Справа № 2-а-199/10
Суддя: Кащук А. С.
Дата ухвалення: 2010-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Літинський районний суд Вінницької області
Справа за № 2-а-199 2010 року
ПОСТАНОВА

15 вересня 2010 року

Літинський районний суд Вінницької област

в складі: головуючого судді: Кащук А.С.

при секретарі: Поляруш Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІДПС БДПС м, Дніпропетровськ ОСОБА_2 про скасування постанови по накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 із позовом в якому зазначає, що 11 червня 2010 року, він виконуючи обов'язки водія автомобіля ФОП ОСОБА_3, рухався на завантаження вантажним автомобілем РЕНО та був зупинений інспектором ДПС, який сказав що, водій керуючи автомобілем з н/п та не виконав вимоги дорожнього знаку 3.15 ПДР України.

Незважаючи на пояснення водія інспектор ДПС ОСОБА_2 склав протокол про адміністративне правопорушення серія АЕ № 358750 від 11.06.2010 р. в якому зазначено: « 11.06.2010 р. о 4:30 керував автомобілем РЕНО д н. АВ5790АК в м. Дніпропетровськ по мосту №1 не виконав вимоги дорожнього знаку 3.15 «Рух транспортних засобів маса яких перевищує 13т заборонено» рухався в зоні дії цього знака з напівпричепом ТКАІЬОК. д.н. АВ ЗОН XX.» Одразу після цього інспектором на місці була складена постанова про адміністративне правопорушення серія АЕ № 263416 від 11 червня 2010 року, згідно якої за порушення ч.І ст.122 КУпАП на ОСОБА_1 було накладено стягнення у вигляду штрафу в сумі 260 грн.

Також інспектор ДАІ проігнорував письмове клопотання вписане в протоколі, «Прошу надати допомогу за ст. 268 КУпАП.» та розглянув справу і виніс постанову на місці, чим позбавив водія прав наданих ст. 268 КУпАП, а також права на захист та правову допомогу.

Позивач ОСОБА_1 вважає дії працівника ДПС протиправними з таких підстав:

Інспектор ДПС не встановлював масу транспортних засобів, що видно зі змісту протоколу. В протоколі не вказана фактична маса транспортних засобів, що рухалися по мосту та спосіб її визначення, тому відсутні відомості необхідні для вирішення справи та не з'ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи . Безпідставно зроблений запис до протоколу про «не виконання вимог знаку 3.15 «Рух транспортних засобів маса яких перевищує 13т заборонено». Таким чином не мотивовано винесене рішення про порушення ПДР України.

Інспектор ДПС не вказав дії якими позивач не виконав вимоги дорожнього знаку. В змісті протоколу вказано не виконав вимоги дорожнього знаку 3.15 «Рух транспортних засобів маса яких перевищує 13т заборонено» рухався в зоні дії цього знака з напівпричепом, але знак не забороняє рух ТЗ з напівпричепами в зоні дії знаку, тим більше з визначеними напівпричепами, як указано в протоколі. Про те в протоколі ні де не вказано, що маса ТЗ була більше вказаного на знакові обмеження в 13т, тому порушень ПДР в протоколі не зафіксовано. Вказані в протоколі дії не порушують ПДР, тому склад адміністративного правопорушення відсутній.

Як видно із змісту протоколу водій рухався двома ТЗ, а саме автомобілем РЕНО та напівпричепом ТКАІЬОК. Доказом того, що це окремі транспортні засоби є видані два різних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія ВІС № 425127 на автомобіль та серія ВІС № 425128 на напівпричіп. Відповідно до ПДР знак 3.15 забороняє рух транспортних засобів, фактична маса яких перевищує зазначену на знакові. Фактична маса окремо взятого ТЗ, що вказана у свідоцтві про реєстрацію ТЗ складає для автомобіля 7500кг, що є менше ніж 13 тон вказаних на знакові, а вага напівпричепу складає 7100кг , що ' теж значно менше ніж вага указана на знакові.

Оскільки транспортні засоби рухалися у складі автопоїзда, то відповідно до ПДР «Вступні положення «враховується споряджена маса кожного ТЗ, що входить до складу автопоїзда». Відповідно до цього положення ПДР вказана маса ТЗ автомобіля РЕНО складається з маси автомобіля та половина маси напівпричепа, оскільки вага напівпричепа розприділяється на дві точки опори: спереду на сідло автомобіля, по заду на строєні осі. Дорожній знак 3.15 забороняє рух ТЗ, а не автопоїздів, враховуючи те, що максимальна споряджена маса автомобіля в складі автопоїзду склала 11т 50 кг, що менше обмеження знаку в 13т.

Як вбачається із змісту протоколу інспектор ДПС не врахував і ту обставину, що при під'їзді до мосту не установлений попереджувальний знак 7.1.1 з вказаною відстанню до заборонного знаку відповідно до ПДР, що позбавило його можливості завчасно змінити свій маршрут руху і водій був вимушений діяти у стані крайньої необхідності, оскільки не мав можливості зупинитися перед знаком та розвернутися на мосту.

