Справа № 821/1233/15-а
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 р. Справа № 821/1233/15-а

Категорія: 10.3.4 Головуючий в 1 інстанції: Гомельчук С.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року по справі за адміністративним позовом Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до публічного акціонерного товариства «Каланчацький комбінат хлібопродуктів» про стягнення адміністративно-господарських санкцій,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 року Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі Херсонське ОВФСЗІ) звернулося до суду з адміністративним позовом до публічного акціонерного товариства (далі ПАТ) «Каланчацький комбінат хлібопродуктів» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені на загальну суму 31 912,82 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що згідно з даними звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2014 рік, поданого відповідачем, середньооблікова чисельність його штатних працівників складає 209 осіб, з цього розрахунку установлений норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік становить 8 робочих місць. У ПАТ «Каланчацький комбінат хлібопродуктів» у 2014 році працювало 7 осіб з інвалідністю. За 1 робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте ним, відповідач до 16 квітня 2015 року повинен був самостійно сплатити позивачу адміністративно-господарські санкції у розмірі 31754,07 грн. Станом на 20 квітня 2015 року заборгованість не сплачена відповідачем у добровільному порядку.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що протягом 2014 року виділив та створив робочі місця для інвалідів, інформував службу зайнятості, шляхом подання звітності та займався самостійним пошуком інвалідів, подаючи відповідні запити до селищної ради та управління соціального захисту населення, тому не має підстав для сплати товариством адміністративно-господарських санкцій.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів Херсонське ОВФСЗІ подало апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняття нової постанови про задоволення позову.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

20 лютого 2015 року відповідачем подано до Херсонського ОВФСЗІ звіт форми №10-ПІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2014 рік №1790/03-05 від 11 лютого 2015 року, відповідно до якого середньооблікова чисельність його штатних працівників складає 209 осіб. Виходячи з даного розрахунку, установлений норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у ПАТ «Каланчацький комбінат хлібопродуктів» становить 8 місць. За даними звіту середньооблікова кількість незайнятих робочих місць для штатних працівників товариства, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність складає 1 робоче місце. У зв'язку з невиконанням нормативу працевлаштування інвалідів відповідачеві нараховано адміністративно-господарські санкції у розмірі 31754 грн. 07 коп. Листом від 13 березня 2015 року № 03-05/1790 ПАТ «Каланчацький комбінат хлібопродуктів» повідомлено про обов'язкову сплату адміністративно-господарських санкцій в розмірі 31754 грн. 07 коп. внаслідок невиконання нормативу працевлаштування інвалідів. За порушення терміну сплати адміністративно-господарських санкцій відповідачеві нарахована пеня на суму 158 грн.75 коп.

При потребі в працівниках, ПАТ «Каланчацький комбінат хлібопродуктів» 20 березня 2014 року, 10 квітня 2014 року, 25 квітня 2014 року, 12 травня 2014 року, 05 червня 2014 року, 27 червня 2014 року, 14 серпня 2014 року, 12 вересня 2014 року, 03 жовтня 2014 року, 05 листопада 2014 року, 02 грудня 2014 року звертався до державної служби зайнятості шляхом подання звітності форми №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу» щодо працевлаштування інвалідів за професією техніка-лаборанта (1-2 вакансії), що підтверджується копіями долучених до справи звітів відповідача.

10 лютого 2014 року товариство спрямувало листи №1-4/59, №1-4/58, №1-4/60 до Каланчацького районного центру зайнятості, управління соціального захисту населення та до селищного голови Мирненської селищної ради відповідно, в яких повідомило про те, що на комбінаті створено робочі місця для інвалідів та просило направляти даних осіб, у разі їх звернення, для працевлаштування до ПАТ «Каланчацький комбінат хлібопродуктів».

З листа Каланчацького районного центру зайнятості від 27 квітня 2015 року №11-02-313/0-15, надісланого відповідачеві на його запит від 20 квітня 2015 року №1-4/119, слідує, що протягом 2014 року - громадян, які мають інвалідність, на заявлену посаду службою зайнятості направлено не було, у зв'язку з відсутністю належних безробітних, які перебували на обліку в центрі зайнятості.

З огляду листів управління соціального захисту населення Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області від 24 квітня 2015 року №595/02 та селищного голови Мирненської селищної ради від 22 квітня 2015 року № 121/02-14, які містяться серед матеріалів справи, вбачається, що протягом 2014 року інваліди з питань працевлаштування до даних органів не звертались.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач створив робоче місце для працевлаштування інваліда, здійснюючи для цього адаптацію обладнання, технічного оснащення і пристосування з урахуванням обмежених можливостей особи, звертався до державної служби зайнятості та інших установ з метою спрямування кандидатів на вакантну посаду, тобто вжив всіх залежних від нього заходів для працевлаштування інваліда на виділене місце техніка лаборанта, тому не повинен нести відповідальність за не направлення до нього інвалідів на працевлаштування.

В апеляційній скарзі Херсонського ОВФСЗІ вказується, що якщо на підприємстві не працевлаштовано відповідну кількість інвалідів, то дане підприємство повинно нести відповідальність за це, незалежно від причин не працевлаштування інвалідів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та не приймає доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до абзаців 1, 2 ч.1 ст. 242-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

В Постанові Верховного Суду України від 02 квітня 2013 року у справі №21-95а13 (прийнятої за результатами розгляду заяви про перегляд судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 КАС України) зазначено наступне:

«За змістом статті 19 Закону №875-ХІІ для підприємств, установ, організацій встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Частиною першою статті 20 зазначеного Закону встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обовязковим платежем), обовязкова сплата яких передбачена Конституцією та Законом України від 25 червня 1991 року №1251-XII «Про систему оподаткування», а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у звязку зі скоєнням правопорушення.

Разом із тим відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою статті 20 Закону №875-ХІІ передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що він вжив усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно зі статтею 18-1 зазначеного Закону пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.

Таким чином, обовязок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обовязком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

У звязку з тим, що відповідач ужив усіх залежних від нього заходів щодо утворення робочих місць для працевлаштування інвалідів, він не може бути притягнений до відповідальності за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, відсутність у населеному пункті за місцем знаходження Підприємства інвалідів, які бажають працевлаштуватись.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 червня 2011 року у справі № 21-60а11».

Таким чином, суд першої інстанції вирішив справу у повній відповідності з наведеними висновками Верховного Суду України, а доводи апелянта про те, що підприємство повинно нести відповідальність за не працевлаштування інвалідів, незалежно від причин такого не працевлаштування є безпідставними та таким, що вказують на невиконання ним вимог ч.1 ст. 242-2 КАС України.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Л ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3