Справа № 2а-3172/10/0370
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2011-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2011 рокуСправа № 2а-3172/10/0370

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Дмитрука В.В.,

при секретарі судового засідання Годунок Т.О.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом підприємця ОСОБА_4 до Луцької обєднаної державної податкової інспекції про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Підприємець ОСОБА_4 звернувся з позовом до Луцької обєднаної державної податкової інспекції про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/0 від 20.10.2010р., яким позивачу донараховано податкове зобовязання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 191 885грн.01коп., в тому числі: 63 961грн.67коп. за основним платежем та 127 923грн.34коп. за штрафними санкціями.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

- висновок Луцької ОДПІ про нікчемність правочину з СПД ОСОБА_5 на придбання грибів лисичок свіжих та ягід чорниці свіжих зроблено лише на підставі письмового пояснення останнього, що є неприпустимим та суперечить як чинному законодавству, так і існуючій судовій практиці;

- умови договору поставки №1 від 01.06.2010р., укладеного з підприємцем ОСОБА_5, були реально виконані поставлено гриби лисички свіжі в кількості 12 620кг на загальну суму 189 300грн. та ягоди чорниці свіжі в кількості 21 000кг на загальну суму 231 000грн., розрахунок проведено в повному обсязі, отриманий товар експортовано за межі митної території України;

- відповідачем хибно не враховано витрати на придбання продукції в підприємця ОСОБА_5 в сумі 420 300грн., а тому неправомірно зроблено висновок щодо заниження позивачем суми чистого доходу на 420 300грн. і визначено податкове зобовязання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 63 045грн. та нараховано штрафні санкції в сумі 126 090грн.;

- факт непредявлення під час проведення перевірки документів, що підтверджують трудові відносини гр.ОСОБА_6 з позивачем, виплату зазначеному громадянину заробітної плати, право на застосування соціальної пільги не відповідає дійсності, вказані документи були надані перевіряючому, а тому нарахування підприємцю ОСОБА_4 ПДФО в сумі 788грн.85коп. та штрафної санкції в розмірі 1 577грн.70коп. є безпідставним;

- податок з доходів фізичних осіб з виплаченого громадянам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 доходу в сумі 127грн.83коп. був утриманий і сплачений до бюджету, в звязку з чим визначення позивачу податкового зобовязання з ПДФО у вказаній сумі та нарахування штрафної санкції в розмірі 255грн.67коп. є безпідставним.

Представник позивача в судових засіданнях, а також в додаткових письмових поясненнях до адміністративного позову від 18.01.2011р. позовні вимоги підтримав повністю з мотивів, викладених в них. Крім того, представник зазначив, що в акті перевірки не допускається відображення необґрунтованих даних та субєктивних припущень, в той час як відповідачем під час проведення перевірки зроблено припущення щодо придбання позивачем грибів та ягід у невстановлених осіб, оскільки угода з підприємцем ОСОБА_5 є нікчемною та в звязку з цим й донараховано податок з доходів фізичних осіб і штрафні санкції, що є протиправним.

Представники відповідача у своєму запереченні та у судових засіданнях просять в задоволенні позову відмовити повністю, мотивуючи наступним:

- укладена позивачем угода з підприємцем ОСОБА_5 щодо поставки грибів лисичок та ягід чорниці свіжої носить фіктивний характер, оскільки у СПД ОСОБА_5 виробничих можливостей на виконання господарських зобовязань по укладеному договору не було, фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобовязань останнім не вчинялось, що визнано ним в наданому ГВПМ Луцької ОДПІ письмовому поясненні, відповідно позивачем виплачено дохід в розмірі 420 300грн. невстановленим фізичним особам та не утримано і не сплачено при цьому як податковим агентом податку з доходів фізичних осіб в розмірі 15% від виплаченого доходу;

- позивачем не утримано та не сплачено податок з доходів фізичних осіб з виплаченого громадянам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 доходу за заготовлені і здані ягоди чорниці;

- в ході перевірки встановлено, що найманому працівнику ОСОБА_6 згідно даних з форми 1ДФ виплачувалась заробітна плата в розмірі 0,5 ставки мінімальної заробітної плати, виплачувався дохід, однак податок працедавцем не утримувався та не перераховувався до бюджету, при цьому наказу на встановлення неповного робочого часу, заяви про застосування соціальної пільги, трудового договору предявлено не було, жодних пояснень не надано.

Розглянувши доводи, викладені у позовній заяві, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення. При цьому судом враховано наступне:

З 09.09.2010р. по 22.09.2010р. працівниками Луцької ОДПІ була проведена позапланова виїзна перевірка підприємця ОСОБА_4 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2010р. по 30.06.2010р., про що складено акт перевірки №6879/17-2/НОМЕР_1 від 04.10.2010р.

