Справа № 2а-7078/10/1470
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2010-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

19.11.2010 Справа № 2а-7078/10/1470

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Мельник О.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомУправління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва, вул. Робоча, 2-а, м. Миколаїв, 54015

доВідділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Заводському районі м. Миколаєва, вул. Морехідна, 14, корп. 2, м. Миколаїв, 54010

прозобовязати прийняти до заліку та включити в акт звірки витрати на виплату допомоги,
В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва (позивач), звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суд з позовною заявою про зобовязання Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Заводському районі м. Миколаєва (відповідач) прийняти до заліку та включити в акт звірки витрати на виплату допомоги на поховання в сумі 3948,95 грн. на померлих ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

Позивач та відповідач заявили клопотання, про розгляд справи за їх відсутності, тому на підставі ч.3 ст.122 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до ст.58 Розділу VIII, ст.12 Розділу ХV Закону "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" Пенсійний фонд України є органом, який проводить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовлює документи для її виплати, забезпечує своєчасне та в повному обсязі фінансування та виплату пенсій.

З набранням чинності Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999 №1105ХІV (надалі Закон №1105) обовязок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоровя або у разі його смерті при настанні страхового випадку, зокрема, виплати йому або особами, які перебували на його утриманні, пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідач у запереченні на адміністративний позов позовні вимоги не визнав, зазначив, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України згідно з порядком, визначеним КМУ та відповідно до частини 8 ст.34 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання несе витрати на його поховання. Між тим, зазначив, що обовязковою умовою здійснення відповідачем відшкодування шкоди утриманцям працівника (годувальника) у разі його смерті, повинен бути підтверджений висновками відповідних медичних закладів причинний звязок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Причинним звязком смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, у розумінні Інструкції про встановлення причинного звязку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом є звязок, який можна встановити між перебігом професійних захворювань (отруєнь) або наслідками трудового каліцтва з урахуванням форми, стадії, тяжкості функціональних порушень, розвитку ускладнень за життя, патоморфологічними та гістологічними змінами в органах та системах організму, що виявлені під час розтину, та настанням смерті. Відповідач зазначив, що одним з видів соціальних послуг та матеріального забезпечення за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання - є допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Саме це обумовлює необхідність наявності причинного звязку із смертю потерпілого та його трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, для виникнення у відповідача обовязку по відшкодуванню спірних сум.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого.

Згідно з п.1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 №121/2001 ПФУ є центральним органом державної виконавчої влади.

Відповідно до ст.58 Розділу VIII, ст.12 Розділу ХV Закону "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" Пенсійний фонд України є органом, який проводить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовлює документи для її виплати, забезпечує своєчасне та в повному обсязі фінансування та виплату пенсій.

Відповідно до статті 4 цього Закону в Україні, залежно від страхового випадку, є такі види загальнообов'язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття; інші види страхування, передбачені законами України.

У статті 25 Закону №16/98-ВР перелічені види соціальних послуг і матеріального забезпечення за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням. Усі види страхування, крім медичного, включають в себе допомогу на поховання. Так, зокрема, до страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання входить допомога на поховання осіб, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Пунктом 5 частини 1 ст.24 Закону від 23.09.99р. №1105-XIV "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі Закон №1105-XIV) Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України зобовязано співпрацювати з фондами з інших видів соціального страхування у фінансуванні заходів, повязаних з матеріальним забезпеченням та наданням соціальних послуг застрахованим, у кожному конкретному випадку спільно приймаючи рішення щодо того, хто з них братиме участь у фінансуванні цих заходів.

У статті 21 цього Закону визначено, що у разі настання страхового випадку відповідача, у встановленому законом порядку, повинен, зокрема, своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоровя або в разі його смерті, виплачувати відповідні кошти йому або особам, які перебували на його утриманні; організовувати поховання померлого, відшкодовувати вартість повязаних з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Відповідно до частини 8 ст.34 Закону №1105-XIV, у разі смерті потерпілого від нещасного випадку або професійного захворювання витрати на його поховання несе відповідач згідно з порядком, визначеним КМУ.

Порядок проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затверджений постановою КМУ від 11.07.2001 № 826, регулює питання відшкодування відповідачем таких витрат страхувальнику або сім'ї застрахованого, чи іншій особі, яка здійснювала поховання потерпілого, на організацію поховання та пов'язаних з цим ритуальних послуг. Витрати на поховання провадяться у разі смерті потерпілого, що настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, перелік яких наведено КМУ в зазначеному Порядку. Організація поховання працівника, який загинув на виробництві або помер у лікарні під час лікування отриманої на виробництві травми, проводиться страхувальником.

Згідно з абзацом 2 ч.9 ст.34 Закону №1105-XIV, у разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у ст.33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із ст.29 цього Закону. Причинний звязок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

Системний аналіз норм Закону №1105-XIV, який визначає правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві осіб, та зазначеного вище Порядку, затвердженого на виконання частини 8 ст.34 цього Закону, дає підстави вважати, що Фонд (відповідача) зобовязаний відшкодовувати виплачені іншими страховиками суми допомоги на поховання лише тих осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, тобто за умови наявності причинного звязку їх смерті з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя.

У зв'язку з цим суд дійшов висновку, що позивач не довів наявність причинного звязку смерті потерпілих (громадянин ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3В.) з одержанням каліцтва або іншим ушкодженням здоровя, яка має бути підтвердженим висновками відповідних медичних закладів.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що обраний у цій справі спосіб захисту (відновлення) свого порушеного права Позивачем є таким, що не відповідає змісту прав Управління Пенсійного фонду щодо відшкодування понесених ним витрат.

У разі незгоди Фонду соціального страхування від нещасних випадків на підписання актів звірки в судах адміністративної юрисдикції мають вирішуватись вимоги про стягнення витрат, а не вимоги про підписання актів звірки чи включення до них спірних витрат.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" позивач звільнений від сплати державного мита.

Керуючись статтями 128, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення/отримання копії постанови апеляційної скарги, вимоги до якої встановлені статтею 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Мельник