Справа № 2а-2970/11/1270
Суддя: Казначеєв Е.Г.
Дата ухвалення: 2011-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Цицюра О. О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2011 року справа №2а-2970/11/1270

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Казначеєва Е.Г.

суддів Яманко В.Г. , Васильєвої І.А.

при секретарі Гудковій К.І., за участю представника відповідача ОСОБА_2, за довіреністю від 06.06.2011 року №09/01, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Станично-Луганському та Новоайдарському районах Луганської області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2011 року по адміністративній справі № 2-а-2970/11/1270 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Станично-Луганському та Новоайдарському районах Луганської області про зобовязання відшкодувати суми виплаченої за період з 01.01.2010 року по 28.02.2011 року щомісячної адресної допомоги в сумі 150951,98 грн. та виплачену по втраті годувальника пенсію з січня 2009 року по грудень 2010 року в сумі 14259,73 грн., а всього в сумі 165211,71 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

05 квітня 2011 року Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області звернулось до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Станично-Луганському та Новоайдарському районах Луганської області про зобовязання відшкодувати суми виплаченої за період з 01.01.2010 року по 28.02.2011 року щомісячної адресної допомоги в сумі 150951,98 грн. та виплачену по втраті годувальника пенсію з січня 2009 року по грудень 2010 року в сумі 14259,73 грн., а всього в сумі 165211,71 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що на підставі постанови КМУ від 26.03.2008 р. № 265 позивач виплатив державну адресну допомогу за період з 01.01.2010 року по 28.02.2011 року на суму 150 951,98 грн. та пенсію по втраті годувальника за період з січня 2009 року по грудень 2010 року на суму 14259,73 грн. Проте, всупереч вимогам законодавства, відповідач ухилився від відшкодування витрат на виплату та доставку державної адресної допомоги та пенсії по втраті годувальника. Просить стягнути з відповідача виплачені суми щомісячної адресної допомоги до пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та суми витрат з виплати і доставки за період з 01.01.2010 по 28.02.2011 на загальну суму 150 951,98 грн. та зобовязати відповідача відшкодувати виплачену пенсію по втраті годувальника відносно ОСОБА_3 починаючи з січня 2009 року відповідно до таблиці розбіжностей по грудень 2010 року включно в розмірі 14 259,73 грн.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2011 року позов задоволено частково, а саме зобовязав Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Станично-Луганському та Новоайдарському районах Луганської області відшкодувати на користь Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області виплачену

пенсію по втраті годувальника за період з січня 2009 року по грудень 2010 року в сумі 14259,73 грн. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач та позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення. Обґрунтовано апеляційну скаргу тим, що вказана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Окрім того, вважає, що судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають значення для справи.

Представник позивача вважає, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню, апеляційну скаргу відповідача не обґрунтованою та такою що підлягає залишенню без задоволення, а постанову суду першої інстанції скасуванню.

Представник відповідача вважає, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню, апеляційну скаргу позивача не обґрунтованою та такою що підлягає залишенню без задоволення, а постанову суду першої інстанції скасуванню.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а апеляційна скарга позивача залишенню без задоволення, постанова суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стосовно позовних вимог про стягнення щомісячної адресної допомоги та витрати на доставку, колегія судів зазначає наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що згідно акту звірення загальна сума невідшкодованих витрат на виплату щомісячної адресної допомоги та витрати на доставку ФССвНВ склала за період з січня 2010 року по лютий 2011 року 150 951,98 грн.

Згідно ст. 10 Закону України "Про пенсійне забезпечення" - пенсійне забезпечення громадян здійснюється органами Пенсійного фонду України, а ст. 81 цього ж Закону передбачено, що призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265 „Про деякі питання пенсійного забезпечення", у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства і дітям-інвалідам, особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного прожиткового мінімуму.

Крім того, згідно п. 4 вищевказаної постанови, виплата щомісячної державної адресної допомоги, передбаченої цією постановою, здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога.

Ст. 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України, які формуються за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами і організаціями на заходи соціального страхування.

Статтею 7 Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" передбачено, що Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку. Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку

на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Стаття 21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV далі Закон) встановлено перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Статею 28 Закону визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Зазначені грошові суми складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати пенсії по інвалідності потерпілому; 4) страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника; 5) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;6) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про те, що державна адресна допомога не входить до визначеного Законом переліку страхових виплат котрі повинен здійснювати Фонд соцстрахування від нещасних випадків.

Механізм відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності та у зв'язку з втратою годувальника внаслідок нещасного випадку на виробництві визначено Порядком, затвердженим постановою правління ПФУ від 03.03.2003 №5-4 та правління Фонду соцстрахування від нещасних випадків України від 04.03.2003 №4, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16.05.2003 за №376/7697.

Пунктом 2 вказаного Порядку встановлено, що Порядок визначає механізм відшкодування на централізованому рівні Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Згідно пункту 4 Порядку відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення", "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та інших нормативно-правових актів, а саме: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку зі втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Таким чином, зазначений порядок також не передбачає та не визначає механізму відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків пенсійному фонду України державної адресної допомоги.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань України обґрунтовано відмовляється відшкодовувати кошти , витрачені Пенсійним фондом в рахунок виплати державної допомоги.

Стосовно позовних вимог про відшкодування пенсії по втраті годувальника, який помер в наслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, колегія суддів зазначає наступне.

На обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області знаходяться громадяни, які отримують пенсію по втраті годувальника, який помер в наслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, а саме:

Громадянин ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримував пенсію в управлінні Пенсійного фонду України по втраті годувальника і виплачено в сумі 14259,73 грн. за період з 01.01.2009року по 01.12.2010 року.

Згідно акту звірення щодо невідшкодованих сум Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Новоайдарському районах Луганської області на виплату пенсій громадянам держав-учасників СНД та членам їх сімей, які отримали каліцтво в державах СНД і переїхали на постійне місце проживання в Україну по ОСОБА_5 УПФУ в Новоайдарському районі за період 2009-2011 роки загальна сума невідшкодованих витрат на виплат пенсій громадянам держав-учасників СНД та членам їх сімей, які отримали каліцтво в державах СНД і переїхали на постійне місце проживання в Україну по ОСОБА_5 за період з січня 2009 по грудень 2010 року склала 14 259,73 грн.(а.с. 130)

Пунктом 8 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, призначаються відповідно до Закону України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі Закон №1105-XIV).

Пенсійне забезпечення громадян України, відповідно до ст. 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення», здійснюється органами Пенсійного фонду України, при цьому стаття 81 вказаного Закону передбачає, що призначення та виплата пенсій, в тому числі пенсій по інвалідності внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, здійснюється органами Пенсійного фонду України.

З набранням чинності Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності» обовязок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоровя або в разі його смерті при настанні страхового випадку, зокрема, виплати йому або особам, які перебувають на його утриманні по інвалідності, у звязку із втратою годувальника, покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Статтями 21, 28 Закону №1105-XIV встановлено, що у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку виплатити особам, які мають на це право, зокрема, пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Таким чином, відповідно до вищенаведених норм законодавства на відповідача покладається обовязок виплачувати пенсію по втраті годувальника, у разі його смерті від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Оскільки пенсійне забезпечення здійснюється позивачем, то відповідач у встановлених законом випадках зобовязаний відшкодовувати вказану пенсію.

Страховим випадком, у розумінні ст. 13 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг.

Відповідно до п. 5 ст. 24 Закону, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

Відповідач відмовився прийняти до відшкодування зазначену суму витрат, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами щомісячної звірки та таблицями розбіжностей.

Спільною Постановою Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 4 березня 2003 року № 5-4/4 затверджений Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків

на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, повязаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у звязку зі втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (далі по тексту - Порядок).

Згідно пункту 4 Порядку, відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та інших нормативно-правових актів, а саме: - сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; - щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; - допомога на поховання сімї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; - сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.

Статтею 33 Закону №1105-XIV, у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є: 1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; 2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; 3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності; 4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти; 5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Колегія суддів зазначає, що статтею 33 Закону №1105-XIV, визначено вичерпний перелік осіб які мають право на одержання щомісячних страхових виплат у разі смерті потерпілого.

В матеріалах справи наявний акт №1 про нещасний випадок на виробництві,відповідно до якого ОСОБА_6 помер від отриманих травм на виробництві (нещасний випадок), що також підтверджується свідоцтвом І-УЗ №206916 про смерть 08.02.1969 року ОСОБА_7. Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 24 вересня 2008 року по справі № 2-о-612008, встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_8 та ОСОБА_9. Згідно зазначеного рішення ОСОБА_4 є сином ОСОБА_10.

На підставі розпорядження управлінням Пенсійного фонду України ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 призначена пенсія у зв'язку із втратою годувальника, який помер 08.02.1969 року внаслідок нещасного випадку на виробництві - ОСОБА_10, відповідно до чого на момент виплати за період з 2009 року по 2011 рік ОСОБА_5 не виповнилося 60 років, тобто він не може вважатись непрацездатною особою в розумінні ст.. 33 Законом України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Позивачем відповідних та належно завірених доказів непрацездатності вищезазначеної особи в період страхових виплат до суду не надано.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що підстав для відшкодування Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду не має, що обумовлює скасування рішення суду першої інстанції та відмові позивачу в задоволені позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і

заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу ч. 1 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору

Колегія судів приходить до висновку, що оскільки встановлено відсутність права особи на отримання страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника, в порядку встановленому Законом України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», відповідно до чого позовні вимоги щодо зобовязання відшкодувати виплачену по втраті годувальника пенсію з січня 2009 року по грудень 2010 року в сумі 14259,73 грн., а всього в сумі 165211,71 грн. та суми виплаченої за період з 01.01.2010 року по 28.02.2011 року щомісячної адресної допомоги в сумі 150951,98 грн. не підлягають задоволеню.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що через порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до вимог статті 202 КАС України, з прийняттям нової постанови з відмовою в задоволені позовних вимог.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2011 року по адміністративній справі № 2-а-2970/11/1270 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Станично-Луганському та Новоайдарському районах Луганської області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2011 року по адміністративній справі № 2-а-2970/11/1270 задовольнити.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2011 року по адміністративній справі № 2-а-2970/11/1270 скасувати.

Відмовити в задоволені позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Станично-Луганському та Новоайдарському районах Луганської області про зобовязання відшкодувати суми виплаченої за період з 01.01.2010 року по 28.02.2011 року щомісячної адресної допомоги в сумі 150951,98 грн. та виплачену по втраті годувальника пенсію з січня 2009 року по грудень 2010 року в сумі 14259,73 грн., а всього в сумі 165211,71 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складення в повному обсязі..

Повний текст складено 14 червня 2011 року

Головуючий суддя: Е.Г.Казначеєв

Судді: В.Г.Яманко

ОСОБА_11