Справа № 826/11200/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М. розглянувши у письмовому провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “ АТІКА БУД ”

до

Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

про

визнання протиправними дій та зобов’язання вчинити певні дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

10 червня 2015 року до Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю “АТІКА БУД” (далі - ТОВ “ АТІКА БУД ”, позивач) з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі – ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві, відповідач), в якому просить з урахуванням уточнень визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 21.04.15 №7261/10/26-50-15-01, згідно якого податкова декларація з податку на додану вартість з додатком №5 за березень 2015 року ТОВ «АТІКА БУД» вважаються неподаними; зобовязати Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві прийняти податкову декларацію ТОВ «АТІКА БУД» з податку на додану вартість за березень 2015 року з додатком №5, датою фактичного отримання, тобто 15 квітня 2015 року; зобов’язати Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві відобразити задекларовані ТОВ «АТІКА БУД» показники (дані) у податковій декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року з додатком №5, в електронних базах даних податкової звітності ДПІ, у тому числі в інтегрованих картках ТОВ «АТІКА БУД» (код 39449737).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що податковим органом отримано податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2015 року, але останнім прийнято рішення вищевказану податкову декларацію з додатками вважати неподаною через невідповідність реєстраційних даних (адреса реєстрації) відповідно до даних Єдиного Державного реєстру.

Представник позивача не погоджується з висновками відповідача та вважає їх необґрунтованими.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити.

Представник ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві в письмових запереченнях зазначив, що неприйняття податкової декларації за березень 2015 року, оформленої листом від 21.04.15 №7261/10/26-50-15-01 відповідає вимогам чинного законодавства України, оскільки на день подачі звітності в базі даних «Податковий блок» має стан « 9» - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням, що, як наслідок, підтверджує причину з якої податкова звітність вважається неподаною.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову в повному обсязі.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України дійшов переконання про можливість подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “АТІКА БУД” (код ЄДРПОУ39449737) зареєстровано та як платник податків перебуває на податковому обліку у ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві.

21 квітня 2015 року відповідач за результатами проведеної камеральної перевірки прийняв рішення (лист №7261/10/26-50-15-01) про те, що зазначена декларація та додаток до неї вважаються неподаними та відмовив у їх прийнятті.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

При вирішенні даної справи, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп.16.1.3 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно п.49.2 ст.49 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Пунктом 46.1 ст.46 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: особисто платником податків або уповноваженою на це особою; надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осібу порядку, визначеному законодавством (п.49.3 ст.49 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 49.8 ст. 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених п.п.48.3 та 48.4, ст.48 цього Кодексу.

Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Згідно п.48.1 ст.48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями п.46.5 ст.46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Як зазначено в п.48.3 ст.48 Податкового кодексу України, податкова декларація повинна містити обов'язкові реквізити, а саме: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку-фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Підпунктом 49.11.1 п. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України передбачено, що у разі отримання податкової декларації, надісланої платником податків до контролюючого органу поштою або засобами електронного зв'язку, заповненої з порушенням вимог п.п.48.3 та 48.4 ст.48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати цьому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови протягом п'яти робочих днів з дня її отримання.

У відповідності до п. 48.7 ст. 48 Податкового кодексу України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених п.46.4 статті 46 цього Кодексу.

В той же час, згідно п.49.15 ст.49 Податкового кодексу України податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв'язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм п.п.48.3 і 48.4 ст.48 цього Кодексу та надсилання контролюючим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації.

В оскаржуваному рішенні відповідача вказана наступна підстава відмови у прийнятті податкової декларації: «невідповідність реєстраційних даних (адреса реєстрації) відповідно до Єдиного Державного Реєстру».

Відповідно до ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Згідно із ст. 45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб - підприємців» місцезнаходження юридичної особи це - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені. Відповідно до ч.2 ст.17 Закону в ЄДР містяться відомості в тому числі і щодо місцезнаходження юридичної особи, а також дані про установчі документи юридичної особи, дати, номери записів про внесення змін до них, а відповідно до ч.5 ст.17 Закону - також відомості про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням, про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Таким чином, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб га фізичних осіб-підприємців» та Податкового кодексу України поняття «місце реєстрації» юридичної особи тотожне поняттю «місцезнаходження» юридичної особи.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб - підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

З аналізу вищевикладених норм Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» випливає, що єдина підстава стверджувати про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням (місцем реєстрації) може виникнути лише у разі внесення інформації про таку відсутність до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та Фізичних осіб-підприємців.