Перевіркою встановлено вчинення позивачем ряд порушень і в тому числі п.1.15 ст.1, пп.4.2.1 п.4.2 ст.4, п.7.1 ст.7, пп.8.1.1 п.8.1 ст.8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003р. №889-IV (далі Закон України №889-IV), в результаті чого нараховано податку з доходів фізичних осіб за І півріччя 2010 року в сумі 63961грн.67коп.

За наслідками перевірки Луцькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.10.2010р. №/0 про визначення позивачу податкового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 191 885грн.01коп., в тому числі: 63 961грн.67коп. за основним платежем та 127 923грн.34коп. за штрафними санкціями.

Висновки перевірки вмотивовані наступним:

1) Найманому працівникові ОСОБА_6 згідно даних з форми 1ДФ виплачувалась заробітна плата в розмірі 0,5 ставки мінімальної заробітної плати, в І кв. 2010р. було нараховано доходу в сумі 1303грн.50коп. (434грн.50коп. Х 3 місяці), виплачено дохід в сумі 492грн.60коп., утримано та перераховано податку в сумі 0грн., , в ІІ кв. 2010р. було нараховано доходу в сумі 1326грн. (442грн. Х 3 місяці), виплачено доходу в сумі 459грн.60коп., утримано та перераховано податку в сумі 0грн.

В ході перевірки підприємцем не було предявлено договір про трудові відносини та будь-яких документів щодо нарахування заробітної плати, заяви про застосування соціальної пільги при утриманні податку з доходів із заробітної плати, табелів робочого часу, наказу про перехід на неповний робочий день, а також пояснень щодо займаної посади найманого працівника, в звязку з чим заробітна плата ОСОБА_6 повинна була виплачуватись в І кв. 2010 року в розмірі 869грн. в місяць, в ІІ кв. 2010 року в розмірі 884грн. на місяць і з даних сум виплаченого доходу мав би утримуватись податок з доходів фізичних осіб в розмірі 15% та перераховуватись до бюджету, що однак позивачем зроблено не було.

2) В ході перевірки СПД ОСОБА_4 були представлені накладні на закупівлю в субєкта підприємницької діяльності, платника єдиного податку ОСОБА_5 (іден.№, Рівненська обл.. Демидівський р-н, с.Вичавки, вул.Центральна, 52 ) за №1 від 07.06.10р. - грибів лисичок в кількості 12620 кг по ціні 15грн. за 1 кг на загальну суму 189300грн., та за №2 від 24.06.2010р. - ягід чорниці свіжої в кількості 21000 кг по ціні 11грн. за 1 кг на загальну суму 231000грн.

Факт придбання товару СПД ОСОБА_4 у вищевказаного підприємця під час проведення перевірки не підтвердився, оскільки згідно наданих ГВПМ Луцької ОДПІ матеріалів та письмового пояснення СПД ОСОБА_5 встановлено, що він зареєструвався як приватний підприємець в 2010р., реєстрацію його в якості фізичної особи-підприємця від імені ОСОБА_5 здійснював СПД ОСОБА_4 згідно наданої довіреності на здійснення підприємницької діяльності, фінансово-господарську діяльність як приватний підприємець СПД ОСОБА_5 не здійснював, особисто закупівлю лісової продукції не проводив, а тому з виплаченого доходу в загальній сумі 420 300грн. позивач як податковий агент повинен був утримати та сплатити до бюджету 15% податку з доходів фізичних осіб.

3) Згідно наданої інформації ГВПМ Луцької ОДПІ та особистих письмових пояснень наданих громадянами ОСОБА_7 (Ківерцівський р-н, с.Липно), ОСОБА_8 (Ківерцівський р-н с.Холоневичі), встановлено, що вказані громадяни згідно договорів про надання послуг здійснювали заготівлю ягід чорниць свіжих по місцю проживання від населення для СПД ОСОБА_4

Вартість наданих послуг згідно умов договору становить 0,40грн. за 1 кг зданої продукції (ягід чорниць). На підставі записів проведених в журналах обліку заготовленої продукції по приймальних пунктах в с.Холоневичі та в с.Липно та письмових пояснень громадян встановлено, що ОСОБА_7 в червні 2010р. було заготовлено та здано 733,39кг. ягід чорниць за що отримано кошти в сумі 293,35грн. (733,39кг. х 0,40грн.), ОСОБА_8 в червні 2010р. було заготовлено та здано 1397,20кг. ягід чорниць за що отримано коштів в сумі 558,88грн. (1397,20кг. х 0,40грн.). При виплаті даних коштів підприємцем ОСОБА_4 податок з доходів фізичних осіб не утримувався та до бюджету не перераховувався.

