Справа № 812/257/15
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 вересня 2015 рокуСєвєродонецькСправа № 812/257/15

Луганський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Секірської А.Г.

при секретареві - Лященку А.Ю.

за участю сторін:

прокурора - Постельги І.В., наказ від 14.01.2014 №47к;

представників позивача - Джуня С.В., довіреність від 01.01.2015 № 1;

Круглякова В.Є., довіреність від 01.01.2015;

Баскакової В.М., довіреність від 01.07.2015 № 78;

представника відповідача - Немчілової Л.Ю., довіреність від 04.06.2015 № 2445/9/28-10-10-3-17;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" до Міжрегіонального головного управління - Центрального офісу з обслуговування великих платників Державної фіскальної служби України, за участю прокурора Луганської області про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень №, № від 23.12.2014, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" (далі - Позивач, ПрАТ "ЛИНІК") звернулося до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Міжрегіонального головного управління - Центрального офісу з обслуговування великих платників Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень №, № від 23.12.2014.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що в період з 10.11.2014 по 03.12.2014 в ПрАТ "ЛИНІК" проведено невиїзну документальну перевірку правомірності нарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за період з 01.03.2014 по 31.07.2014, за наслідками якої складено Акт №1426/28-10-37-20/32292929 від 04.12.2014.

Зазначена перевірка проведена відповідачем з грубими порушеннями строків, предмету та порядку, визначених Податковим кодексом України, з огляду на наступне.

Відповідач безпідставно призначив своїм наказом № 1089 від 04.11.2014 та провів невиїзну перевірку в частині підтвердження суми бюджетного відшкодування замість обов'язкової в таких випадках виїзної перевірки, передбаченої п.200.11 Податкового кодексу України.

Узагальнююча податкова консультація щодо окремих питань організації та проведення перевірок платників податків, затверджена наказом Державної податкової служби від 06.07.2012 № 591 зазначає, що загальний термін проведення перевірок, визначених у пунктах 200.10 та 200.11 статті 200 Кодексу, з урахуванням установлених цим пунктом строків зупинення не може перевищувати 60 календарних днів.

Правові підстави для проведення перевірки з зазначених у наказі підстав у контролюючого органу були відсутніми через сплив часу, визначеного для такої перевірки пунктами 200.10 та 200.11 статті 200 Податкового кодексу України.

12.11.2014 (вхідний № 1348) позивачем отримано повідомлення відповідача про проведення ним протягом 10.11.2014 - 03.12.2014 невиїзної позапланової перевірки на підставі Наказу № 1089 від 04.11.2014 відповідно до п.п.78.1.8 статті 78, статті 79 та п.200.11 статті 200 Податкового кодексу України у зв'язку з поданням платником податку декларацій, в яких заявлено податок на додану вартість до відшкодування на рахунок платника податку за березень, квітень, травень, червень, липень 2014 року, тобто перевірку розпочато без попереднього ознайомлення представника платника податку з наказом про початок перевірки та підставами для її проведення.

Позивач посилається на порушення відповідачем приписів п.200.1 ст.200, п.86.7 ст.86 Податкового кодексу України, оскільки лише після закінчення камеральної перевірки 21.10.2014 позивач отримав лист від 15.10.2014 № 18746/10/28-10-37-20-16 про встановлення достатніх підстав для проведення документальної перевірки під час проведення камеральних перевірок задекларованих позивачем даних в податкових періодах квітня, травня, червня, липня 2014 року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 22.10.2010 № 1238, а саме - існування розбіжностей між сумою податкового кредиту платника податку і сумою податкових зобов'язань його контрагентів за операціями з постачання таких товарів, робіт/послуг, які не усунуті за результатами камеральних перевірок з вимогою про надання інформації та документального підтвердження правомірності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту за період грудень 2013 року - січень-липень 2014 року.

Але позапланова невиїзна перевірка була призначена ще до отримання від платника податку такої інформації та пояснень з первинними документами, без надання їм належної оцінки.

Таким чином, на думку позивача, відповідачем призначена позапланова невиїзна перевірка без достатніх підстав, оскільки існування розбіжностей в податковому обліку контрагентів позивача, як і доводи про неможливість їх усунення, належними доказами не обґрунтоване, а право платника податків на оскарження в судовому порядку правомірності призначення перевірки було грубо порушено.

Крім того, 09.12.2014 ПрАТ «ЛИНІК» отримано акт перевірки та в межах п'яти робочих днів, визначених пунктами 86.4, 86.7 ст.86 Податкового кодексу України, надіслано заперечення листом від 11.12.2014 № 130000/, з зазначенням про обов'язковий розгляд заперечень за участі представника платника податків, проте рішення з приводу розгляду заперечень податковим органом взагалі не було прийнято. Відповідач безпідставно ухилився не лише від розгляду заперечень на акт перевірки, але й передбаченої п.п.78.1.5 ст.78 Податкового кодексу України обов'язкової виїзної перевірки доводів платника, викладених у його запереченнях.

Щодо обґрунтувань протиправності податкових повідомлень - рішень, позивач зазначив наступне.

29.12.2014 ПрАТ «ЛИНІК» отримано податкові повідомлення - рішення форми «В1» № про завищення суми бюджетного відшкодування в сумі 31 616 300,00 грн. та штрафу 15 808 150,00 грн. (разом 47 424 450,00 грн.) та форми «В4» № від 23.12.2014 про завищений розмір від'ємного значення в сумі 23 583,00 грн.

Акт перевірки містить посилання на порушення ПрАТ «ЛИНІК» п.198.3, 198.6 ст.198, п.200.1, 200.3, 200.4 ст.200, п.п.14.1.18 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, внаслідок чого контролюючим органом не визнаний податковий кредит за окремими господарськими операціями щодо придбання позивачем товарів та робіт. Підставами для зменшення розміру податкового кредиту за такими операціями є твердження про нереальність, нікчемність господарських операцій з такими контрагентами як ПП «Донтехобладнання», ТОВ «Інвентум Україна» та ПП «Оскар», яке ґрунтується виключно на податковій інформації про розбіжності між сумою задекларованого податкового кредиту та податкових зобов'язань контрагентів постачальників, що здійснюють операції, не обумовлені економічними причинами, та яким, згідно актів податкових перевірок регіональних ДПІ, зменшено розмір податкових зобов'язань. Законами України не передбачено право податкового органу одноосібно під час проведення перевірок визнавати нікчемними правочини, або право в одноособовому порядку визнавати недостовірними дані, що вказані платником податків в податкових деклараціях. Зазначена правова позиція викладена у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009.

Іншою підставою є факт ненадання податкової звітності контрагентами, які перебувають в зоні проведення антитерористичної операції або на окупованій території (Автономна Республіка Крим), а саме - ТОВ «Восток-Сервіс Україна», ОКП «Компанія «Луганськвода», ТОВ «ХАРТІ», ТОВ «Завод лакофарбових матеріалів «ПРОТЕКТ».

Крім того, контролюючим органом зменшений розмір суми бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди, починаючи з періоду за наслідками якого виникло від'ємне значення до періоду, у якому заявлено бюджетне відшкодування ПДВ включно по деклараціям з ПДВ за грудень 2013 року, січень - липень 2014 року на суму 31 296 095,00 грн.

Позивач зазначив, що у ПрАТ «ЛИНІК» на момент проведення перевірки були в наявності всі податкові накладні та інші первинні документи, що підтверджують факт поставки товару та наданих послуг, посилання перевіряючих на начебто недотримання останнім вимог законодавства при формуванні податкового кредиту з ПДВ не базується на доказах. Ні в Податковому кодексі України, ні в інших законодавчих актах з питань оподаткування не сформульовано вимоги щодо проведення відшкодування платнику податку сум ПДВ лише після сплати відповідних сум цього податку до бюджету його контрагентами і неможливості такого відшкодування у разі несплати ними податку.

У п.3.18 акту перевірки міститься бездоказове твердження контролюючого органу, що начебто за наслідками опрацювання податкових декларацій за звітний (податковий) період та результатів опрацювання податкових декларацій за звітні (податкові) періоди, починаючи з періоду, за наслідками якого виникло від'ємне значення, до періоду, у якому заявлено бюджетне відшкодування ПДВ включно до декларації з ПДВ за грудень 2013 року, січень - лютий, березень - липень 2014 року, сума від'ємного значення платника податку в грудні 2013 року, січні - лютому 2014 року фактично складала нульове значення. Проте в акті не зазначено, на чому ґрунтується такий висновок, не міститься доказів, які б давали можливість контролюючому органу дійти висновку, що задекларовані в податкових деклараціях суми від'ємного значення (грудень 2013 року - в сумі ПДВ 18 482 020,00 грн., в січні 2014 року - 14 709 850,00 грн., лютому 2014 року - 21 659 384,00 грн.) фактично мають нульове значення.

Якщо задекларований платником розмір від'ємного значення у попередніх податкових періодах контролюючий орган зменшив до нульового значення за наслідками інших податкових перевірок і використав висновки та розрахунки, що викладені у цих перевірках, то контролюючий орган вийшов за межі періоду, що перевіряється, що є порушенням п.6.2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА від 22.12.2010 № 984. Внаслідок цього розрахована контролюючим органом сума бюджетного відшкодування містить суттєві вади і не відповідає фактичним даним, оскільки включає до розрахунку неузгоджені суми податкових зобов'язань інших періодів, в яких наявність або відсутність порушень податкового законодавства не досліджена і не описана в цьому акті.

Також позивач послався на те, що контролюючий орган за наслідками перевірок в попередніх податкових періодах (грудня 2013 року, січня - лютого 2014 року) дійшов висновку про відсутність у платника податку на час проведення зупиночного капітального ремонту права на визначення податкового кредиту за всіма господарськими операціями з придбання товарів, послуг та робіт. В той же час, контролюючим органом за наслідками перевірок наступних податкових періодів (березня - липня 2014 року) право платника податку на визначення суми податкового кредиту за всіма господарськими операціями визнано, водночас не поставлено під сумнів розрахунки і висновки попередніх перевірок, що є порушенням п.п.4.1.4 п.4.1 ст.4 Податкового кодексу України.

На підставі викладеного представник позивача просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ голови комісії з реорганізації Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників, заступника начальника управління Л.О.Гнатко № 1089 від 04.11.2014 щодо проведення позапланової невиїзної перевірки у зв'язку з відсутністю підстав для її проведення;

- визнати протиправними дії щодо порядку проведення перевірки в частині несвоєчасного оповіщення про початок перевірки, недотримання термінів на її проведення, невиїзного порядку її проведення;

- скасувати винесені відповідачем податкові повідомлення - рішення форми «В1» № та форми «В4» № від 23.12.2014.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, дав пояснення, аналогічні викладеному в позовній заяві та письмових поясненнях від 04.06.2015 (а.с.168-172 т.4), від 18.06.2015 (а.с.98-103 т.5), від 18.08.2015 (а.с.2-10 т. 101), від 26.08.2015 (а.с.213-218 т.102), додатково зазначив про те, що для вирішення даного спору дослідження обставин щодо прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень та надання правової оцінки цим обставинам не вимагається у разі достатності підстав для скасування неправомочного наказу, з посиланням на постанову Верховного Суду України від 27.01.2015 у справі за позовом ТОВ «Будгарантінвест-55» до ДПІ у м. Южному Одеської області про визнання незаконним наказу про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки та визнання протиправними дій. З огляду на фактичні обставини справи щодо недотримання податковою інспекцією підстав, з якими п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України пов'язує можливість призначення податкової перевірки, та порядку повідомлення платника про проведення такої перевірки, передбаченого п.79.2 ст.79 Кодексу. Позивач вважає за необхідне не визнавати перевірку як юридичний факт, що свідчить про відсутність у податкового органу компетенції на винесення податкового повідомлення - рішення за результатами такої перевірки. Зазначена правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 19.03.2015 у справі № К/9991/55992/11.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення від 16.05.2015 (а.с.9-14 т. 5), від 03.07.2015 (а.с.123-130 т.5), від 21.07.2015 (а.с.206-210 т.6), від 26.08.2015 (а.с.228-232 т.102), в яких послався на наступне.

Відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку правомірності нарахування ПрАТ «ЛИНІК» від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість за рахунок платника у банку за період з 01.03.2014 по 31.07.2014.

Підставою для проведення даної перевірки стало подання ПрАТ «ЛИНІК» до контролюючого органу податкових декларацій з податку на додану вартість, в яких заявлено до відшкодування з Державного бюджету України суму податку на додану вартість більше 100 тис. грн., що передбачено п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України.

Позивач, наголошуючи на тому, що відповідач повинен був провести виключно виїзну перевірку заявленого бюджетного відшкодування, не врахував той факт, що п.200.11 ст.200 Податкового кодексу України встановлено право контролюючого органу, за наявності певних підстав, проводити виїзні перевірки, а не обов'язок.

Умови п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України відповідачем були виконані, на адресу ПрАТ «ЛИНІК» 06.11.214 направлено повідомлення від 06.11.2014 № 181 та копію наказу від 04.11.2014 № 1089 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки», які позивачем отримані 12.11.2014. Тому відповідачем правомірно, в межах відведеного строку та на законних підставах проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПрАТ «ЛИНІК», а доводи позивача з цього питання є хибними.

За результатами перевірки відповідачем складено акт від 04.12.2014 № 1426/28-10-37-20/32292929, в якому відображено, що ПрАТ «ЛИНІК» порушено п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.3 ст.200 Податкового кодексу України, тобто підприємством завищено податковий кредит на суму 343 696,00 грн., порушено п.200.1, п.200.3 ст.200 Податкового кодексу України, а саме завищено суму від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість на суму 343 696,00 грн., що призвело до порушення платником п.п.14.1.18 п.14.1 ст.14, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, тобто завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 31 616 300,00 грн.

У зв'язку з встановленими порушеннями відповідачем винесено податкові повідомлення - рішення форми «В4» від 23.12.2014 № , яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за липень 2014 року у сумі 25 583,00 грн., та форми «В1» від 23.12.2014 № , яким підприємству зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за період березень - липень 2014 року у розмірі 31 616 300,00 грн. та встановлені штрафні санкції у сумі 15 808 150,00 грн.

Зменшення суми податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за перевірені періоди, відбулось у зв'язку з тим, що ПрАТ «ЛИНІК» мало взаємовідносини з такими підприємствами як ТОВ «ІНВЕНТУМ Україна», ПП «ДОНТЕХОБЛАДНАННЯ», ПП «ОСКАР-Т», ТОВ «Завод лакофарбових матеріалів «ПРОТЕКТ», ТОВ «Восток-Сервіс Україна», ТОВ «Харті», ОКП «Компанія «Луганськвода», по яких позивач має значні обсяги розбіжностей між сумою задекларованого кредиту та податкових зобов'язань контрагентів - постачальників, що здійснюють операції, не обумовлені економічними причинами, та яким згідно даних перевірок регіональних ДПІ зменшено податкові зобов'язання з ПДВ саме по операціях з ТОВ «ІНВЕНТУМ Україна» у сумі ПДВ 101 450,71 грн., ПП «ДОНТЕХОБЛАДНАННЯ» у сумі 41 272,50 грн., ПП «ОСКАР-Т» у сумі 112 644,60 грн.

На адресу відповідача надійшли акти перевірок відповідних податкових інспекцій, з яких вбачається, що вказані контрагенти не знаходяться за місцем знаходження, що в цих підприємств немає складських приміщень, устаткування, необхідного для здійснення фінансово - господарської діяльності, управлінського та технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, транспортних засобів тощо.

Крім того, відповідно до додатків 5 та реєстрів отриманих податкових накладних до податкових декларацій з податку на додану вартість за період березень - липень 2014 року ПрАТ «ЛИНІК» було включено до складу податкового кредиту суму ПДВ в розмірі 88 328,51 грн. по податкових накладних, отриманих від Заводу лакофарбових матеріалів «ПРОТЕКТ», ТОВ «Восток-Сервіс Україна», ТОВ «Харті», ОКП «Компанія «Луганськвода», якими в порушення п.п.14.1.156 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.203.1 ст.203 Податкового кодексу України не було подано декларацій з ПДВ за березень - липень 2014 року та не задекларовано відповідні податкові зобов'язання.

З аналізу ст.198 та п.201.1, п.201.4 ст.201 Податкового кодексу України, податкова накладна є первинним документом на підставі якого формуються показники у податковій звітності, зокрема підприємство - продавець на підставі податкової накладної формує податкові зобов'язання, які підлягають сплаті до бюджету, а підприємство - покупець на підставі цієї ж накладної формує податковий кредит - сума коштів, на яку останній має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду. Тобто Податковим кодексом України встановлено прямий зв'язок між сплатою, надходженням до бюджету податку на додану вартість та відшкодуванням такого податку. Враховуючи, що контрагенти ПрАТ «ЛИНІК» не задекларували податкові зобов'язання та не сплатили відповідну суму ПДВ до Державного бюджету України у позивача відсутнє право на отримання такого відшкодування.

Також в ході проведення перевірки від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту і бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за період з 01.03.2014 по 31.07.2014 встановлено, що сума ПДВ, яка підлягає відшкодуванню з Державного бюджету, сформована за рахунок сум від'ємного значення ПДВ попередніх періодів - грудня 2013 року, січня-лютого 2014 року, яке зменшено контролюючим органом податковими повідомленнями - рішеннями, які на той момент оскаржувались у судовому порядку.

ПрАТ «ЛИНІК» зменшену за результатами перевірки суму від'ємного значення ПДВ повинно було відповідно до вимог абзацу 13 п.п.6 п.4 розділу 5 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013 №678, включити зі знаком (-) у рядок 21.3 декларації, оскільки непідтверджена контролюючим органом за результатами перевірки сума від'ємного значення ПДВ не може приймати участь у розрахунках бюджетного відшкодування наступного податкового періоду до її узгодження.

На підставі викладеного, представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Прокурор Луганської області у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, дав пояснення, аналогічні поясненням представника відповідача.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, прокурора, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» (ПрАТ «ЛИНІК»), код 32292929, зареєстроване як юридична особа 16.12.2002, що підтверджується Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 21.07.2015 (а.с. 224-225 т.6), довідкою Управління статистики у місті Лисичанську Головного управління статистики у Луганській області від 23.12.2014 № 24-13/80 (а.с.32 т.1), є платником податку на додану вартість та перебуває на обліку в СДПІ у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС.

08.07.2014 Міністерством доходів і зборів України видано наказ № 381 про встановлення простою в роботі територіальних органів Міндоходів у зв'язку з проведенням на території Донецької та Луганської областей антитерористичної операції (а.с.226 т.6).

Пунктом 4.3 цього Наказу виконання функціональних обов'язків з обслуговування платників податку, що перебувають на обліку в територіальних органах Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників, покладено в межах компетенції, на Міжрегіональне головне управління Міндоходів (додаток 3 до наказу) (а.с.227 т.6).

Наказом Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 24.12.2014 № 103 «Про організацію роботи з виконання функціональних обов'язків структурними підрозділами СДПІ у містах Донецьку та Луганську», яким внесено зміни до наказу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників від 28.11.2014 № 6 «Про переміщення та закінчення простою», виконання функціональних обов'язків з обслуговування платників податків, які перебувають на обліку в Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів покладено на останню з 05.01.2015.

Таким чином, виконання функціональних обов'язків з обслуговування платників податків, які перебувають на обліку в Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів в період з 08.07.2014 по 05.01.2015 здійснювало Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників, яке є належним відповідачем у даній справі.

Статтею 20 Податкового кодексу України визначені права контролюючих органів. Зокрема, згідно пп. 20.1.4. п. 20.1. ст.20 Податкового кодексу України, контролюючим органам надано право проводити відповідно до законодавства перевірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

04.11.2014 Міжрегіональним головним управлінням Міндоходів - Центральним офісом з обслуговування великих платників видано наказ № 1089 «Про проведення позапланової документальної невиїзної перевірки», згідно якого на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78, п.79.1 ст.79 та п.200.11 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, та у зв'язку з поданням платником ПАТ «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» () декларацій, в яких заявлено податок на додану вартість до відшкодування на рахунок платника у банку за березень, квітень, травень, червень, липень 2014 року, призначено проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПАТ «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» з питання достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість декларації з ПДВ за березень, квітень, травень, червень, липень 2014 року. Термін проведення перевірки з 10 листопада 2014 року тривалістю 15 робочих днів (а.с.109 т.1).

Суд не приймає посилання позивача на обов'язок фіскального органу провести виїзну перевірку на підставі п.200.11 ст.200 Податкового кодексу України, а не на підставі п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, на порушення відповідачем термінів проведення перевірки, визначених цією статтею, відсутність підстав для проведення перевірки за результатами камеральних перевірок, з огляду на наступне.

Дійсно, в оскаржуваному наказі підставами перевірки зазначено п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 та п.200.11 ст.200 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.200.11 ст.200 Податкового кодексу України за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Таким чином, пунктом 200.11 ст.200 Податкового кодексу України передбачено право, а не обов'язок фіскального органу провести документальну позапланову виїзну перевірку платника.

Відповідно до п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від'ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис.грн.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або від'ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис.грн.

Сума бюджетного відшкодування, заявлена в декларації за березень 2014 року від 18.04.2014 № (а.с.150-153) (з урахуванням уточнюючого розрахунку від 16.06.2014 № ) (а.с.231-236 т.1), дорівнює 23 432 388,00 грн.

В декларації за квітень 2014 року від 20.05.2014 № (а.с.178-181 т.1) та уточнюючому розрахунку від 16.06.2014 № (а.с.1-6 т.2) позивачем заявлено до відшкодування суму ПДВ в розмірі 18 521 625,00 грн.

В декларації за травень 2014 року від 17.06.2014 № (а.с.196-199 т.1) заявлено до бюджетного відшкодування суму в розмірі 18 856 587,00 грн.

В податковій декларації за червень 2014 року від 17.07.2014 № (а.с.29-32 т.2) позивачем заявлено до відшкодування суму ПДВ в розмірі 9 532 594,00 грн.

Сума бюджетного відшкодування, заявлена позивачем в декларації за липень 2014 року від 20.08.2014 № (а.с.50-53 т.2), дорівнює 3 534 684,00 грн.

Тобто у кожній з поданих позивачем декларацій за березень-липень 2014 року заявлено до відшкодування з бюджету податку на додану вартість більше 100 тис.грн.