Беручи до уваги зазначені обставини та проаналізувавши норми права, суд приходить до висновку, що відомості про товариство (в тому числі щодо його місцезнаходження) є достовірними та відповідають ознакам достовірності відповідно до ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

Щодо посилань відповідача про те, що на день подачі звітності в базі даних «Податковий блок» має стан « 9» - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням, що, як наслідок, підтверджує причину з якої податкова звітність вважається неподаною, суд зазначає, що такі посилання є безпідставними, оскільки відповідно до пункту 12 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1588 від 09.12.2011р., підставою для складання Довідки про встановлення місцезнаходження платника податків та повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням передує надсилання запиту встановленої форми до відповідного підрозділу податкової міліції. В свою чергу, вказаним Порядком чітко визначено перелік підстав для формування та надіслання такого запиту, а саме: це складання акту перевірки місцезнаходження платника податків, або складання довідки про неможливість вручення документу платнику податків (із зазначення причин та доказів), або у випадку наявності у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців запису про відсутність платника податків за місцем знаходження.

З матеріалів справи вбачається, адреса місцезнаходження ТОВ «АТІКА БУД» вказана у належним чином затвердженому та зареєстрованому Статуті товариства та внесена як адреса місцезнаходження позивача до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, за якою фактично здійснюється діяльність.

Відповідач не надав суду будь-яких доказів відсутності позивача за місцезнаходженням, а також доказів того, що з моменту державної реєстрації ТОВ «АТІКА БУД» як юридичної особи до установчих документів товариства вносились зміни, що стосуються місцезнаходження.

В той же час, інформація про зміну місцезнаходження (місця реєстрації) не подавалася державному реєстратору та, відповідно, не вносилася до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Вказана інформація підтверджується даними виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, Статутом товариства.

Беручи до уваги зазначені обставини, суд приходить до висновку, що відомості про товариство (в тому числі щодо його місцезнаходження) є достовірними та відповідають ознакам достовірності відповідно до ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

Враховуючи наведені фактичні обставини суд приходить до переконання, що відповідачем цілком безпідставно та виключно на власний розсуд прийнято оскаржуване рішення.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АТІКА БУД" підлягають задоволенню в повному обсязі.

Рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 21 квітня 2015 року №7261/10/26-50-15-01 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо другої позовної вимоги про зобов’язання Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві прийняти податкову декларацію ТОВ «АТІКА БУД» з податку на додану вартість за березень 2015 року з додатком №5, датою фактичного отримання, тобто 15 квітня 2014 року, суд з метою повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідним задовольнити її у спосіб вважати податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю "АТІКА БУД"” (код ЄДРПОУ39449737) з податку на додану вартість за березень 2015 року з додатками такою, що подана платником податків у день її фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, 15 квітня 2015 року.

При цьому суд виходить з того, що п.49.13 ст.49 ПК України передбачено: у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Також враховано вимоги частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства, якою передбачено, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Щодо третьої позовної вимоги суд зазначає, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, урегульовані ПК.

У пункті 61.1 статті 61 цього Кодексу визначено, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.2 статті 62 ПК).

Відповідно до статті 71 ПК інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з приписами підпункту 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 ПК для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

У пункті 74.1 статті 74 ПК зазначено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Виходячи із системного тлумачення статей 49, 71, 72, 74 ПК суд дійшов такого правового висновку: для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла за результатами податкового контролю і на відповідача покладений обов’язок щодо відображеня в базах даних показників податкової декларації позивача, яка судом визнана такою, що подана.

Процедура відображення показників (даних) прийнятої податкової декларації в електронних базах даних податкової звітності ДПІ регламентована Порядком ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України, від 05.12.2013, № 765.

У зв’язку з викладеним, позов в частині вимоги про зобов’язання Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві відобразити задекларовані ТОВ «АТІКА БУД» показники (дані) у податковій декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року з додатком №5, в електронних базах даних податкової звітності ДПІ, у тому числі в інтегрованих картках ТОВ «АТІКА БУД» також підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини першої ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

З урахуванням ч. 1 та ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача, здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 73,08 грн. з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 9, 69-71, 94, ч. 2 ст. 11, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АТІКА БУД" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 21 квітня 2015 року №7261/10/26-50-15-01.

3. Вважати податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю "АТІКА БУД"” (код ЄДРПОУ 39449737) з податку на додану вартість за березень 2015 року з додатками такою, що подана платником податків у день її фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, 15 квітня 2015 року.

4.Зобов’язати Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві відобразити задекларовані ТОВ «АТІКА БУД» показники (дані) у податковій декларації з податку на додану вартість за березень 2015 року з додатком №5, в електронних базах даних податкової звітності ДПІ, у тому числі в інтегрованих картках ТОВ «АТІКА БУД».

5. Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТІКА БУД"” (код ЄДРПОУ 39449737) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три гривні 72 копійки).

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанову може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.М. Погрібніченко