Справа № 820/3492/15
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"27" серпня 2015 р. Справа № 820/3492/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Кронекс - Харків"
до Нововодолазької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області
проскасування податкового повідомлення-рішення,-
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кронекс - Харків" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Кронекс - Харків") звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Нововодолазької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області (далі по тексту відповідач, Нововодолазька ОДПІ), в якому просить суд скасувати податкове повідомлення - рішення № НОМЕР_1 Нововодолазької ОДПІ від 12.12.2014 року про збільшення суми грошового зобовязання по податку на додану вартість в розмірі 299875, 50 грн., в тому числі 199917, 00 грн. за основним платежем та 99958, 50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що на підставі акта Нововодолазької ОДПІ від 18.11.2014р. №885/20-20-22-08/38933788 «Про результати проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Кронекс-Харків» (код за ) з питань правомірності відображення в податковому обліку проведених взаємовідносин з ТОВ «НВП Віллон» (код за 5) їх реальності та повноти відображення в обліку за травень 2014 року» було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Позивач вважає необґрунтованими висновки відповідача зроблені в акті перевірки, у звязку з чим просив суд скасувати зазначене податкове повідомлення-рішення, оскільки воно не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства. На думку позивача, формування ТОВ податкового кредиту з податку на додану вартість за перевіряємий період підтверджено належним чином складеними первинними документами, які відображають реальність господарських операцій позивача з контрагентом ТОВ «НВП "Віллон".

Вважає, що акт перевірки Нововодолазької ОДПІ від 06.08.2014 р. № 602/20-20-22-8/39075555 «Про результати позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість ТОВ НВП Віллон (5) за період з 01.03.2014 року по 31.05.2014 року», яким встановлено, що господарська діяльність ТОВ НВП Віллон за березень 2014р., за квітень 2014р., травень 2014р. має ознаки нереальності здійснення; порушення п. 198.3 ст. 198 ПК України, в результаті платником завищено податковий кредит всього в сумі 1434443 грн., в т.ч. за березень 2014 р. в сумі 398998 грн., за квітень 2014 р. в сумі 179793 грн., за травень 2014р. в сумі 855652 грн.; а також зазначено, що позивачем порушено ст. 185 ПК України, в результаті платником завищено податкові зобовязання всього в сумі 442451 грн., в т.ч. за березень 2014р. в сумі 400395 грн., за квітень 2014р. в сумі 182978 грн., за травень 2014р. в сумі 859078 грн., не може бути доказом по справі в розумінні ст. 70 КАС України та не може свідчити про неправомірність віднесення позивачем сум до податкового кредиту, оскільки він не є первинним документом і, крім того, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 20.10.2014 р. у справі № 820/15229/14 (суддя Марєнко Л.М.), залишено без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2014 року, визнано протиправними дії Нововодолазької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківської області щодо внесення інформації (змін) до підсистеми "Податковий аудит", ІС "Податковий блок" на підставі акту перевірки від 06.08.2014 року №602/20-20-22-08/39075555.

Представник відповідача надав до суду письмові заперечення проти позову, в яких послався на обґрунтованість висновків акта Нововодолазької ОДПІ та прийнятого на підставі зазначеного акта оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 Нововодолазької ОДПІ від 12.12.2014 року.

Зазначив, що в ході перевірки встановлено, що позивач у травні 2015 року мав взаємовідносини з ТОВ «НВП "Віллон".

Згідно акта перевірки Нововодолазької ОДПІ від 06.08.2014 р. № 602/20-20-22-8/39075555 «Про результати позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість ТОВ НВП Віллон (5) за період з 01.03.2014 року по 31.05.2014 року», встановлено відсутність у контрагента позивача кваліфікованого персоналу, транспортних засобів, незначний штат працюючих, відсутність приміщень для зберігання товарів, платник не знаходиться за місцезнаходженням. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи до суду не зявився, надав клопотання про розгляд справи без участі представника за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно вимог ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи і оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд визнає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кронекс-Харків", пройшов передбачену чинним законодавством процедуру державної реєстрації, набув статусу юридичної особи, код за , місцезнаходження: Харківська область, Нововодолазький р-н, с. Новоселівка, вул. Дзержинського, буд. 326, перебуває на податковому обліку в Нововодолазькій ОДПІ з 15.10.2013 р. за № 92 та є платником податку на додану вартість, відповідно до Свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ від 01.12.2013 № 200149758.

