Справа № 2а-990/08
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" вересня 2015 р. м. Київ К/800/42047/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Малиніна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2008 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Хмельницької міської ради про скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2008 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про скасування рішення Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 22 грудня 2005 року про зняття з обліку на поліпшення житлових умов і зобов'язання відповідача поновити його на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що внаслідок отриманого захворювання при виконанні військових обов'язків, 17 серпня 1990 року медична комісія встановила, що він хворіє психічним захворюванням і по стану здоров'я не може проживати в комунальній квартирі, а також в одній кімнаті разом з членами сім`ї. 11 березня 1994 року рішенням Виконавчого комітету Хмельницької міської ради його було поставлено на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, як пільговика на позачергове забезпечення житлом. 14 березня 2006 року він дізнався, що рішенням Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 22 грудня 2005 року його знято з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов. При цьому, позивач по справі зазначав, що жодних умов, відповідно до норм Житлового кодексу України, коли громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов він не порушував і поліпшення житлових умов у нього не відбулось.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2008 року, яку залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення та ухвалити нове - про задоволення позовних вимог. Зазначає, що судами не правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, зокрема, Житлового кодексу Української РСР.

Перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судами встановлено, що згідно з розпорядженням Хмельницької міської ради від 11 березня 1994 року № 583 «Про прийняття громадян на облік для поліпшення житлових умов, за місцем проживання» ОСОБА_4 включено до списку позачергового надання житлової площі, як інваліда війни ІІІ групи.

Рішенням Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 01 липня 1988 року №157 затверджено акт державної приймальної комісії щодо прийому в експлуатацію 30-ти квартирного гуртожитку для малих сімей по вулиці Г. Сковороди, 9/3а в м. Хмельницькому.

Згідно із рішенням Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 12 грудня 2002 року №1058 внесено зміни до цього рішення, а саме: слово «гуртожиток» замінено на «житловий будинку для малосімейних».

12 лютого 2004 року Виконавчий комітет Хмельницької міської ради, розглянувши звернення Хмельницького комунального підприємства «Електротранс», рішенням №40 «Про передачу житлових будинків з балансу Хмельницького комунального підприємства «Електротранс» на баланс житлово-експлуатаційної контори №3», вирішив передати 30-ти квартирний житловий будинок по вулиці Г. Сковороди, 9/3а в м. Хмельницькому на баланс житлово-експлуатаційної контори №3.

Рішенням Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 22 грудня 2005 року № 881 позивача по справі знято з черги квартирного обліку.

Відповідно до довідки Житлово-експлуатаційної контори №3 від 14 березня 2006 року за №114, громадянин ОСОБА_4 проживає у АДРЕСА_1, в однокімнатній квартирі житловою площею 11,80 кв.м., який знаходиться у комунальній власності. Квартира має всі зручності. На вказаній житловій площі прописаний та проживає 1 людина.

Вирішуючи спір та відмовляючи в позові, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Проте з такими висновками погодитись неможливо.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Приписи пункту 1 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України прямо встановлюють правило про захист прав, зокрема, що виникають із житлових відносин, у порядку цивільного судочинства. Поняття «житлові відносини» в контексті змісту наведеної норми включає і право на одержання житла в зв'язку з проходженням публічної служби, оскільки норма не містить винятку зі встановленого нею загального правила.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Водночас, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, а тому, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що даний спір не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 02 грудня 2014 року у справі № 21-530а14, яка відповідно до положень статті 244-2 КАС України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 звернувся до суду за захистом прав, що випливають з житлових правовідносин, зокрема, щодо реалізації права на першочергове отримання житла, цей спір не є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно із частиною 1 статті 228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвалених судових рішень та закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 157, 220, 222, 223, 228, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2008 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2014 року скасувати.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Хмельницької міської ради про скасування рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
В.В. Малинін