Суд вважає висновки перевірки та здійснені позивачу донарахування такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України з огляду на наступне:

1.Відповідно до п.1.15 Закону України №889-IV податковий агент - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону. Податковим агентом, зокрема, є фізична особа, що є суб'єктом підприємницької діяльності чи здійснює незалежну професійну діяльність, яка використовує найману працю інших фізичних осіб, щодо виплати заробітної плати (інших виплат та винагород) таким іншим фізичним особам.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами найманий працівник ОСОБА_6, працюючи в підприємця ОСОБА_4 отримував заробітну плату в розмірі 0,5 ставки мінімальної заробітної плати, в І кв. 2010р. ОСОБА_6 було нараховано доходу в сумі 1303грн.50коп. (434грн.50коп. Х 3 місяці), виплачено дохід в сумі 492грн.60коп., в ІІ кв. 2010р. було нараховано доходу в сумі 1326грн. (442грн. Х 3 місяці), виплачено доходу в сумі 459грн.60коп.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995р. №108/95-ВР (далі Закон України №108/95-ВР) мінімальна заробітна плата це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Відповідно до ст.ст. 9, 10 Закону України №108/95-ВР мінімальна заробітна плата встановлюється у розмірі не нижчому від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; розмір мінімальної заробітної плати встановлюється Верховною Радою України за поданням Кабінету Міністрів України не рідше одного разу на рік у законі про Державний бюджет України.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» розмір мінімальної заробітної плати встановлено в 1кв.2010р. 869грн., в 2кв.2010р. 884грн.

Згідно зі ст. 56 Кодексу Законів про працю за угодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом може встановлюватись неповний робочий день або неповний робочий тиждень. Оплата праці в цих випадках провадиться пропорційно відпрацьованому часу або залежно від виробітки. Для встановлення неповного робочого часу працедавець видає наказ про перехід на неповний робочий день або неповний робочий тиждень та письмово повідомляє кожного працівника окремо або всіх одночасно про зменшення заробітної плати і зміну умов праці, а працівник засвідчує своїм підписом факт одержання такої інформації.

Оскільки при проведенні перевірки позивачем не були надані документи, що підтверджували б правомірність виплати заробітної плати ОСОБА_6 в тому розмірі, що зазначено у формі 1ДФ, а саме: був відсутній як наказ про перехід на неповний робочий день, так і підпис працівника про інформацію щодо одержання інформації стосовно умов праці та виплати заробітної плати у такому розмірі, не була представлена і заява про надання соціальної пільги, а тому податковим органом правомірно зазначено, що заробітна плата найманому працівнику повинна була виплачуватись в 1кв.2010р. в розмірі 869грн. в місяць, в 2кв.2010р. в розмірі 884грн. в місяць, і з даних сум виплаченого доходу мав би утримуватись податок з доходів фізичних осіб в розмірі 15% та перераховуватись до бюджету, що становить 788 грн.85коп., в тому числі: за І кв.2010р. 869грн. х 15% = 130,35грн. х 3місяця = 391,05грн.; за ІІ кв.2010р. 884грн. х 15%= 132,60грн. х 3місяця = 397,80грн.

Як вбачається з письмових пояснень громадян ОСОБА_7 (Ківерцівський р-н, с.Липно) та ОСОБА_8 (Ківерцівський р-н с.Холоневичі ) від 21.09.2010р. ними здійснювалась заготівля ягід чорниці для підприємця ОСОБА_4 на протязі червня-серпня 2010 року, їм виплачувався дохід.

На підставі записів проведених в журналах обліку заготовленої продукції по приймальних пунктах в с.Холоневичі та в с.Липно (копії записів долучені до матеріалів справи) встановлено , що ОСОБА_7 в червні 2010р. було заготовлено та здано 733,39 кг ягід чорниць за що отримано кошти в сумі 293,35грн. (733,39 кг х 0,40грн.), ОСОБА_8 в червні 2010р. було заготовлено та здано 1397,20кг. ягід чорниць за що отримано коштів в сумі 558,88грн. (1397,20 кг х 0,40грн.).

Враховуючи, що матеріали справи свідчать, що при виплаті даних коштів підприємцем ОСОБА_4 податок з доходів фізичних осіб не утримувався та до бюджету не перераховувався, тому дії Луцької ОДПІ по нарахуванню ПДФО в розмірі 127грн.83коп. (293грн.35коп. + 558грн.88коп. Х 15%) є правомірними.

2. В судове засідання позивачем представлено копію договору поставки №1 від 01.06.2010р., укладеного між підприємцем ОСОБА_4 (Покупець) та підприємцем ОСОБА_5 (Продавець), згідно умов якого Продавець зобовязується заготовити (поставити), а Покупець прийняти та оплатити товар в асортименті, кількості та за цінами, наведеними у накладній; сума договору становить до 500 000грн.