В оскаржуваному наказі зазначено, що перевірку призначено «у зв'язку з поданням платником ПАТ «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» () декларацій, в яких заявлено податок на додану вартість до відшкодування на рахунок платника у банку за березень, квітень, травень, червень, липень 2014 року», що в повній мірі узгоджується з підставами, визначеними п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, тому суд приймає доводи відповідача про те, що п.200.11 ст.200 Податкового кодексу України у наказі зазначено помилково.

Вказані обставини підтверджуються також тим, що у повідомленні від 06.11.2014 № 181 та акті від 04.12.2014 № 1426/28-10-37-20/32292229 підставою проведення перевірки зазначено саме п.п.78.1.8 п.78 ст.78 Податкового кодексу України.

Оцінка правомірності наказу на проведення податкової перевірки повинна надаватися із урахуванням достатності змісту наказу для висновків про фактичну підставу проведення відповідної перевірки.

Окремі дефекти оформлення наказу про призначення податкової перевірки, зокрема, відсутність, неповнота або помилковість посилань на конкретні пункти чинного законодавства, не повинні розглядатися як підстава для визнання спірного наказу протиправним, якщо зі змісту такого наказу видається за можливе ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу для призначення відповідної перевірки.

Оскільки в ході судового розгляду підтверджено наявність підстав для призначення та проведення спірної перевірки відповідно до п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, підстави для визнання протиправним та скасування наказу голови комісії з реорганізації Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників, заступника начальника управління Л.О.Гнатко № 1089 від 04.11.2014 відсутні.

Відповідно до абз.1 п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка (абз.5 п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України).

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу (абз.6 п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України).

Таким чином, оскільки в даному випадку перевірку проведено не на підставі п.200.11 ст.200 Податкового кодексу України, якою передбачено обов'язковий виїзний порядок проведення перевірки, а на підставі п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, фіскальний орган мав право проводити невиїзну перевірку, тому доводи позивача про протиправність дій відповідача щодо невиїзного порядку проведення перевірки є необґрунтованими.

Також безпідставними є посилання позивача про протиправність дій відповідача щодо порядку проведення перевірки в частині недотримання термінів на її проведення, з посиланням на терміни, встановлені п.200.11 ст.200 Податкового кодексу України, на відстуність підстав для проведення перевірки за результатами камеральних перевірок, оформлених висновками (а.с.233-243 т.102), оскільки перевірку проведено з інших підстав.

Згідно з п.79.1 ст.79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки (п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України).

Судом встановлено, що 06.11.2014 листом № 20246/10/28-10-37-20-16 відповідачем на адресу позивача направлено копію наказу про перевірку від 04.11.2014 № 1089 та повідомлення про початок перевірки від 06.11.2014 № 181, які отримані ПрАТ «ЛИНІК» 12.11.2014 вх. № 1348 (а.с.111 т.1).

На підставі зазначеного наказу відповідачем у період з 10.11.2014 по 28.11.2014 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку правомірності нарахування ПрАТ «ЛИНІК» від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за період з 01.03.2014 по 31.07.2014, результати якої оформлено актом від 04.12.2014 № 1426/28-10-37-20/32292229 (а.с.6-79 т.6).

У постанові від 27.01.2015 у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Будгарантінвест-55» (далі - Товариство) до державної податкової інспекції у м. Южному Одеської області (далі - Інспекція) про визнання незаконним наказу про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки та визнання протиправними дій Верховним Судом України зроблено такий висновок:

«Право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду такої. Реалізація такого права за відсутності обов'язку у контролюючого органу повідомляти про перевірку до її проведення була б неможливою.

Окрім того, незважаючи на проголошену підпунктом 79.3 статті 79 ПК необов'язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім. Такий висновок узгоджується з приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК.

Тлумачення, яке навів суд касаційної інстанції у цій справі, не відповідає меті перевірки, змісту прав платника податків, допускає можливість недосягнення перевіркою її мети, невиконання платником податків обов'язку надати посадовим (службовим) особам органів податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України доходить таких висновків: аналізованими нормами ПК, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої».

Відповідно до частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно - правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

В даному випадку обставини справи за позовом ТОВ «Будгарантінвест-55» до ДПІ у м. Южному Одеської області про визнання незаконним наказу про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки та визнання протиправними дій суттєво відрізняються від обставин справи, яка є предметом розгляду у даному провадженні, оскільки у справі за позовом ТОВ «Будгарантінвест-55» наказ і повідомлення про проведення перевірки від 27.07.2011 № 21 надіслані на адресу позивача 29.07.2011 та отримані останнім 09.08.2011, а перевірку проведено з 28.07.2011 по 03.08.2011. Тобто наказ та повідомлення про перевірку отримані платником після завершення такої перевірки.

Щодо обставин справи, яка є предметом розгляду у даному провадженні, судом установлено, що перевірку фіскальним органом розпочато 10.11.2014, наказ та повідомлення отримані позивачем через 2 дні після її початку - 12.11.2014, проте перевірка тривала до 28.11.2014, і позивач не був позбавлений права приймати участь у цій перевірці, надавати пояснення та необхідну документацію.

Вчинені фіскальним органом процедурні порушення підлягають оцінці з огляду на те, наскільки відповідні порушення вплинули на можливість платника податків захистити свої права під час проведення спірної перевірки (зокрема, щодо надання відомостей про обставини спірних господарських операцій тощо), чи призвели порушення процедури призначення та/або проведення перевірки на встановлення обставини щодо відображення тих чи інших господарських операцій в податковому обліку тощо.

Оскільки під час проведення спірної перевірки позивач не був позбавлений можливості надавати свої пояснення та первинні документи бухгалтерського та податкового обліку щодо відображених в податковому обліку спірних господарських операцій, а також подати заперечення на акт перевірки, у суду також відсутні підстави для визнання протиправними дій щодо порядку проведення перевірки.

На підставі п.п.78.1.8 п.78 ст.78, відповідно до ст.79 Податкового кодексу України та згідно наказу МГУ Міндоходів - ЦО з обслуговування ВП від 04.11.2014 № 1089 головним державним ревізором - інспектором відділу організації перевірок відшкодування податку на додану вартість управління відшкодування податку на додану вартість Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників Кагал Оленою Володимирівною проведено документальну позапланову невиїзну перевірку правомірності нарахування ПрАТ «ЛИНІК» від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за період з 01.03.2014 по 31.07.2014, відображеного у податкових деклараціях з ПДВ за березень 2014 року (податкова декларація з ПДВ від 18.04.2014 № ) з урахуванням уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 16.06.2014 № , за квітень 2014 року (податкова декларація з ПДВ від 20.05.2014 № ) з урахуванням уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 16.06.2014 № , за травень 2014 року (податкова декларація з ПДВ від 17.06.2014 № ), за червень 2014 року (податкова декларація з ПДВ від 17.07.2014 № ), за липень 2014 року (податкова декларація з ПДВ від 20.08.2014 № ), результати якої оформлено актом від 04.12.2014 № 1426/28-10-37-20/32292229 (а.с.6-79 т.6).

Згідно висновків зазначеного акта, перевіркою відображення ПрАТ «ЛИНІК» у деклараціях за березень, квітень, травень, червень, липень 2014 року бюджетного відшкодування встановлені порушення:

- п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.3 ст.200 Податкового кодексу України - завищено податковий кредит всього в розмірі 343 696 грн., у тому числі:

- за березень 2014 року в розмірі 105 890 грн.,

- за квітень 2014 року в розмірі 176 649 грн.,

- за червень 2014 року в розмірі 37 574 грн.,

- за липень 2014 року в розмірі 23 583 грн.,

- п.200.1, п.200.3 статті 200 Податкового кодексу України - завищено суму від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з ПДВ всього в розмірі 343 696 грн., у тому числі:

- за березень 2014 року в розмірі 105 890 грн.,

- за квітень 2014 року в розмірі 176 649 грн.,

- за червень 2014 року в розмірі 37 574 грн.,

- за липень 2014 року в розмірі 23 583 грн.,

- п.п.14.1.18 п.14.1 ст.14, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України - призвело до завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість всього в розмірі 31 616 300,00 грн., у тому числі:

- за березень 2014 року в розмірі 23 432 388 грн.,

- за квітень 2014 року в розмірі 1 582 435 грн.,

- за травень 2014 року в розмірі 4 912 225 грн.,

- за червень 2014 року в розмірі 1 651 678 грн.,

- за липень 2014 року в розмірі 37 574 грн., яка підлягає зменшенню (а.с.78-79 т.6).

11.12.2014 за вих. №130000/ позивачем направлено на адресу відповідача заперечення до акта перевірки від 04.12.2014 №1426/28-10-37-20/32292929 (а.с.8787-93 т.1), 30.12.2014 відповідач листом за вих.№23787/10/28-10-37-2-16 надав відповідь до заперечень по акту перевірки, в якій зазначив, що позивачем відправлено заперечення 15.12.2014, про що свідчить відмітка відділення поштового зв'язку, до Центрального офісу з обслуговування великих платників заперечення надійшли 24.12.2014, вх.№ 30558/10, у зв'язку з чим заперечення не могли бути враховані під час винесення податкових повідомлень - рішень (а.с.94-95 т.1).

На підставі акта перевірки від 04.12.2012 № 1426/28-10-37-20/32292229 відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення від 23.12.2014 № форми «В1», яким ПрАТ «ЛИНІК» зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі:

- по декларації від 18.04.2014 № за березень 2014 року - 23 432 388 грн.,

- по декларації від 20.05.2014 № за квітень 2014 року - 1 582 435 грн.,

- по декларації від 17.06.2014 № за травень 2014 року - 4 912 225 грн.,

- по декларації від 17.07.2014 № за червень 2014 року - 1 651 678 грн.,

- по декларації від 20.08.2014 № за липень 2014 року - 37 574 грн.,

всього на суму 31 616 300 грн.,

а також нараховано штрафні санкції в сумі 15 808 150 грн. (березень 2014 року - 11 716 194,0 грн., квітень 2014 року - 791 217,50 грн., травень 2014 року - 2 456 112,50 грн., червень 2014 року - 825 839,00 грн., липень 2014 року - 18 787,00 грн.) (а.с.3 т.6).

Також на підставі акта перевірки від 04.12.2012 № 1426/28-10-37-20/32292229 відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення від 23.12.2014 № форми «В4», яким ПрАТ «ЛИНІК» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 23 583 грн. за декларацією від 20.08.2014 № за липень 2014 року (а.с.4 т.6).

Оскаржувані податкові повідомлення - рішення отримано ПрАТ «ЛИНІК» 29.12.2014, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.5 т.6).

05.01.2015 позивачем направлено до Державної фіскальної служби України скаргу на податкові повідомлення - рішення від 23.12.2014 №№ , (а.с.96-103 т.1).

12.03.2015 позивачем отримано рішення ДФС від 05.03.2015 №4611/6/49-9-10-01-04-35 про результати розгляду скарги, згідно якого аргументи, наведені підприємством в скарзі, не спростовують висновків акта перевірки, і керуючись главою 4 Податкового кодексу України, Державна фіскальна служба України залишає без змін податкові повідомлення - рішення від 23.12.2014 №№ , , а скаргу - без задоволення (а.с.104-108 т.1).

