.02.2010 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 430 грн. скасувати та провадження по справі закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що 26.02.2010 р. ОСОБА_1 зупинився на автостоянці по вул. Миру в м. Чернігові. Відвідавши магазин, ОСОБА_1 близько 15 год. 30 хв. почав рух по вул. Миру до перехрестя вказаної вулиці та пр- т. Перемоги. На перехресті зазначених вулиць зупинився, оскільки горіло червоне світло світлофору. Після того, як загорівся зелене світло світлофору, ОСОБА_1 проїхав перехрестя. Проїхавши перехрестя ОСОБА_1 був зупинений інспектором ДПС, який представився як ОСОБА_2.

Як виявилось причиною того, що інспектор ДПС зупинив ОСОБА_1, стало невиконання ним, за думкою інспектора, вимог дорожнього знаку п.п. 11.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: здійснення руху прямо з полоси руху, яка дозволяє тільки ліворуч. При цьому, на думку інспектора, ОСОБА_1 не виконав вимоги вищевказаного пункту Правил дорожнього руху. Також, інспектор ДПС не звернув увагу на заперечення ОСОБА_1 стосовно того, що перед світлофором не було встановлено знак 5.18 додатку 1 Правил дорожнього руху України «Напрямок руху по смузі», а знак, що згідно пояснень інспектора ДПС був встановлений приблизно за 100 метрів до перехрестя, ОСОБА_1 не міг бачити, оскільки не проїжджав вказану ділянку дороги рухаючись до перехрестя. Після чого, інспектор вилучив у ОСОБА_1 реєстраційні документи та пішов до службового автомобіля і почав складати протокол про адміністративне правопорушення. З протоколом ОСОБА_1 було ознайомлено пізніше, однак копія його не вручена. В подальшому, не перевіривши заперечення ОСОБА_1. які свідчать про не вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, інспектор ДПС ОСОБА_2 прийняв рішення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 430 грн., про що виніс постанову серія СВ №092040 від 26.02.2010 р. в справі про адміністративне правопорушення.

Притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП є незаконним і необгрунтованим з наступних підстав.

Згідно п.п. 11.1 Правил дорожнього руху України кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, додаток 1 ПДР, а за їх відсутності самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між1 ними.

Виходячи п.п. 11.1 Правил дорожнього руху для того, щоб порушити вказану норму правил ОСОБА_1 повинен був не виконати вимоги дорожніх знаків 5.16, 5.17.1, 5.17.2.

Проте, вказані дорожні знаки вказують «Напрямки руху по смугах», яких на даній ділянці дороги не було. Знаком, який визначає напрямок руху по смузі є дорожній знак 5.18 «Напрямок руху по смузі».

Отже, навіть якби, як вказує інспектор ДПС, ОСОБА_1 порушив вимоги дорожнього знаку 5.18, то він не міг порушити п.п. 11.1 Правил дорожнього руху України, оскільки вказаний пункт передбачає необхідності виконання вимог дорожнього знаку 5.18.

Крім цього, дорожні знаки, які вказують напрямок руху не були встановлені безпосередньо перед перехрестям, як того вимагає ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови». Правила застосування.

Зокрема, п. 10.7.17 ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» Знаки 5.16 «Напрямки руху по смугах», 5.18 «Напрямок руху по смузі» повинні застосовуватись для зазначення кількості смуг і дозволених напрямків руху кожною з них на перехресті, де потрібно забезпечити використання смуг відповідно до інтенсивності руху транспортних засобів за різними напрямками.

Дія знаків 5.16, 5.18, установлених перед перехрестям, поширюються на перехрестя, якщо знаки 5.16. 5.18, установлені на перехресті, не дають інших вказівок.

Отже, враховуючи те, що знаки, які вказують напрямок руху не були встановлені безпосередньо на перехресті ОСОБА_1 не міг виконати його вимоги.

Таким чином, ОСОБА_1 не порушував жодних вимог Правил дорожнього руху України, вказаних у постанові серія СВ №092040 від 26.02.2010 р. в справі про адміністративне правопорушення, у тому притягнення його адміністративної відповідальності та накладення штрафу о незаконним.

Крім того. ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

Згідно ст. 14-1 КУпАП до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

У постанові в справі про адміністративне правопорушення серії СВ №092040 від 26.02.2010 р. вказано, що порушення фіксувалось відеокамерою SAMSUNG MX-106003640. Однак, вказана відеокамера не працювала в автоматичному режимі, тому відповідно до ст. 14-1 КУпАП запис з вказаної відеокамери, не може бути доказом порушення.

Оскільки відсутні будь-які докази, що б підтверджували факт невиконання ОСОБА_1 вимог п.п. 11.1 Правил дорожнього руху України та враховуючи те, що ОСОБА_1 не порушував жодних вимог Правил дорожнього руху України, висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не може грунтуватися на підставі вищевказаних доказів та протоколу про адміністративне правопорушення.