Під час проведення перевірки позивачем предявлено накладні №1 від 07.06.2010р. та №2 від 24.06.2010р., відповідно до яких Продавцем було відвантажено Покупцю грибів лисичок в кількості 12620 кг по ціні 15грн. за 1 кг на загальну суму 189300грн., та ягоди чорниці свіжої в кількості 21000 кг по ціні 11грн. за 1 кг на загальну суму 231000грн.

З метою встановлення факту проведеної операції по відвантаженню лісової продукції, працівниками ГВПМ Луцької ОДПІ 14.09.2010р було проведено зустрічну перевірку за адресою проживання Продавця та в результаті чого отримано письмове пояснення від СПД ОСОБА_5 з якого вбачається, що даний субєкт господарювання в 2010р. фінансово-господарську діяльність як приватний підприємець не здійснював, особисто закупівлю грибів (лисичок) не здійснював, всі дії, що стосувалися його підприємницької діяльності проводив від його імені ОСОБА_4

Допитаний в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_5 вказав, що підприємець ОСОБА_4 є його родичем (чоловік сестри) та дійсно здійснив державну реєстрацію його як підприємця згідно довіреності. Разом з тим вказав, що заготівлю грибів та ягід здійснював власними силами, як і поставку їх підприємцю ОСОБА_4 за допомогою власного транспортного засобу, однак будь-яких конкретних даних стосовно кількості продукції, місць її зберігання, суми отриманих коштів не навів, при цьому зазначивши, що не памятає, оскільки мав певні боргові зобовязання перед Покупцем на момент поставки продукції.

За таких обставин, суд критично розцінює дані покази свідка, оскільки, як встановлено ГВПМ Луцької ОДПІ у останнього відсутні наймані працівники та технічні можливості як для зібрання таких обємів лісової продукції, так і для її зберігання.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно з ч.1 ст.207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Положення статей 207 та 208 ГК України застосовується з урахуванням того, що правочин, який вчинено з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, водночас суперечить моральним засадам суспільства, а тому згідно з ч.1 ст.203, ч.2 ст.215 ЦК України є нікчемним, і визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

З врахуванням обставин справи, суд вважає наявним умисел у позивача на ухилення від сплати податків шляхом зменшення суми чистого доходу, що свідчить про фіктивний характер укладеного між Продавцем та Покупцем договору поставки №1 від 01.06.2010р.

При цьому судом також враховано, що свідок вказав на поставку лісової продукції власним транспортом, в той час як і позивач зазначив, що поставку здійснював він за допомогою вантажних транспортних засобів, копії техпаспортів яких долучено до матеріалів справи, що свідчить про суперечливість наданої інформації і яка, відповідно, не може бути використана судом в якості доказу по справі.

Крім того, враховуючи, що в подальшому вказані обєми лісової продукції були реалізовані за митну територію України, відповідно поставка такої продукції все ж була здійснена невстановленими особами, яким позивачем було виплачено дохід на загальну суму 420 300грн. без утримання та перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб.

Згідно з пп.4.2.1 п.4.2 ст.4 Закону України №889-IV до складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати та винагороди, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового або цивільно-правового договору.

Відповідно до пп.8.1.1. п.8.1 ст.8 Закону України №889-IV податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону.

Пунктом 7.1 статті 7 Закону України №889-IV визначено, що ставка податку становить 15 відсотків від об'єкта оподаткування.

Таким чином, позивач при виплаті доходу в загальній сумі 420 300грн.за поставлені гриби лисичок в кількості 12620 кг по ціні 15грн. за 1 кг та ягоди чорниці свіжої в кількості 21000 кг по ціні 11грн. за 1 кг повинен був, як податковий агент, утримати податок з доходів фізичних осіб за ставкою 15%, що становить 63045грн. та сплатити його до бюджету, однак цього не зробив, в звязку з чим податковим органом правомірно було донараховано ПДФО у вказаній сумі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає правомірними дії податкового органу щодо визначення позивачу податкового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб за основним платежем в сумі 63 961грн.67коп. (788грн.85коп. + 127грн.82коп. +63045грн.).

Крім того, оскільки відповідно до пп.17.1.9 п.17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000р. №2181-ІІІ у разі коли платник податків здійснює продаж (відчуження) товарів (продукції) або здійснює грошові виплати без попереднього нарахування та сплати податку, збору (обов'язкового платежу), якщо відповідно до законодавства таке нарахування та сплата є обов'язковою передумовою такого продажу (відчуження) або виплати, такий платник податків сплачує штраф у подвійному розмірі від суми зобов'язання з такого податку, збору (обов'язкового платежу), то правомірним є й нарахування штрафу в подвійному розмірі від суми зобовязання, що становить 127 923грн.34коп. (63 961грн.67коп. Х 2).

Керуючись статтями 69, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В.Дмитрук