Сума бюджетного відшкодування, зменшена оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням форми «В1» від 23.12.2014 №, в розмірі 31 296 095,00 грн., складається з неузгоджених, на думку фіскального органу, сум від'ємного значення попередніх податкових періодів грудня 2013 року, січня-лютого 2014 року, а саме: 23 432 388,00 грн. за березень 2014 року (2 689 156,00 грн. за грудень 2013 року + 4 875 966,00 грн. за січень 2014 року + 15 867 266,00 грн. за лютий 2014 року) + 1 476 454,00 грн. за квітень 2014 року (45 764,00 грн. за січень 2014 року + 1 430 690,00 грн. за лютий 2014 року) + 4 848 220,00 грн. за травень 2014 року (816 627,00 грн. за грудень 2013 року + 465 630,00 грн. за січень 2014 року + 3 565 963,00 грн. за лютий 2014 року) + 1 539 033,00 грн. за червень 2014 року (760 568,00 грн. за січень 2014 року + 778 465,00 грн. за лютий 2014 року).

Судом установлено, що сума бюджетного відшкодування, заявлена в декларації за березень 2014 року від 18.04.2014 № (а.с.150-153 т.1) (з урахуванням уточнюючого розрахунку від 16.06.2014 № ) (а.с.231-236 т.1), дорівнює 23 432 388,00 грн.

Зазначена сума бюджетного відшкодування виникла за рахунок сформованого від'ємного значення в податкових деклараціях за грудень 2013 року від 20.01.2014 № в сумі 2 689 156,00 грн. (а.с. 145-148 т.1), за січень 2014 року від 19.02.2014 № - 4 875 966,00 грн. (а.с.139-142 т.1), та за лютий 2014 року від 19.03.2014 № - 15 867 266,00 грн. (а.с.129-132 т.1), що вбачається з довідки про залишок суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, яка є додатком 2 до уточнюючого розрахунку від 16.06.2014 № (а.с.238 т.1).

В декларації за квітень 2014 року від 20.05.2014 № (а.с.178-181 т.1) та уточнюючому розрахунку від 16.06.2014 № (а.с.1-6 т.2) позивачем заявлено до відшкодування суму ПДВ в розмірі 18 521 625,00 грн., у складі якої 1 476 454,00 грн., яка виникла за рахунок сформованого від'ємного значення в деклараціях за січень 2014 року у сумі 45 764,00 грн., лютий 2014 року у сумі 1 430 690,00 грн., що вбачається з довідки про залишок суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, яка є додатком 2 до уточнюючого розрахунку від 16.06.2014 № (а.с.8 т.2).

В декларації за травень 2014 року від 17.06.2014 № (а.с.196-199 т.1) заявлено до бюджетного відшкодування суму в розмірі 18 856 587,00 грн., у складі якої 4 848 220,00 грн., яка виникла за рахунок сформованого від'ємного значення в деклараціях за грудень 2013 року у сумі 816 627,00 грн., за січень 2014 року у сумі 465 630,00 грн., лютий 2014 року у сумі 3 565 963,00 грн., що підтверджується довідкою про залишок суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, яка є додатком 2 до податкової декларації від 17.06.2014 № (а.с.202 т.1).

В податковій декларації за червень 2014 року від 17.07.2014 № (а.с.29-32 т.2) позивачем заявлено до відшкодування суму ПДВ в розмірі 9 532 594,00 грн., у складі якої 1 539 033,00 грн., яка виникла за рахунок сформованого від'ємного значення в деклараціях за січень 2014 року у сумі 760 568,00 грн., лютий 2014 року у сумі 778 465,00 грн., березень 2014 року у сумі 2 471 828,00 грн., квітень 2014 року у сумі 3 183 544,00 грн., травень 2014 року у сумі 2 338 189,00 грн., що вбачається з довідки про залишок суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, яка є додатком 2 до уточнюючого розрахунку від 17.07.2014 № (а.с.39 т.2).

Зазначені суми від'ємного значення на момент включення їх позивачем до бюджетного відшкодування у податкових деклараціях березня-червня 2014 року були неузгодженими з огляду на наступне.

Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі - СДПІ з обслуговування ВП у м. Луганську МГУ Міндоходів) у період з 20.02.2013 по 05.03.2014 проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування позивачем від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за грудень 2013 року та бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку, відображеного у податковій декларації за грудень 2013 року, результати якої оформлено актом від 13.03.2014 № 25/028-05-41/32292929 (а.с.4-31 т.100).

У зв'язку з поданням позивачем уточнюючого розрахунку з ПДВ від 18.02.2014 № та заперечень до акта від 13.03.2014 № 25/028-05-41/32292929, СДПІ з обслуговування ВП у м. Луганську МГУ Міндоходів проведено виїзну позапланову перевірку, за результатами якої складено акт від 09.04.2014 № 36/28-05-41/322929292 (а.с.32-48 т.100), на підставі якого винесено податкові повідомлення - рішення:

- форми «В4» від 11.04.2014 №, яким підприємству зменшено суму від'ємного значення суми ПДВ у розмірі 18 482 020,00 грн. (а.с.79 т.100);

- форми «В1» від 11.04.2014 №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 12 194 451,00 грн. та визначено штрафні санкції у сумі 6 097 225,50 грн. (а.с.80 т.100);

- форми «Р» від 11.04.2014 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 651 832,00 грн. та визначено штрафні (фінансові) санкції у сумі 325 916,00 грн. (а.с.81 т.100).

Зазначені податкові повідомлення - рішення оскаржені позивачем до Харківського окружного адміністративного суду, і скасовані постановою Харківського окружного адміністративного суду у справі № 820/17416/14, яка ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2015 року у справі № 820/17416/14 залишена без змін (а.с.179-189 т.4).

Ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду у справі № 820/17416/14 набрала законної сили 14.04.2015, відповідно суми від'ємного значення, зазначені позивачем у податковій декларації за грудень 2013 року, стали узгодженими 14.04.2015.

Також СДПІ з обслуговування ВП у м. Луганську МГУ Міндоходів проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ПрАТ «ЛИНІК» від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за січень 2014 року та бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за січень 2014 року, результати якої оформлено актом від 04.04.2014 № 34/28-05-41/32292929 (а.с.84-106 т.100), на підставі якого винесено податкові повідомлення - рішення:

- форми «Р» від 28.04.2014 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 78 928,00 грн. та визначено штрафні санкції у сумі 39 464,00 грн. (а.с.138 т.100);

- форми «В1» від 28.04.2014 № , яким позивачу зменшено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню у розмірі 10 166 187,00 грн. та визначено штрафні санкції у сумі 5 083 093,50 грн. (а.с.140 т.100);

- форми «В4» від 28.04.2014 № , яким позивачу зменшено суму від'ємного значення ПДВ у розмірі 14 709 850,00 грн. (а.с.142 т.100).

Зазначені податкові повідомлення - рішення оскаржено позивачем до Харківського окружного адміністративного суду.

Відповідно до постанови Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2015 у справі № 820/20134/14 скасовано податкові повідомлення - рішення від 28.04.2014 форми «В4» № 000204120 про завищення від'ємного значення ПДВ в сумі 14 709 850,00 грн., форми «В1» № про завищення розміру бюджетного відшкодування у сумі 10 166 187,00 грн. та штрафних санкцій у сумі 5 083 093,50 грн., форми «Р» № про збільшення суми бюджетних зобов'язань по сплаті ПДВ в сумі 78 928,00 грн. та штрафу 39 464,00 грн. (а.с.193-201 т.4).

Відповідно до постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2015 у справі № 820/20134/14 постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2015 у даній справі скасовано, у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с.131-135 т.5).

Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду у справі №820/20134/14 набрала законної сили 23.03.2015, відповідно податкові повідомлення - рішення від 28.04.2014 форми «В4» № 000204120, форми «В1», № форми «Р» № , стали узгодженими 23.03.2015.

Також СДПІ з обслуговування ВП у м. Луганську МГУ Міндоходів проведено позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування позивачем від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за лютий 2014 року та бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за лютий 2014 року, результати якої оформлено актом від 07.05.2014 № 48/28-05-41/32292929 (а.с.147-186 т.100), на підставі якого винесено податкові повідомлення - рішення:

- форми «В4» від 27.05.2014 № , яким позивачу зменшено суму від'ємного значення ПДВ у розмірі 21 659 384,00 грн. (а.с.188 т.100);

- форми «В1» від 27.05.2014 № , яким позивачу зменшено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню у розмірі 15 590 753,00 грн. та визначено штрафні санкції у сумі 7 795 376,50 грн.(а.с.190 т.100);

- форми «Р» від 27.05.2014 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 442 802,00 грн. та визначено штрафні санкції у сумі 221 401,00 грн. (а.с.192 т.100).

Зазначені податкові повідомлення - рішення оскаржені позивачем до Харківського окружного адміністративного суду.

Відповідно до постанови Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2014 у справі № 820/16574/14 скасовано податкові повідомлення - рішення №№0, , від 27.05.2014(а.с.195-204 т.100)

Відповідно до ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2015 у справі № 820/16574/14 постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2014 у даній справі залишено без змін (а.с.206-214 т.100).

Ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду у справі № 820/16574/14 набрала законної сили у березні 2015 року, відповідно суми від'ємного значення, зазначені позивачем у податковій декларації за лютий 2014 року, стали узгодженими у березні 2015 року.

Таким чином, спірним питанням у даній справі є формування суми податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за рахунок суми від'ємного значення, яка є неузгодженою внаслідок прийняття фіскальним органом податкових повідомлень - рішень, оскаржених платником у судовому порядку, до набрання законної сили судовими рішеннями, та наявність чи відсутність права фіскального органу застосовувати неузгоджені податкові повідомлення - рішення у перевірках наступних податкових періодів.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з абз. «а» п. 200.4 ст. 204 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з п. 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг.

Суд приймає посилання відповідача, що суми зменшення від'ємного значення податку на додану вартість, визначені податковими повідомленнями - рішеннями за наслідками перевірок правильності визначення нарахування ПДВ у податкових деклараціях грудня 2013 року, січня - лютого 2014 року, є неузгодженими в силу вимог п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України, оскільки оскаржені платником в судовому порядку, але з іншим правовим обґрунтуванням вказаної позиції, з огляду на наступне.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 13.11.2013 № 678, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.12.2013 за №2094/24626, затверджено Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість (далі - Порядок № 678), який був чинним на момент складання податкових декларацій за березень - липень 2014 року.

Відповідно до абзацу 13 п.п.6 п.4 розділу V Порядку № 678 рядок 21.3 передбачений для відображення збільшення або зменшення залишку від'ємного значення, який (для декларації 0110 - після бюджетного відшкодування) включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24) за результатами камеральної чи документальної перевірки, проведеної контролюючим органом.

Вимоги до оформлення результатів перевірок визначені ст. 86 Податкового кодексу України, згідно з п. 86.1 якої результати перевірок оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Відповідно до п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення приймається керівником податкового органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому ст. 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до органу державної податкової служби за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Згідно з п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України, у тому числі у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган зменшує розмір задекларованого від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Пунктом 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України визначено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п. 56.18. ст. 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно з п.4.4 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1236 від 28.11.2012, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20.12.2012 за №2135/22447 (далі - Порядок №1236), у разі звернення платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним податкового повідомлення-рішення за умови надходження до органу державної податкової служби ухвали суду про порушення провадження у справі за позовом платника податків не пізніше настання граничного строку сплати, зазначеного в податковому повідомленні-рішенні, структурний підрозділ, який склав таке податкове повідомлення-рішення, у день отримання ухвали вносить відповідні дані до реєстру податкових повідомлень-рішень.