Також позбавив позивача можливості давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання. Всі усні пояснення заперечення позивача до уваги не взяті, не внесені до протоколу та по станові, Розгляд справи проведено на місці, зразу після оформлення протоколу! За цієї умови у позивача не було часу, щоб надати письмові пояснення та

заперечення, надати докази та заявити клопотання.

Інспектор ДПС позбавив позивача права при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права. Адвокат або інший фахівець у галузі права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення був

відсутній.

Очевидно, ЩО розглядом справи на місці відповідач порушив право позивача на правову допомогу. Зазначене право на правову допомогу гарантується статтею 59| Конституції України: «Кожен має право на правову допомогу... Кожен є вільним у виборі-захисника своїх прав.». Дане право є непорушним та не може бути обмежене в жодному випадку в силу ст.64 Конституції України: «Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією

України. . „„ гт

Пленум Верховного Суду України Постановою №14 від 23.12.2005р. «Про практику

застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертає увагу судів на неприпустимість під час розгляду справ про адміністративні правопорушення ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності (п.24). Безумовне порушення права позивача на захист може бути

самостійною підставою для задоволення позову.

Всі повідомлені позивачем обставини справи вважаються такими що відбулися, відповідають дійсності та мають юридичне значення до того часу, поки відповідно до встановленої процедури відповідач не спростує їх, посилаючись на докази. Це твердження закріплено в ч.2 ст. 71 КАС, яка встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються та покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про

порушення його прав, свобод чи інтересів.

Інспектор ДПС в протоколі наводить факти (обставини), які не є доказом, а доказами є фактичні дані, тобто відомості про факт за допомогою яких можна пізнати факт, що має значення для правильного вирішення справи (ст. 69 КАС), крім того в ч. 1 ст. 69 КАСУ наводиться вичерпний перелік джерел доказів. До них належать пояснення сторін, показання свідків, письмові і речові докази, висновки експертів. Пряму заборону містить ч.

З ст. 70 КАС при вирішенні справи брати до уваги докази, одержані з порушенням закону. Тобто и, що не отримані з джерел доказів та засобів доказування, які перелічені в ст 69 КАС.

Відповідач знехтував ч. 4 ст. 70 обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказумши, крім випадків, коли що до таких обставин не виникає спору.

Як вбачається із змісту протоколу про АП до частини вказаних в протоколі фактів, а саме, що в зазначений день, час, позивач керував указаним автомобілем в указаному місці, був зупинений інспектором ДАІ та був складений протокол за порушення ПДР не виникає спору, таму ці факти звільняються від доказування відповідно до ч. З ст. 72 КАС.

Позивачем заперечується факт порушення ПДР зафіксований в протоколі. Заперечення позивача має бути спростовано відповідачем доказами в порядку ст. 251 КУпАП, яка носить імперативний характер та зобов'язує, щоб докази були встановлені протока*»! про адміністративне правопорушення, та встановлює вичерпний перелік доказів.

Як вбачається із змісту протоколу про АП до протоколу додана лише постанова про АП, інших доказів за переліком указаним в ст. 251 КУпАП не долучено, а саме: поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлений законом порядок збирання, одержання доказів є надійною гарантією обгрунтованості та законності прийнятих рішень. Порушення інспектором ДПС цього процесу привело до того, що при відсутності будь яких доказів вчинення позивачем правопорушення, винесено необгрунтоване рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Ці дії суперечать п. 1 ст. 247 КУпАП де сказано, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 9 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є протиправність дії чи бездіяльності та вина особи. Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена'належними доказами, а не ірунтуватись на припущеннях. Без наведених доказів у протоколі вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення відсутня .

Відповідно до ст. 8 КУпАП відповідальності підлягають особи, які вчинили адміністративне правопорушення.

Відносно ст. 7 КАС України, ніхто на може бути підданий заходу впливу в зв»язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку , встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав в повній мірі, і просить скасувати вказану постанову серії АЕ №- 263416, від 11.06.2010 року, про накладення адміністративного стягнення в розмірі 260 гривень.

Представник відповідача в зал судового засіданні не з»явився, та не надав заперечення проти задоволення позову.

Вислухавши позивача та вивчивши докази які є у справі суд вважає, позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. В своїй заяві позивач чітко, із посиланням на статті та пункти чинного законодавства, обгрунтував свою позицію та вказав на порушення чинного законодавства працівником ДАІ при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення. Також в судовому засіданні знайшло своє підтвердження порушення чинного законодавства на яке посилається позивач при винесенні працівником ДАІ спірної постанови, тому суд вважає, що така постанова не може залишатися чинною і підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 2, 6,7-11,18,19,23, 71, 86, 105,106, 159,160 - 163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Поновити процесуальний строк на оскарження постанови від 11.06.2010 р серії АЬ №- 263416 по справі про адміністративне правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення серп АЕ №- 263416, від 11.06.2010 року, щодо стягнення з ОСОБА_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, штрафу в сумі 260 гривень, по ст.. 122 ч.І К провадженням закрити.

Постанова оскарженню не підлягає

Суддя:

ОСОБА_4