Також в ст. 254 КУпАП зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення складається в разі його вчинення, але оскільки вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не вчиняв та це не підтверджується4жодними доказами, як того вимагає чинне законодавство, з врахуванням допущених порушень під час складання протоколу (не вручення копії) він не може бути належним доказом вини ОСОБА_1 Протокол складений з грубими порушеннями чинного законодавства і за таких обставин відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не могло бути розпочато у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Крім цього, ст. 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт. який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

КУпАП закріплений принцип, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Однак, всупереч вказаним вимогам інспектором ДПС під час складання протоколу про адміністративне правопорушення був проігнорований факт відсутності події правопорушення, будь- яких свідків або інших доказів, які б могли підтвердити факт події і складу адміністративного правопорушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практик застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Крім цього, ч. З ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги, а відповідно до ч. 4 коментованого кодексу, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на викладене, що постанова СВ №092040 від 26.02.2010 р. по справі про адміністративне правопорушення прийнята з порушеннями Конституції та законів України, є необгрунтованою, та незаконною.

Відповідач в засідання суду не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки в суд не повідомив, а тому суд вважає, що відповідач в засідання суду не з'явився без поважних причин і ухвалює постанову на підставі наявних в справі матеріалів.

Вислухавши позивача, свідка та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заявлений позов задовольнити.

В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

26.02.2010 р. ОСОБА_1, близько 15 год. 30 хв., керуючи автомобілем марки CHEVROLET AVEO, державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Чернігові на перехресті вулиці Миру та пр- т. Перемоги, здійснив рух, яка дозволена тільки ліворуч, який був зупинений інспектором ДПС, який представився - ОСОБА_3.

Як виявилось, причиною того, що інспектор ДПС зупинив позивача ОСОБА_1, стало невиконання ним, за думкою інспектора, вимог дорожнього знаку п.п. 11.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: здійснення руху прямо з полоси руху, яка дозволяє тільки ліворуч. При цьому, на думку інспектора, ОСОБА_1 не виконав вимоги вищевказаного пункту Правил дорожнього руху.

Також, інспектор ДПС не звернув увагу на заперечення ОСОБА_1 стосовно того, що перед світлофором не було встановлено знак 5.18 додатку 1 Правил дорожнього руху України «Напрямок руху по смузі», а знак, що згідно пояснень інспектора ДПС був встановлений приблизно за 100 метрів до перехрестя, ОСОБА_1 не міг бачити, оскільки не проїжджав вказану ділянку дороги рухаючись до перехрестя. Після чого, інспектор вилучив у ОСОБА_1 реєстраційні документи та пішов до службового автомобіля і почав складати протокол про адміністративне правопорушення. З протоколом ОСОБА_1 було ознайомлено пізніше, однак копія його не вручена.

В подальшому, не перевіривши заперечення ОСОБА_1. які свідчать про не вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, інспектор ДПС ОСОБА_2 прийняв рішення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 430 грн., про що виніс постанову серія СВ №092040 від 26.02.2010 р. в справі про адміністративне правопорушення.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення становить систему правовідносин, які складаються на основі процесуальної діяльності органів, уповноважених розглядати індивідуальні адміністративні справи з приводу притягнення до адміністративної відповідальності осіб, у діях яких є ознаки адміністративного правопорушення.

Основними завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення згідно ст.. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи; вирішення її в точній відповідності із законом.

Перегляд постанови у справі про адміністративне правопорушення є важливою гарантією захисту прав, свобод та інтересів особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Перегляд постанови це форма перевірки законності та обґрунтованості прийнятого рішення, виправлення помилок і недоліків у роботі органів адміністративної юрисдикції, в тому числі і суду.

Перегляд постанови може бути здійснено в порядку подання скарги особою, що притягується до адміністративної відповідальності.

КУпАП України визначає ряд доказів, що можуть бути покладенні в основу винесення постанови у справі, а саме: показання свідків, показання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, документи.

Згідно п.п. 11.1 Правил дорожнього руху України кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, додаток 1 ПДР, а за їх відсутності самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між

ними.

Виходячи п.п. 11.1 Правил дорожнього руху для того, щоб порушити вказану норму правил ОСОБА_1 повинен був не виконати вимоги дорожніх знаків 5.16, 5.17.1, 5.17.2.

Проте, вказані дорожні знаки вказують «Напрямки руху по смугах», яких на даній ділянці дороги не було. Знаком, який визначає напрямок руху по смузі є дорожній знак 5.18 «Напрямок руху по смузі».

Отже, навіть якби, як вказує інспектор ДПС, ОСОБА_1 порушив вимоги дорожнього знаку 5.18, то він не міг порушити п.п. 11.1 Правил дорожнього руху України, оскільки вказаний пункт передбачає необхідності виконання вимог дорожнього знаку 5.18.

Крім цього, дорожні знаки, які вказують напрямок руху не були встановлені безпосередньо перед перехрестям, як того вимагає ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови». Правила застосування.