При цьому сума грошового зобов'язання в той самий день виводиться з реєстру податкових повідомлень-рішень та обліковується в окремому реєстрі до дня набрання рішенням суду законної сили.

Після прийняття судом рішення по суті, яке набрало законної сили, структурний підрозділ, який склав податкове повідомлення-рішення, що оскаржувалося, в день отримання відповідного рішення органом державної податкової служби вносить інформацію про таке рішення до зазначеного в попередньому абзаці окремого реєстру та підшиває копію рішення до матеріалів перевірки або безпосередньо до справи платника податків.

Аналогічні дії здійснюються у разі оскарження платником податків рішення суду в апеляційному порядку (за умови прийняття апеляційної скарги апеляційним адміністративним судом до провадження).

У разі надходження до органу державної податкової служби ухвали суду про порушення провадження у справі за позовом платника податків після закінчення граничного строку сплати сума грошового зобов'язання, нарахована в картці особового рахунка платника податків, підлягає виведенню з неї до окремого реєстру, де вона міститься, до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до п.4.5 Порядку №1236 після закінчення процедури адміністративного оскарження та/або судового оскарження та набрання судовим рішенням законної сили суми узгодженого грошового зобов'язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування, та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість в автоматичному режимі переносяться з реєстру податкових повідомлень-рішень (окремого реєстру, передбаченого пунктом 4.4 цього розділу) до автоматизованої інформаційної облікової системи органів державної податкової служби. Одночасно структурному підрозділу, що забезпечує адміністрування облікових показників та звітності, передаються паперові виписки з реєстру податкових повідомлень-рішень за день, до яких включається інформація щодо сум узгоджених грошових зобов'язань та інших показників, які переносяться до карток особових рахунків. Зазначені виписки передаються окремо від кожного структурного підрозділу, що складає податкові повідомлення-рішення, за підписом керівника такого структурного підрозділу.

Таким чином, до автоматизованої інформаційної облікової системи органів державної податкової служби та до картки особового рахунку платника податку передаються суми зменшення від'ємного значення ПДВ лише після набрання судовим рішенням законної сили (якщо судовим рішенням буде відмолено у задоволенні позову платника податків про скасування відповідного податкового повідомлення-рішення), і відповідно зменшення розміру від'ємного значення ПДВ враховується податковою службою в картці особового рахунку при розрахунку податкових зобов'язань лише після набрання таким судовим рішенням законної сили.

З системного аналізу зазначених норм слідує, що податкове повідомлення - рішення, яким зменшується від'ємне значення суми податку на додану вартість, до закінчення процедури його оскарження, не може бути враховано у своїй діяльності не тільки платником податків, а і податковим органом.

При цьому суд зазначає, що акт від 04.12.2014 не містить посилань на акти попередніх перевірок формування суми від'ємного значення податку на додану вартість у періодах грудень 2013 року, січень-лютий 2014 року, та на прийняті за їх наслідками податкові повідомлення-рішення форми «В4», які оскаржувалися у судовому порядку, проте висновки акта від 04.12.2014 зроблені з врахуванням неузгоджених податкових повідомлень-рішень форми «В4».

Таким чином, відповідач не мав права зменшувати бюджетне відшкодування ПДВ, заявлене платником у наступних податкових періодах за рахунок від'ємного значення, зменшеного податковими повідомленнями - рішеннями за наслідками перевірок правильності визначення нарахування ПДВ у податкових деклараціях грудня 2013 року, січня - лютого 2014 року, до закінчення судового оскарження, тому податкове повідомлення - рішення форми «В1» від 23.12.2014 № в частині суми 31 296 095,00 грн. підлягає скасуванню.

Щодо посилань відповідача на обов'язок позивача відобразити у рядку 21.3 декларації зменшення залишку від'ємного значення, який включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 24) за результатами камеральної чи документальної перевірки періодів грудня 2013 року, січня-лютого 2014 року, проведеної контролюючим органом, суд зазначає, що такий обов'язок у платника виникає після закінчення процедури оскарження, при заповненні податкової декларації з ПДВ звітного періоду, в якому закінчено процедуру оскарження.

Позивачем 13.08.2015 надано клопотання про виключення з кола належних та допустимих доказів постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2015, яке суд вважає необґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частиною 1 ст.72 КАС України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, оскільки постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2015 набрала законної сили, є обов'язковою до виконання на всій території України, і обставини, встановлені цією постановою, не доказуються при розгляді даної справи, і дана постанова приймається судом як доказ того, що на момент винесення фіскальним органом оскаржуваного податкового повідомлення - рішення форми «В1» про зменшення бюджетного відшкодування податкові повідомлення-рішення форми «В4» за наслідками перевірки декларації січня 2014 року були неузгодженими, оскільки тривало їх судове оскарження.

Також позивач наполягав на необхідності дослідження судом у межах даної справи правомірності формування податкового кредиту за деклараціями грудня 2013 року, січня - лютого 2014 року та відповідно дослідження первинної документації щодо операцій з такими контрагентами як ІП «Хоневел Україна», ДП «ЛСУ №10», ДК НАК «Нафтогаз Україна», ТОВ «Інспекторат Україна», ТОВ «РН Коммерс», ТОВ «Тара Маркет», КП 52 «Термоізоляція», ТОВ «Схід Інвест Сталь», ПП «Укрметіз», ТОВ «Сєвєродонецькі металеві вироби та конструкції», ТОВ «Харківмаш-Трейд», ТОВ «Приват Капітал», ТОВ «Схід Інвест», ТОВ НВО «Завод сталевих труб», ДП «Донтехобладнання», ТОВ «Хьорбігер Сервіс Україна».

Проте суд зазначає, що у даній справі судом не досліджується правильність формування податкового кредиту у податкових деклараціях грудня 2013 року, січня - лютого 2014 року, оскільки правомірність такого формування досліджена судами при розгляді позовних заяв ПрАТ «ЛИНІК» щодо оскарження податкових повідомлень-рішень про зменшення від'ємного значення ПДВ, задекларованого у деклараціях грудня 2013 року, січня-лютого 2014 року, а предметом доказування у даній справі є питання правомірності чи неправомірності формування суми бюджетного відшкодування ПДВ за рахунок суми від'ємного значення, яка є неузгодженою внаслідок прийняття фіскальним органом податкових повідомлень - рішень, оскаржених платником у судовому порядку, до набрання законної сили судовими рішеннями, та правомірності застосування неузгоджених податкових повідомлень - рішень фіскальним органом при проведенні перевірок наступних податкових періодів.

Посилання представника відповідача на те, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2015 підтверджується правомірність зменшення заявленого позивачем бюджетного відшкодування в розмірі 14 709 850,00 грн., суд не приймає, оскільки на момент винесення оскаржуваних у справі, що розглядається, податкових повідомлень - рішень, зазначеного судового рішення не існувало, і відповідно не могла бути використана при їх прийнятті.

Також податковим повідомленням - рішенням форми «В1» від 23.12.2014 № позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування в розмірі 320 113,41 грн., зокрема, 255 367,81 грн. з підстав взаємовідносин з контрагентами ТОВ «ІНВЕНТУМ Україна» (сума ПДВ 101 450,71 грн.), ПП «ДОНТЕХОБЛАДНАННЯ» (сума ПДВ 41 272,50 грн.), ПП «Оскар-Т» (сума ПДВ 112 644,60 грн.) згідно висновків акта від 04.12.2014 №1426/28-10-37-20/32292229 про наявність розбіжностей між сумою задекларованого кредиту та податкових зобов'язань контрагентів - постачальників, що здійснюють операції, не обумовлені економічними причинами (цілями ділового характеру) та яким згідно даних перевірок регіональних ДПІ зменшено податкові зобов'язання з ПДВ; та 64 745,60 грн. з підстав взаємовідносин з контрагентами ТОВ «Восток-Сервіс Україна» (сума ПДВ 3925,60 грн.), ТОВ ЗЛМ «ПРОТЕКТ» (сума ПДВ 23 245,94 грн.), ТОВ «Харті» (сума ПДВ 198,00 грн.) та ОКП «Компанія «Луганськвода» (сума ПДВ 37 376,06 грн.), які не декларували податкові зобов'язання.

Суд вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми «В1» в зазначеній частині протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Відповідачем у акті перевірки зроблено висновок, що наявність у ПрАТ «ЛИНІК» податкових накладних від ТОВ «Інвентум Україна» за березень 2014 року в розмірі 64 617,46 грн. та за квітень 2014 року в розмірі 36 833,25 грн., від ПП «Донтехобладнання» за березень 2014 року в розмірі 41 272,50 грн., та від ПП «Оскар-Т» за квітень 2014 року в розмірі 112 644,60 грн. є обов'язковою обставиною для визначення правильності формування податкового кредиту, але не вичерпною. Право на податковий кредит у ПрАТ «ЛИНІК» не виникає, оскільки при цьому не дотримано обов'язкових умов для виникнення такого права - виникнення об'єкту оподаткування, що передбачено вимогами п.185.1 ст.185, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України.

Отже, на думку відповідача, ПрАТ «ЛИНІК» порушено вимоги п.185.1 ст.185, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, так як безпідставно віднесено до податкового кредиту суму ПДВ по постачальникам ТОВ «Інвентум Україна», яка не підтверджена перевіркою та підлягає зменшенню в розмірі 101 450,71 грн., в тому числі: за березень 2014 року в розмірі 64 617,46 грн., за квітень 2014 року в розмірі 36 833,25 грн. (а.с.43 т.6), ПП «Донтехобладнання», яка не підтверджена перевіркою та підлягає зменшенню в розмірі 41 272,50 грн. за березень 2014 року (а.с.56 т.6) та ПП «Оскар-Т», яка не підтверджена перевіркою та підлягає зменшенню в розмірі 112 644,60 грн. за квітень 2014 року (а.с.67 т.6).

При цьому в акті від 04.12.2014 №1426/28-10-37-20/32292229 зроблено посилання на акт ДПІ у м. Сумах ГУ Міндоходів у Сумській області «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Інвентум Україна» () з питань дотримання вимог податкового законодавства по фінансово - господарським операціям з ТОВ «Укртрейдбуд» () за період з 01.03.2014 по 30.04.2014» від 26.09.2014 № 3934/2204/36437713/398 (а.с.158 т.5), довідку Ясинуватської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області про результати проведення зустрічної звірки ПП «Донтехобладнання» щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків ТОВ БК «Мегаполіс Буд Інвест» (код за ), їх реальності та повноти відображення в обліку за період з 01.02.2014 по 31.03.2014 від 26.05.2014 № 86/05-28-22-01-11-1/31727439 (а.с. 49-67 т.5), акт ДПІ у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 08.09.2014 № 622/26-51-22-01/33882210 з питань фінансово-господарських взаємовідносин ПП «Оскар-Т» (код за ) з ТОВ «Бізнесленд» (код за ) за період березень - квітень 2014 року (а.с.68-83 т.5).