Судом встановлено, що 11.11.2014 року на підставі наказу Нововодолазької ОДПІ № 478 від 03.11.2014 року у відповідності до п. 75.1, п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст.78 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 року, посадовими особами відповідача проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача, за результатами якої було складено акт від 18.11.2014р. №885/20-20-22-08/38933788 «Про результати проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Кронекс-Харків» (код за ) з питань правомірності відображення в податковому обліку проведених взаємовідносин з ТОВ «НВП Віллон» (код за 5) їх реальності та повноти відображення в обліку за травень 2014 року» (далі по тексту акт перевірки).

Згідно висновків акта перевірки встановлено, що господарська діяльність ТОВ «Кронекс - Харків» ЄДРПОУ ) за травень 2014р. має ознаки нереальності здійснення, порушення п. 198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2756-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 199917, 00 грн., в тому числі за травень 2014 року в сумі 199917, 00 грн.

На підставі акта перевірки ТОВ "Кантегір" відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 12.12.2014 року про збільшення суми грошового зобовязання по податку на додану вартість в розмірі 299875, 50 грн., в тому числі 199917, 00 грн. за основним платежем та 99958, 50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Як вбачається з матеріалів справи у перевіряємому податковим органом період позивач мав господарські взаємовідносини із ТОВ «НВП "Віллон", яке зареєстроване юридичною особою 31.01.2014 р. за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 193, корп. 2, оф.2.

Згідно витягу № 20670734 від 05.06.2015 року ТОВ «НВП "Віллон" включене до ЄДР ЮО та ФОП, та має наступні види економічної діяльності: 43.21 електромонтажні роботи; 82.99 надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у; 46.90 неспеціалізована оптова торгівля; 71.12 діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, адання послуг технічного консультування в цих сферах; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель; 42.22 будівництво споруд електропостачання та телекомунікацій.

Судом встановлено, що між ТОВ «Кронекс-Харків» (замовник) та ТОВ «НВП «Віллон» (виконавець) було укладено договір на поставку на монтаж обладнання № 0705 від 07.05.2014 року, предметом якого є те, що виконавець зобов'язується провести поставку обладнання та матеріалів. Обладнання поставляється згідного технічного завдання замовника, яке передається виконавцеві у зручний для нього спосіб у будь - якій зрозумілій формі (в письмовому вигляді, факсом, в усній формі тощо) (п.п. 1.1.1). У п.п. 1.1.2. виконати роботи з монтажу та пуско-налагодження обладнання. Монтажні роботи виконуються в обсязі, необхідному для підготовки обладнання до нормального використання відповідно до цільового призначення. Остаточний обсяг монтажних робіт визначається сторонами в актах про надання послуг. Усі види робіт та поставка обладнання буде виконуватися за адресою: вул. Фабрична, 11, м. Зміїв, Харківська обл. (п.п. 1.1.3 договору).

Згідно договору оренди нежитлового приміщення № 11/13-2 від 01.11.2013 р. ТОВ «Кронекс-Харків» орендує комплекс будівель загальною площею 13721, 20 кв.м. за адресою вул. Фабрична, 11, м. Зміїв, Харківська обл. у ТОВ «Ава-Капітал».

Загальна сума договору на поставку на монтаж обладнання № 0705 від 07.05.2014 року визначається як сукупність вартості поставленого обладнання та вартості монтажних робіт, які визначається сторонами у відповідних видаткових накладних і актах про надання послуг (п. 2.1. договору).

Договір вступає в силу з дати підписання та діє до 31.12.2014, але в будь якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за даним договором (п. 8.1.договору).

Необхідність придбання обладнання та його монтажу підтверджується копіями наказу №5 «Про утворення комісії по обстеженню лінії з переробки сировини розмольно-підготовчого відділу на підприємстві ТОВ «Кронекс-Харків» від 01.05.2014 року, акта № 10 від 04.05.2014 року обстеження лінії з переробки сировини розмольно-підготовчого відділу, акта по обстеженню виробничих складів підприємства ТОВ «Кронекс-Харків», розташованих за адресою: м. Зміїв, вул. Фабрична, 11 (а.с. 190-192).

Факт виконання договору підтверджується копіями: видаткових накладних, актів надання послуг, податкових накладних, товарно-транспортних накладних, платіжного доручення, банківської виписки (а.с. 69-87), журналу обліку виданих довіреностей (а.с. 189).

Отримане обладнання та послуги були оприбутковані підприємством позивачем, що підтверджується карткою рахунку 631 та оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 1521 за травень 2014 р. (а.с. 88-90), копіями приходних ордерів (а.с. 193).

Подальше використання у власній господарській діяльності підтверджується копіями актів приймання передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів (а.с. 194 196).

