Справа № 2а/1770/321/2012
Суддя: Дудар О.М.
Дата ухвалення: 2012-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/321/2012

29 березня 2012 року 15год. 15хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., за участю секретаря судового засідання Свінтозельської К.І., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:

представник позивача: не прибув,

відповідач: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Дубровицької міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби
доОСОБА_1
про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ :

Дубровицька міжрайонна державна податкова інспекція звернулася з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з податку на доходи фізичних осіб у сумі 2059,78грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що станом на 31.12.2011р. за ОСОБА_1 рахується заборгованість перед бюджетом з податку з доходів фізичних осіб у сумі 2059,78грн. Вказаний борг у добровільному порядку відповідачем не сплачений.

У судове засідання позивач не прибув, у поданому суду клопотанні позовні вимоги підтримав повністю та просив розглянути справу за відсутності представника.

Відповідач заперечень суду не надав, у судове засідання втретє не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Судом не визнавалася обовязковою участь сторін у судовому засіданні. За таких обставин суд вважає за можливе вирішити спір без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.6 ст.12 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не забезпечується.

Повно і всебічно зясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно з даними обліку позивача відповідач має заборгованість перед бюджетом з податку з доходів фізичних осіб за 2010 рік у сумі 2059,78грн.

21 квітня 2011 року ОСОБА_1 самостійно було складено та подано до податкового органу декларацію про доходи, одержані з 1 січня по 31 грудня 2010 року (вх.№160). У декларації відповідач вказав, що одержав доходи від отримання спадщини на суму 41195,50грн. На підставі даної декларації відповідачем самостійно визначено податок з доходів фізичних осіб за 2010 рік у сумі 2059,78грн. Вказаний податок у добровільному порядку ОСОБА_1 не сплачений.

Ці обставини підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами: копією декларації про доходи, одержані з 1 січня по 31 грудня 2010 року (а.а.с.3-6), витягом з облікової картки платника (а.с.7).

Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Частиною 1 статті 14 Закону України "Про систему оподаткування" №1251-XII від 25.06.1991р., чинного на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що податок на доходи фізичних осіб належить до загальнодержавних і справляється на всій території України.

Пунктом 2.1 ст.2 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" №889-IV від 22.05.2003р. (далі Закон №889-IV), чинного на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що платником податку є резидент, який отримує доходи з джерелом їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Пунктом 1.3 ст.1 Закону №889-IV визначено, що доходами з джерелом їх походження з України є, в тому числі і активи, одержані у спадщину.

Статтею 13 Закону №889-IV встановлено порядок оподаткування доходів фізичних осіб у вигляді спадщини.

Згідно з п.3 ч.1 ст.9 Закону №1251-XII платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.

Ці ж норми кореспондуються з п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14, п.36.1 ст.36, пп.163.2.2 п.163.2 ст.163, п.174.3 ст.174, п.179.7 ст.179 Податкового кодексу України.

Згідно з пп.41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України органи державної податкової служби є контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у підпункті 41.1.2 цього пункту, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби.

Підпунктом 41.5 статті 41 Податкового кодексу України передбачено, що органами стягнення є виключно органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Пунктом 11 ст.10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990р. №509-XII встановлено право державних податкових інспекцій подавати до суду позови до підприємств, установ, організацій та громадян про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна.

За наведених обставин, позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами і підлягають до задоволення повністю.

Підстави для застосування ст.94 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 до місцевого бюджету Кухітськовільської сільської ради Зарічненського району Рівненської області заборгованість з податку на доходи фізичних осіб у сумі 2059,78грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дудар О.М.