Відповідно до п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Статтею 138 Податкового кодексу України визначено склад витрат та порядок їх визнання, зокрема, до складу витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються витрати операційної діяльності, які визначаються згідно з п.п.138.4, 138.6-138.9, 138.10.2-138.10.4, 138.11 ст.138 Податкового кодексу України, інші витрати, визначені згідно з п.п.138.5, 138.10.5, 138.10.6, 138.11, 138.12 ст.138, п.140.1 ст.140 і ст.141 Податкового кодексу України, крім витрат, визначених у п.138.3 ст.138 та у ст.139 Податкового кодексу України.

Витрати операційної діяльності, у відповідності до п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України, включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ Податкового кодексу України.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (п.139.1.9 ст.139 Податкового кодексу України).

Податковий кредит, у відповідності до п.14.1.181 ст.14 Податкового кодексу України, визначається як сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Згідно п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, в тому числі, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит згідно п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України є дата здійснення першої з наступних подій:

а) дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг);

б) дата отримання податкової накладної.

Відповідно п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.1 ст.201 Податкового кодексу України передбачено, що податкова накладна має містити: порядковий номер податкової накладної; дату її виписування, назву юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); повну назву отримувача; ціну продажу без врахування податку; ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом (п.201.6 Податкового кодексу України).

Не відносяться до податкового кредиту, згідно з пунктом 198.6 цієї статті, суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Згідно з п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Згідно з п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п.п.1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Згідно з п.2 цього Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності. Що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

Судом встановлено, що усі господарські операції ПрАТ «ЛИНІК» з контрагентами підтверджуються первинними документами бухгалтерського обліку.

Для підтвердження фактів реального виконання господарських операцій з ТОВ «Інвентум Україна» позивачем надано суду копії первинних документів:

- договір генерального підряду від 02.12.2013 №, укладеного між ПрАТ «ЛИНІК» та ТОВ «Інвентум Україна» з додатками (а.с.158-176 т.2),

- податкові накладні від 27.03.2014 №27 на суму 43075,21 грн., №28 на суму 41 714,28 грн., №29 на суму 133 160,65 грн., №30 на суму 9 454,75 грн., №31 на суму 8 824,75 грн., №32 на суму 6606,66 грн., №33 на суму 2 742,62 грн., №34 на суму 8124,46 грн. (а.с.179-186 т.2), від 28.03.2014 №39 на суму 134 001,19 грн.(а.с.187 т.2); від 15.04.2014 № 19 на суму 7703,74 грн., №20 на суму 6 005,87 грн., №21 на суму 11 820,38 грн., №22 на суму 102 349,27 грн., №23 на суму 2 056,61 грн., №25 на суму 20008,74 грн. (а.с.19-24 т.4), від 28.04.2014 №35 на суму 25 059,37 грн. (а.с.25 т.4), № 37 на суму 45 995,51 грн. (а.с.26 т.4);

- платіжні доручення від 31.03.2014 №1700 на суму 365 787,90 грн., в тому числі ПДВ - 60964,65 грн., від 31.03.2014 № 1702 на суму 14 661,97 грн., в тому числі ПДВ - 2443,66 грн. (а.с.177-178 т.2); від 30.04.2014 №2198 на суму 253 703,58 грн., в тому числі ПДВ - 42283,92 грн. (а.с.27 т.4);

- акт виконаних робіт від 27.03.2014 № 8 форми КБ-2в на суму 43075,21 грн., форми №03-2, довідка форми про вартість виконаних будівельних робіт та витратах КБ-3, відомість ресурсів до локального кошторису форми №4а (а.с.188 -194 т.2),

- акт виконаних робіт від 27.03.2014 № 14 форми КБ-2в на суму 41714,28 грн., форми №03-2, довідка форми КБ-3, відомість форми №4а (а.с.195-203 т.2),

- акт виконаних робіт від 27.03.2014 № 15 форми КБ-2в на суму 133 160,65 грн., відомість форми №4а, акти форми №01, 03, акт про оприбуткування матеріальних цінностей (а.с.222-228 т.2),

- акт виконаних робіт від 27.03.2014 № 17 форми КБ-2в на суму 9454,75 грн., форми №03-2, довідка форми КБ-3, відомість форми №4а, акти форми №01, 03, акт про оприбуткування матеріальних цінностей (а.с.229-238 т.2);

- акт виконаних робіт від 27.03.2014 № 18 форми КБ-2в на суму 8 824,75 грн., форми №03-2, довідка форми КБ-3, відомість форми №4а, акти форми №01, 03, акт про оприбуткування матеріальних цінностей (а.с.239-250 т.2);

- акт виконаних робіт від 27.03.2014 № 19 форми КБ-2в на суму 6606,86 грн., форми №03-2, довідка форми КБ-3, відомість форми №4а, акти форми №01, 03, акт про оприбуткування матеріальних цінностей (а.с.5-17 т.3);

- акт виконаних робіт від 27.03.2014 № 20 форми КБ-2в на суму 2742,62 грн., форми №03-2, довідка форми КБ-3, відомість форми №4а, акти форми №01, 03, акт про оприбуткування матеріальних цінностей (а.с.18-28 т.3);

- акт виконаних робіт від 27.03.2014 № 26 форми КБ-2в на суму 8124,46 грн., форми №03-2, довідка форми КБ-3, відомість форми №4а, акти форми №01, 03, акт про оприбуткування матеріальних цінностей (а.с.29-36 т.3);

- акт виконаних робіт від 28.03.2014 № 1 форми КБ-2в на суму 134 001,19 грн., форми №03-2, довідка форми КБ-3, відомість форми №4а, акти форми №01, 03, акт про оприбуткування матеріальних цінностей (а.с.37-45 т.3);

- акт виконаних робіт від 15.04.2014 № 5 форми КБ-2в на суму 2 056,61 грн., форми №03-2, довідка форми КБ-3 (а.с.28, 29-33 т.4);

- акт виконаних робіт від 15.04.2014 № 4 форми КБ-2в на суму 20008,74 грн., форми №03-2, довідка форми КБ-3, акти форми №01, 03, акт про оприбуткування матеріальних цінностей (а.с.34-43 т.4);

- акт виконаних робіт від 28.04.2014 № 16 форми КБ-2в на суму 25059,37 грн., форми №03-2, довідка форми КБ-3, відомість форми №4а, акт про оприбуткування матеріальних цінностей (а.с.44-51 т.4);

- акт виконаних робіт від 28.04.2014 № 1 форми КБ-2в на суму 45995,51 грн., форми №03-2, довідка форми КБ-3, відомість форми №4а, акти форми №№ 01,03, акт про оприбуткування матеріальних цінностей (а.с.52-62 т.4);

- акт виконаних робіт від 15.04.2014 № 3 форми КБ-2в на суму 7703,74 грн., форми №03-2, довідка форми КБ-3, відомість форми №4а, акт форми №01 (а.с.63-70 т.4);

- акт виконаних робіт від 15.04.2014 № 27 форми КБ-2в на суму 6005,87 грн., форми №03-2, довідка форми КБ-3, відомість форми №4а, акт форми №01,03, акт про оприбуткування матеріальних цінностей (а.с.71-80 т.4);

- акт виконаних робіт від 15.04.2014 № 30 форми КБ-2в на суму 11820,38 грн., форми №03-2, довідка форми КБ-3, відомість форми №4а, акт форми №01,03, акт про оприбуткування матеріальних цінностей (а.с.81-92 т.4);

- акт виконаних робіт від 15.04.2014 № 2 форми КБ-2в на суму 102349,27 грн., форми №03-2, довідка форми КБ-3, відомість форми №4а, акт форми №01,03 (а.с.81-92 т.4).

Для підтвердження фактів реального виконання господарських операцій з ПП «Донтехобладнання» позивачем надано суду копії первинних документів:

- договори купівлі-продажу від 21.03.2014 № (а.с.67-76 т.2), від 21.03.2014 № (а.с.77-85 т.2), від 30.01.2014 № (а.с.122-130 т.103), п.3.1 - продавець за власний рахунок доставляє товар до місцезнаходження покупця та передає товар на умовах DDP (Інкотермс 2000) - виробнича територія ПрАТ «ЛИНІК»;

- податкові накладні від 24.03.2014 №2 на суму 23748,00 грн. на виконання договору від 21.03.2014 № (а.с.87 т.2), від 24.03.2014 №3 на суму 223887,00 грн. на виконання договору від 21.03.2014 № (а.с.88 т.2); загальна сума ПДВ - 41 272,50 грн.

- видаткова накладна від 24.03.2014 № 64 на суму 223887,00 грн., в тому числі ПДВ - 37 314,50 грн. (а.с.89 т.2);

- видаткова накладна від 24.03.2014 №63 на суму 23748,00 грн., в тому числі ПДВ 3 958,00 грн. (а.с.90 т.2);

- платіжне доручення від 31.03.2014 № 1714 на суму 324 748,80 грн., в тому числі ПДВ - 54 124,80 грн. (а.с.86 т.2);

- товарно-транспортні накладні від 24.03.2014 № 38, №39 та прибуткові ордери №, № (а.с.7-12 т.103);

- документи, що підтверджують використання позивачем придбаних у ПП «Донтехобладнання» товарно - матеріальних цінностей у своїй господарській діяльності - акти списання матеріальних цінностей, планові калькуляції, (а.с.94-157 т.2).

Для підтвердження фактів реального виконання господарських операцій з ПП «Оскар-Т» позивачем надано суду копії первинних документів:

- договір від 28.10.2013 № купівлі-продажу, укладений між ПП «Оскар-Т» та ПрАТ «ЛИНІК» (а.с.46-76 т.3), відповідно до п.3.1 якого продавець зобов'язаний протягом 30 календарних днів з дня отримання від покупця заявки на поставку частини товару передати покупцеві у повному обсязі відповідну частину товару на умовах DDP, виробнича територія ПрАТ «ЛИНІК», п.3.3 - право власності переходить до покупця після підписання накладних та товарно - транспортних накладних;

- платіжні доручення від 09.04.2014 №1869 на суму 685 584,00 грн., в тому числі ПДВ - 114 264,00 грн. (а.с.77 т.3), від 23.04.2014 № 2056 на суму 432 480,00 грн., в тому числі ПДВ - 72080,00 грн. (а.с.78 т.3);

- податкові накладні від 01.04.2014 № 7 на суму 55 756,80 грн., в тому числі ПДВ 9 292,80 грн. (а.с.79 т.3), від 01.04.2014 №8 на суму 57 499,20 грн., в т.ч. ПДВ 9 583,20 грн. (а.с.80 т.3), від 01.04.2014 №9 на суму 56 628,00 грн., в т.ч. ПДВ 9 438,0 грн. (а.с.81 т.3), від 01.04.2014 №10 на суму 50 094,00 грн., в т.ч. ПДВ 8 349,00 грн. (а.с.82 т.3), від 01.04.2014 № 13 на суму18730,80 грн., в т.ч. ПДВ 3121,80 грн. (а.с.85 т.3), від 15.04.2014 №35 на суму 47 044,80 грн., в т.ч. ПДВ 7840,80 грн. (а.с.90-91 т.3), від15.04.2014 №36 на суму 10890,00 грн., в т.ч. ПДВ 1 815,00 грн. (а.с.92 т.3), від 24.04.2014 №70 на суму 54648,00 грн., в т.ч. ПДВ 9 108,00 грн. (а.с.99), від 24.04.2014 №71 на суму 54648,00 грн., в т.ч. ПДВ 9 108,00 грн. (а.с.100 т.3), від 24.04.2014 №72 на суму 56304,00 грн., в т.ч. ПДВ 9384,00 грн. (а.с.101 т.3), від 24.04.2014 №73 на суму 57960,00 грн., в т.ч. ПДВ 9 660,00 грн. (а.с.102 т.3), від 24.04.2014 №75 на суму 57960,00 грн., в т.ч. ПДВ на суму 9660,00 грн. (а.с.103 т.3), від 24.04.2014 №76 на суму 57960,00 грн., в т.ч. ПДВ на суму 9660,00 грн. (а.с.104 т.3), від 24.04.2014 №77 на суму 36432,00 грн., в т.ч. ПДВ на суму 6072,00 грн. (а.с.105 т.2);