Суми податку на додану вартість по податковим накладним від ТОВ «НВП «Віллон» включено підприємством до складу податкового кредиту за травень 2014 року, відображено у реєстрі отриманих податкових накладних, який відповідає додатку №5 до податкової декларації з податку на додану вартість, даним декларації з ПДВ за серпень 2014 року та даним Єдиного реєстру податкових накладних (а.с. 100-135).

Матеріали справи не містять жодних доказів наявності між позивачем та контрагентом при укладанні і виконанні договору підряду взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом при виконанні вимог ст.11 КАС України не виявлено.

За таких умов, суд приходить до висновку, що ТОВ "Кантегір" та ТОВ «НВП "Віллон" зазначений вище договір підряду був виконаний у повному обсязі, як результат їх реального виконання, отримані роботи були використані позивачем для забезпечення власної господарської діяльності.

Також суд зазначає, що згідно ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до ч.1, 2 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, що повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за №168/704, визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Пунктом 2.4 вказаного положення встановлено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Оцінивши зазначені вище первинні документи за правилами ст.86 КАС України, суд зазначає, що зміст оглянутих документів містить назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи виписані реально існуючими субєктами права.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оглянуті документи не мають дефектів форми або змісту, які в силу ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, ст.44 Податкового кодексу України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом Положення №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

Суд зазначає, що у позивача право на податковий кредит виникло на дату отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання товару чи послуг.

Спір по справі склався, з приводу формування платником податків податкового кредиту з ПДВ, а тому суд при розгляді справи вважає за необхідне керуватись п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України де вказано, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг (п.п."а"п.198.1 ст.198).

Згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

За правилами п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону. Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Отже, виходячи із системного аналізу вказаних норм, для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Тобто, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідачем по справі не надано доказів фактичного нездійснення господарських операцій, суми за якими позивачем включені до складу податкового кредиту при обчисленні податку на додану вартість. Наявні в матеріалах судової справи та досліджені в ході судового розгляду первинні документи за змістом відповідають вимогам законодавства, що предявляються до первинних документів, доказів недостовірності даних в цих документах відповідачем не надано.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд також відмічає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців позивач та його контрагенти є окремими субєктами права, а таким чином за змістом Податкового кодексу України позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника ПДВ, яка (слід розуміти відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення субєкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим.

Судом встановлено та відображено в актах перевірки, що позивач та його контрагент на момент здійснення господарських операцій перебували зареєстрованими у встановленому порядку як юридичні особи. Разом з тим, податковий орган протиправно не взяв до уваги наявність належним чином оформлених первинних та податкових документів, на підтвердження належного укладення та виконання договору поставки.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що під час розгляду відповідачем за правилами ч. 2 ст. 71 КАС України не спростовано достовірності відомостей первинних та розрахункових документів, поданих платником податків на підтвердження факту реальності здійснення господарських операцій за спірним правочином.

З огляду на наведене вище, оцінивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку, що оскільки ТОВ "Кронекс-Харків" були отримані податкові накладні від ТОВ «НВП "Віллон", які за формою та змістом відповідають нормам чинного законодавства України та засвідчують факт отримання позивачем товару, сплачено кошти за товар, який використано у власній господарській діяльності підприємства, суд приходить до висновку, що ТОВ "Кронекс-Харків" правомірно включило до складу податкового кредиту згідно цих податкових накладних суму податку на додану вартість за перевіряємий період.

Суд вказує на те, що дані перевірок контрагентів позивача іншими податковими органами не можуть бути підставою для висновку про неправомірність віднесення сум до валових витрат визнання податкового кредиту непідтвердженим.

Доказами порушення правил віднесення сум до валових витрат та формування податкового кредиту є матеріали перевірки платника податків, проведених з дослідженням його первинних бухгалтерських документів, а не дані актів перевірок чи про неможливість проведення зустрічних звірок.

У звязку з тим, що відсутній обєкт донарахування податку на податку на додану вартість, відсутні підстави застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні (ч. 1 ст. 86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими , прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що прийняте Нововодолазькою ОДПІ податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 12.12.2014 року підлягає скасуванню, як таке, що прийняте з порушенням ч. 3 ст. 2 КАС України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 160, 161, 162, 163, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Кронекс - Харків" до Нововодолазької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення - рішення задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 12.12.2014 року про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Кронекс - Харків" суми грошового зобовязання по податку на додану вартість в розмірі 299875, 50 грн. (двісті девяносто девять тисяч вісімсот сімдесят пять гривень 50 копійок), в тому числі 199917, 00 грн. (сто девяносто девять тисяч девятсот сімнадцять гривень) за основним платежем та 99958, 50 грн. (девяносто девять тисяч девятсот пятдесят вісім гривень 50 копійок) за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Бадюков Ю.В.