Зокрема, п. 10.7.17 ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» Знаки 5.16 «Напрямки руху по смугах», 5.18 «Напрямок руху по смузі» повинні застосовуватись для зазначення кількості смуг і дозволених напрямків руху кожною з них на перехресті, де потрібно забезпечити використання смуг відповідно до інтенсивності руху транспортних засобів за різними напрямками.

Дія знаків 5.16, 5.18, установлених перед перехрестям, поширюються на перехрестя, якщо знаки 5.16. 5.18, установлені на перехресті, не дають інших вказівок.

Отже, враховуючи те, що знаки, які вказують напрямок руху не були встановлені безпосередньо на перехресті ОСОБА_1 не міг виконати його вимоги.

Відкриття справи є початковою стадією провадження у справах про адміністративні правопорушення. Приводів порушення справи у КУпАП не визначено, в той же час як у ст.. 360 МК такі приводи зафіксовані. Але виходячи з теорії процесу приводами порушення справи слід вважати одержання уповноваженими особами будь якої інформації про діяння, що мають ознаки проступку.

Всебічне, повне і обєктивне зясування обставин справи потребує від уповноваженого органу (посадової особи) насамперед повного дослідження доказів, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Вирішення справи в точній відповідності із законом потребує від уповноваженого органу (посадової особи): розгляд справи відповідно до власної компетенції, в установлені строки і за місцем розгляду справи, згідно із законом, що передбачає адміністративну відповідальність.

Підставами для відкриття справи є наявність правопорушення та його склад, які мають певні ознаки.

Згідно ст. 14-1 КУпАП до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

У постанові в справі про адміністративне правопорушення серії СВ №092040 від 26.02.2010 р. вказано, що порушення фіксувалось відеокамерою SAMSUNG MX-106003640. Однак, вказана відеокамера не працювала в автоматичному режимі, тому відповідно до ст. 14-1 КУпАП запис з вказаної відеокамери, не може бути доказом порушення.

Оскільки відсутні будь-які докази, що б підтверджували факт невиконання ОСОБА_1 вимог п.п. 11.1 Правил дорожнього руху України та враховуючи те, що ОСОБА_1 не порушував жодних вимог Правил дорожнього руху України, висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не може грунтуватися на підставі вищевказаних доказів та протоколу про адміністративне правопорушення.

Також в ст. 254 КУпАП зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення складається в разі його вчинення, але оскільки вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не вчиняв та це не підтверджується жодними доказами, як того вимагає чинне законодавство, з врахуванням допущених порушень під час складання протоколу (не вручення копії) він не може бути належним доказом вини ОСОБА_1

Протокол складений з грубими порушеннями чинного законодавства і за таких обставин відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не могло бути розпочато у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення

Стаття 9 КУпАП розкриває загальне поняття адміністративного правопорушення і його ознаки протиправність, винність, караність. Інші статті Загальної частини КУпАП визначають його склад: обєкт, обєктивну сторону, субєкт та субєктивну сторону.

Єдиною матеріальною підставою порушення адміністративної справи є склад адміністративного правопорушення, що прямо передбачено ст.. 247 КУпАП, яка передбачає обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ст. 251 КУпАП визначає ряд доказів, що можуть бути покладенні в основу винесення постанови у справі, а саме: показання свідків, показання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, документи.

Згідно приписів п.2 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення у вищестоящий орган (вищестоящій посадові особі) або у районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішується адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача.

Відповідно до ч.3 Постанови від 06.03.2008 року № 2 Пленуму Вищого адміністративного суду до правових актів індивідуальної дії належать також рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб адміністративної відповідальності, які прийнятті субєктами владних повноважень (крім суду) та рішення державних виконавців чи / або інших посадових осіб органів державної виконавчої служби під час здійснення ними виконавчого провадження.

З огляду на викладене, суди повинні визначати територіальну підсудність вказаних справ відповідно до частини другої статті 19 КАС України, за правилами якої такі адміністративні справи вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача

Провадження у справах про адміністративне правопорушення базується на визначених принципах, серед яких є презумпція невинності, право на захист, зясування обєктивності істини у справі та інші.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено в установленому законом порядку. З цього випливає, що тягар доведення провини покладається на інспектора ДАЇ, який виніс постанову про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право подавати докази.

Під час розгляду таких справ необхідно зясовувати обєктивну істину у справі, тобто необхідно зобовязати досліджувати всі обставини і їхні взаємозвязки, в тому числі виключати однобічний, упереджений підхід до вирішення справи.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази, що давали можливість зробити висновки суду про винність позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому дана постанова підлягає до скасування за відсутності події та складу адміністративного правопорушення та провадження по справі необхідно закрити.

Відповідно до ст.. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Враховуючи викладене, керуючись ст.. 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, п. 2.2 «Інструкції з організації провадження та діловодства у правах про адміністративні порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх справ України від 22.10.2003 року № 1217, Правила дорожнього руху України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспектора з дізнання Чернігівського ВДАІ УМВС України в Чернігівської області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Постанову серії СВ № 092040 по справі про адміністративне правопорушення від 26.02.2010 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 430 грн. скасувати та провадження по справі закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя І.І. Шевченко