- видаткові накладні від 01.04.2014 № 829 (а.с.113 т.3), №830 (а.с.107 т.3), №831 (а.с.108 т.3), №832 (а.с.109 т.3), №835 (а.с.112 т.3), від 15.04.2014 №860 (а.с.118 т.3), №861 (а.с.119 т.3), від 24.04.2014 №890 (а.с.125 т.3), № 891 (а.с.132), №892 (а.с.126 т.3), №893 (а.с.127 т.3), №895 (а.с.128 т.3), №896 (а.с.129 т.3), №897 (а.с.130 т.3);

- прибуткові ордери №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №500055200, №, №, №, №, №, №, №, №, товарно-транспортні накладні від 24.04.2014 №24, від 15.04.2014 №12, від 01.04.2014 №10, від 03.03.2014 №7, від 12.05.2014 №Р919, від 12.05.2014 №Р904, від 12.05.2014 №Р905, від 12.05.2014 №Р908, від 12.05.2014 №Р909, від 12.05.2014 №Р903, №Р894, №Р901, №Р902, №Р906, від 24.04.2014 №30, від 20.03.2014 №9, від 10.03.2014 №8, від 15.04.2014 №18, №15, №17, №16, №13, №14, від 17.04.2014 №20, від 15.04.2014 №19, від 24.04.2014 №28, №26, №22, №25, №27, №23, №31, №32, від 29.04.2014 №35 (а.с.13-117 т.103);

- витяг з книги видачі довіреностей (а.с118-121 т.103).

При цьому судом виявлено помилку відповідача при складанні акта від 04.12.2014 №1426/28-10-37-20/32292929, а саме - при визначенні суми ПДВ, що вплинула на формування податкового кредиту ПрАТ «ЛИНІК» по взаємовідносинам з ПП «Оскар-Т», фіскальним органом зазначено на аркуші 60 акта податкову накладну від 24.04.2014 №71 з сумою ПДВ 9384,00 грн., тоді як матеріалами справи підтверджується, що сума ПДВ згідно податкової накладної від 24.04.2014 № 71 складає 9 108,00 грн. (а.с.100 т.3), що вплинуло на загальну суму ПДВ, відшкодування якої зменшено оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням форми «В1».

Для підтвердження фактів реального виконання господарських операцій з ТОВ «Восток-Сервіс Україна» позивачем надано суду копії первинних документів:

- договір від 17.04.2014 № купівлі - продажу, укладений між ТОВ «Восток-Сервіс Україна» як продавцем та ПрАТ «ЛИНІК» як покупцем (а.с.143-152 т.3);

- платіжне доручення від 30.05.2014 № 2474 на суму 23 553,60 грн., в т.ч. ПДВ - 3925,60 грн. (а.с.153 т.3);

- податкова накладна від 17.04.2014 №2 на суму 23553,60 грн., в тому числі ПДВ - 3925,60 грн. (а.с.158 т.3);

- видаткова накладна від 17.04.2014 №ВС-0000016 на суму 23553,60 грн., в тому числі ПДВ - 3925,60 грн. (а.с.155 т.3).

- товарно-транспортна накладна від 17.04.2014 №ВС-0000016Т (а.с.137 т.103);

- прибутковий ордер № (а.с.138-139 т.103).

Крім того, судом виявлено помилку відповідача при складанні акта від 04.12.2014 №1426/28-10-37-20/32292929, а саме - при визначенні суми ПДВ, що вплинула на формування податкового кредиту ПрАТ «ЛИНІК» по взаємовідносинам з ТОВ «Восток-Сервіс Україна», фіскальним органом зазначено на аркуші 68 акта податкову накладну від 17.03.2014 №2 з сумою ПДВ 3 925,60 грн., тоді як матеріалами справи підтверджується, що датою виписки податкової накладної від № 2 на суму19 628,00 грн., в т.ч. ПДВ - 3 925,60 грн., є 17.04.2014, а не 17.03.2014.

Для підтвердження фактів реального виконання господарських операцій з ТОВ «Завод лакофарбових матеріалів «Протект» позивачем надано суду копії первинних документів:

- договір купівлі - продажу від 31.01.2014 №, укладений між ТОВ «ЗЛМ «Протект» як продавцем та ПрАТ «ЛИНІК» як покупцем (а.с.159-169 т.3);

- платіжне доручення від 24.04.2014 №2086 на суму 153 876,00 грн., в т.ч. ПДВ - 25646,00 грн. (а.с.170 т.3);

- податкова накладна від 03.03.2014 №5 на суму 139475,63 грн., в т.ч. ПДВ - 23245,94грн. (а.с.171 т.3);

- видаткова накладна від 03.03.2014 №РН-0000016 на суму 139 475,63 грн., в т.ч. ПДВ - 23 245,94 грн. (а.с.172 т.3);

- документи, що підтверджують використання позивачем придбаних у ТОВ «ЗЛМ «Протект» товарно - матеріальних цінностей у своїй господарській діяльності - акти списання матеріальних цінностей, довіреність від 15.04.2014 №23, звіт про витрати матеріалів, акт про оприбуткування матеріальних цінностей (а.с.173-175, 207, 208-209, 210-228, 238-245, 250 т.3, а.с.1-18 т.4).

Для підтвердження фактів реального виконання господарських операцій з ТОВ «ХАРТІ» позивачем надано суду копії первинних документів: податкову накладну від 30.05.2014 № 369 на суму 1 168,00 грн., в т.ч. ПДВ - 198,00 грн. (а.с.135 т.3), рахунок на оплату від 05.02.2014 № 353 (а.с.136 т.3), роздруківку з банківського рахунку ПрАТ «ЛИНІК» (а.с.137 т.2), прибутковий ордер № (а.с.141 т.103), товарно-транспортна накладна від 14.06.2014 №Р1630 (а.с.142-143 т. 103).

Для підтвердження фактів реального виконання господарських операцій з ОКП «Компанія «Луганськвода» позивачем надано суду копії первинних документів:

- договір на поставку питної води від 01.09.2013 №51-13, укладений між ОКП «Компанія «Луганськвода» як постачальником та ПрАТ «ЛИНІК» як споживачем (а.с.103-107 а.с.4); паспорт водного господарства ПрАТ «ЛИНІК» (додаток 1 до договору) (а.с.108-124 т.4);

- платіжне доручення від 30.05.2014 № 2365 на суму 418 968,58 грн., в т.ч. ПДВ - 69 828,10 грн. (а.с.125 т.4);

- податкова накладна від 25.06.2014 № 10/410 на суму 1687,30 грн., в т.ч. ПДВ - 281,22 грн. (а.с.136 т.103);

- акт від 25.06.2014 № 52; рахунок ОКП «Компанія «Луганськвода» на сплату 1 687,30 грн., в т.ч. ПДВ - 169,00 грн. за червень 2014 року (а.с.127 т.4);

- податкова накладна від 25.06.2014 №11/410 на суму 349 449,99 грн., в т.ч. ПДВ - 58241,67 грн. (а.с.128 т.4);

- податкова накладна від 26.06.2014 №14/410 на суму 57892,99 грн., в т.ч. ПДВ - 9648,83 грн. (а.с.129 т.4);

- акт від 25.06.2014 № 51 про фактичну подачу питної води у червні 2014 року (а.с.130 т.4).

Дослідивши вказані первинні документи суд зазначає, що за своїм змістом вони засвідчують факти передачі від контрагентів до позивача придбаного ним товару, замовлених послуг та виконаних робіт, тобто свідчать про виконання конкретних господарських операцій. Документи відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», які ставляться до підприємств у частині здійснення облікової політики, та містять необхідні для первинних документів дані, що дозволяє достовірно встановити обсяги та зміст відповідних господарських операцій. Надані позивачем податкові накладні є оформленими у відповідності до вимог чинного на момент їх виписки законодавства і відповідають його приписам.

Крім того, в акті перевірки від 04.12.2014 №1426/28-10-37-20/32292229 відображено, що при перевірці досліджувалися первинні документи, які оформлялися при здійсненні спірних господарських операцій з ТОВ «Інвентум», ПП «Донтехобладнання», ПП «Оскар-Т», а також з контрагентами, якими не подавалася податкова звітність - ОКП «Компанія «Луганськвода», ТОВ «Харті», ТОВ «ЗЛМ «Протект», ТОВ «Восток-Сервіс Україна», і за результатами дослідження наданих первинних документів висновків щодо їх дефектності в акті не наведено.

Відповідно до п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Таким чином, беручи до уваги докази у їх сукупності, суд не знаходить достатнього та належного підтвердження того, що господарські операції між ПрАТ «ЛИНІК» та наведеними вище контрагентами є нереальними і не відповідають меті діяльності позивача, і відповідно висновки відповідача про відсутність об'єкту оподаткування за результатами взаємовідносин ПрАТ «ЛИНІК» з ТОВ «Інвентум», ПП «Донтехобладнання», ПП «Оскар-Т» є необґрунтованими та безпідставними.

Щодо неподання декларацій контрагентами позивача ТОВ «Харті», ТОВ «Восток-Сервіс Україна», ТОВ «ЗЛМ «Протект» та ОКП «Компанія «Луганськвода», суд зазначає, що у разі якщо платник податків не подає у встановлені строки податкову декларацію контролюючий орган відповідно до вимог п.п.54.3.1 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків.

Неподання податкової декларації платником податку не дає підстав для висновку про не виникнення у такого платника об'єкта оподаткування при здійсненні господарської діяльності, податкових зобов'язань, права на видачу податкових накладних на поставку товару тощо.

Оскільки будь-яких обставин, з якими чинне податкове законодавство пов'язує необґрунтованість податкової вигоди (як-от фіктивний характер операцій, їх непідтвердженість необхідними первинними документами, відсутність самостійної ділової мети, облік операцій не у відповідності з їх дійсним економічним змістом, узгодженість дій постачальника та покупця з метою перенесення податкового навантаження на особу, яка не виконує податкових зобов'язань, тощо) перевіркою не встановлено, то підстави для висновку про завищення позивачем податкового кредиту за розглядуваними операціями відсутні.

Також суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV практика Європейського суду з прав людини визнається самостійним джерелом права в Україні і є обов'язковою для застосування судами України.

Так, у справах «Інтерсплав» проти України» (2007 рік), «Булвес АТ» проти Болгарії» (2009 рік) та «Бізнес Супорт Центр» проти Болгарії» (2010 рік) податковими органами України та Болгарії платники ПДВ були позбавлені права на податковий кредит/бюджетне відшкодування у зв'язку з виявленням зловживань з боку їх постачальників, спрямованих на незаконне бюджетне відшкодування ПДВ.

Проаналізувавши справу «Інтерсплав» проти України», Європейський Суд з прав людини дійшов висновку, що право на відрахування (відшкодування) податку також може визнаватися «власністю» особи та відзначив, що перешкоджання відшкодуванню (відрахуванню) ПДВ могло бути виправдане, лише якщо б у податковому правопорушенні був замішаний сам платник.

У висновку в справі «Булвес АТ» проти Болгарії» Європейський Суд з прав людини вказав, що платник (позивач) не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника, що порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності з огляду на таке. Європейський Суд визнав, що, оскільки компанія (позивач) в повному обсязі і своєчасно виконала свої обов'язки з дотримання встановлених державою норм стосовно сплати податку на додану вартість, не мала способів для забезпечення виконання податкових обов'язків постачальником і не знала про невиконання останнім своїх обов'язків, вона могла правомірно очікувати отримання вимоги від застосування одного з основних правил системи оподаткування ПДВ, а саме - визнання права на відрахування вхідного ПДВ, який був сплачений постачальнику. Більше того, тільки після пред'явлення такого податку до відрахування та проведення податковими органами зустрічної перевірки постачальника могло бути встановлено, чи виконав постачальник свій обов'язок щодо подання звітності з ПДВ у повному обсязі. Таким чином, Європейський Суд з прав людини визнав, що право компанії (позивача) на пред'явлення вхідного ПДВ до відрахування утворило, щонайменше, «правомірне очікування» того, що їй буде надана ефективна можливість реалізувати своє майнове право, яке могло бути прирівняне до «майна» у розумінні статті 1 Протоколу № 1 (п.57 рішення). Європейський Суд з прав людини окремо відзначив, що компанія (позивач) не мала абсолютно ніяких повноважень відстежувати, контролювати і забезпечувати виконання постачальником його обов'язків щодо складання та подання звітності з ПДВ, а також обов'язки по сплаті ПДВ та інших зобов'язань.

Аналогічних висновків Європейський Суд з прав людини дійшов у справі «Бізнес Супорт Центр» проти Болгарії».

Податкове повідомлення - рішення форми «В4» від 23.12.2014 № , яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ за липень 2014 року у сумі 23 583,00 грн., прийнято на підставі висновків фіскального органу, що у липні 2014 року позивач мав взаємовідносини з ОКП «Компанія «Луганськвода», яке знаходиться на непідконтрольній Україні території та не декларує податкові зобов'язання, у зв'язку з чим відповідачем було зменшено суму від'ємного значення ПДВ та суму бюджетного відшкодування, заявлену в декларації за липень 2014 року, у розмірі 37 574,00 грн.

Для підтвердження фактів реального виконання господарських операцій з ОКП «Компанія «Луганськвода» позивачем надано суду копії первинних документів: податкову накладну від 31.07.2014 № 3/410 на суму 281 093,76 грн., в т.ч. ПДВ - 46 848,96 грн. (а.с.132), акт від 31.07.2014 № 51 про фактичну подачу питної води ПрАТ «ЛИНІК у липні 2014 року (а.с.133 т.4), платіжне доручення від 26.06.2014 № 2862 на суму 407 342,98 грн., в т.ч. ПДВ - 67890,50 грн. (а.с.134).

Як вже зазначалося, неподання податкової декларації платником податку не дає підстав для висновку про не виникнення у такого платника об'єкта оподаткування при здійсненні господарської діяльності, податкових зобов'язань, права на видачу податкових накладних на поставку товару тощо.

У зв'язку з наведеним, враховуючи наявні матеріали справи та зважаючи на недоведеність нереальності чи безтоварності господарських операцій, суд приходить висновку про правомірність формування позивачем витрат, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, а також про правомірність віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ по операціях між позивачем та ПП «Донтехобладнання», ТОВ «Інвентум», ПП «Оскар-Т», ТОВ «Восток-Сервіс Україна», ТОВ «ЗЛМ «Протект», ТОВ «Харті», ОПК «Компанія «Луганськвода».

Крім того, відповідно до абзацу 2 п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України при повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

На підставі зазначеної норми, фіскальним органом у оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні від 23.12.2014 форми «В1» № накладено на позивача штрафні санкції у загальному розмірі 15 808 150,00 грн.

В цій частині зазначене податкове повідомлення-рішення також підлягає скасуванню, оскільки судом установлено безпідставність зменшення сум бюджетного відшкодування.

Підсумовуючи викладене, судом установлено, що податковим повідомленням - рішенням форми «В1» від 23.12.2014 № зменшено суму бюджетного відшкодування:

1) за березень 2014 року - 23 432 388 грн., дана сума складається з неузгоджених сум по декларації грудня 2013 року - 2 689 156 грн., декларації січня 2014 року - 4 875 966 грн., декларації лютого 2014 року - 15 867 266 грн.;

2) за квітень 2014 року - 1 582 435 грн., дана сума складається з:

а) неузгоджених сум по декларації січня 2014 року - 45 764 грн., декларації лютого 2014 року - 1 430 690 грн., всього - 1 476 454 грн.;

б) суми ПДВ за результатами взаємовідносин з контрагентами в загальному розмірі 105 890 грн., а саме:

- ТОВ «Інвентум» (податковий кредит березня 2014 року) - 64 617,46 грн.;

- ПП «Донтехобладнання» (податковий кредит березня 2014 року) - 41 272,50 грн.;

3) за травень 2014 року - 4 912 225 грн., дана сума складається з:

а) неузгоджених сум по декларації грудня 2013 року - 816 627 грн., декларації січня 2014 року - 465 630 грн., декларації лютого 2014 року - 3 565 963 грн., всього - 4 848 220 грн.;

б) суми ПДВ за результатами взаємовідносин з контрагентами в загальному розмірі 64005 грн., а саме:

- ТОВ «Інвентум» (податковий кредит квітня 2014 року) - 36 833 грн.,

- ТОВ «ЗЛМ «Протект» (податковий кредит березня 2014 року) - 23 246 грн.,

- ТОВ «Восток-Сервіс Україна» (податковий кредит квітня 2014 року) - 3 926 грн.;

4) за червень 2014 року - 1 651 677 грн., дана сума складається з:

а) неузгоджених сум по декларації січня 2014 року - 760 568 грн., декларації лютого 2014 року - 778 465 грн., всього - 1 539 033 грн.;

б) суми ПДВ за результатами взаємовідносин з контрагентом ПП «Оскар-Т» (податковий кредит квітня 2014 року) - 112 644 грн.;

5) за липень 2014 року - 37 574 грн., дана сума складається з сум ПДВ за результатами взаємовідносин з контрагентами:

- ОКП «Компанія «Луганськвода» (податковий кредит червня 2014 року) - 37376 грн.,

- ТОВ «Харті» (податковий кредит червня 2014 року) - 198 грн.

При цьому суд зазначає, що відповідачем допущено арифметичну помилку в розрахунку зменшеного бюджетного відшкодування за квітень 2014 року, оскільки дана сума повинна складати 1582344 грн. (1476454 грн. неузгоджених сум + 105 890 грн. сум ПДВ за результатами взаємовідносин з контрагентами), а не 1 582 435 грн., результатом чого стало визначення у оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні форми «В1» суми, яка, на думку фіскального органу, підлягає зменшенню у розмірі 31 616 300 грн., а не 31 616 208 грн.

Крім того, при визначенні суми ПДВ, що вплинула на формування податкового кредиту ПрАТ «ЛИНІК» по взаємовідносинам з ПП «Оскар-Т», фіскальним органом зазначено на аркуші 60 акта податкову накладну від 24.04.2014 №71 з сумою ПДВ 9384,00 грн., тоді як матеріалами справи підтверджується, що сума ПДВ згідно податкової накладної від 24.04.2014 № 71 складає 9 108,00 грн. (а.с.100 т.3), що вплинуло на загальну суму ПДВ, відшкодування якої зменшено оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням форми «В1».

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права суд зазначає таке.

Встановлені статтями 105, 162 Кодексу адміністративного судочинства України способи захисту порушеного права не є вичерпними.

Разом з тим, деякі із встановлених способів захисту порушеного права носять обмежений характер і не можуть бути застосовані при виникненні будь-якого спору у сфері публічних правовідносин. Так, вимога про визнання нечинним акта може стосуватися лише нормативно-правового акта, а про визнання протиправним - індивідуального акта.

Нечинним нормативно-правовий акт стає з дати набрання відповідним рішенням суду законної сили, а протиправність індивідуального акта виникає, у разі набрання рішенням суду про задоволення адміністративного позову законної сили, з моменту прийняття такого акта суб'єктом владних повноважень (вчинення дії або бездіяльності).

Вимога про визнання протиправним (недійсним, незаконним, неправомірним, скасування) індивідуальних актів не містять різних способів захисту, а є одним і тим же способом, сформульованим у різних словесних формах.

Таким чином, у тих випадках, коли предметом спору є індивідуальний акт, дія або бездіяльність позовною вимогою за правилами Кодексу адміністративного судочинства України має бути визнання такого акта, дії чи бездіяльності протиправними (недійсними, незаконними, неправомірними, скасування такого акту), а в разі оскарження нормативно-правового акта - визнання його нечинним.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимоги про скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

У справах щодо оскарження рішень суб'єкта владних повноважень суд перевіряє, зокрема законність таких рішень, за результатом чого, згідно з пунктом 1 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову може прийняти постанову про визнання протиправним (недійсним, незаконним, неправомірним) рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування або визнання його нечинним.

Відповідно до приписів частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Зважаючи на обставини справи, з метою повного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд вважає за необхідне відповідно до частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог, визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 23.12.2014 форми "В1" № та форми "В4" № /

Відповідно до ч.3 ст. 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до п.п.1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції, що діяла на момент звернення з позовом, за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру ставку судового збору встановлено у розмірі 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати, немайнового характеру - 0,06 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно із ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Позивачем заявлено вимоги як майнового (скасування податкових повідомлень-рішень), так і немайнового характеру (скасування наказу та визнання неправомірними дій).

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1047,48 грн., що підтверджується копією платіжного доручення від 20.05.2014 № 0000988 (а.с. 144 т.4).

У відповідності до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору в даному випадку складає 4872,00 грн. в частині майнових вимог, та 73,08 грн. в частині немайнових вимог.

Таким чином, стягненню з Державного бюджету України на користь позивача підлягають витрати зі сплати судового збору в розмірі 974,40 грн.

Керуючись статтями 69-72, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" до Міжрегіонального головного управління - Центрального офісу з обслуговування великих платників Державної фіскальної служби України, за участю прокурора Луганської області про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень №, № від 23.12.2014 задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 23.12.2014 форми «В1» № та форми «В4» № , винесені Міжрегіональним головним управлінням - Центральним офісом з обслуговування великих платників Державної фіскальної служби України відносно Приватного акціонерного товариства "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія".

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Лисичанська нафтова інвестиційна компанія" (, 93113, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Свердлова, 371, оф.1а) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 974,40 грн. (дев'ятсот сімдесят чотири гривні 40 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено 08 вересня 2015 року.

Суддя А.Г. Секірська