Справа № 2а-47023/09/1670
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2010-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2010 року < ЧАС >м. ПолтаваСправа № 2а-47023/09/1670

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Слободянюк Н.І.,

за участю секретаря Дрижирук М.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Біо-Актив" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції в Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 07.08.2009 №/0/2495, -

В С Т А Н О В И В:

22 вересня 2009 року Приватне підприємство "Біо-Актив" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції в Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення Кременчуцької обєднаної державної податкової інспекції від 07.08.2009 № /2495 про визначення ПП «Біо-Актив» податкового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 80 478,00 грн, в тому числі 53 652,00 грн основний платіж, 26 826, 00 грн штрафні санкції.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на дотримання підприємством вимоги підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» щодо підтвердження податкового кредиту за грудень 2007 року, січень та лютий 2008 року на загальну суму 53 652, 00 грн податковими накладними від 28.12.2007 № 2813/5, від 31.01.2008 № 3101/4 та від 29.02.2008 № 2902/5 та на відповідність вказаних податкових накладних вимогам підпункту 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 названого Закону.

Заперечуючи проти позову, Кременчуцька ОДПІ посилалася на розбіжність між даними бухгалтерського та податкового обліків, а саме: в грудні 2007 року до податкового кредиту віднесено суму податку на додану вартість 41 538 грн, тоді як бухгалтерською проводкою Д-т 644 К-т 685 відтворено суму податку 25 172 грн; в січні та лютому 2008 року до податкового кредиту віднесено суму податку на додану вартість 81 086 грн, тоді як бухгалтерською проводкою Д-т 644 К-т 685 відтворено суму податку - 43 800,00 грн. Розбіжність в грудні 2007 року склала 16 366, 00 грн, в січні 2008 року 10 466,00 грн, в лютому 2008 року 26 820,00 грн. Відсутність актів виконаних робіт свідчить про порушення підприємством підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

В судовому засіданні представники позивача та відповідача підтримали доводи та вимоги сторони, інтереси якої вони представляють.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду та зібрані судом письмові докази, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що фактичною підставою для визначення ПП «Біо-Актив» податкового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 80 478, 00 грн, в тому числі 53 652,00 грн- основний платіж, 26 826,00 грн штрафні санкції, згідно податкового повідомлення-рішення від 07.08.2009 № /2495 слугував висновок Кременчуцької обєднаної державної податкової інспекції, викладений в акті перевірки від 29.07.2009 № 4344/23-209/30446633, про порушення вказаним платником податку підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» внаслідок включення до податкового кредиту за грудень 2007 року та січень, лютий 2008 року податку на додану вартість на загальну суму 53 652,00 грн, непідтвердженого актами виконаних робіт та відповідними записами в бухгалтерському обліку.

У відповідності до акту перевірки від 29.07.2009 № 4344/23-209/30446633, ПП «Біо-Актив» в грудні 2007 року включило до податкового кредиту податок на додану вартість в сумі 16 366, грн згідно з податковою накладною від 28.12.2007 № 2812/5, виписаною ПП «Дельта-Юг». По бухгалтерському рахунку 644 «Податковий кредит» зазначена сума податку не проведена, як не проведена по К-т рахунку 685 і вартість самих робіт. Як пояснив бухгалтер підприємства під час перевірки, акт виконаних робіт на загальну суму 81 830,00 грн, в тому числі ПДВ 16 366,00 грн, знаходився разом з податковою накладною від 28.12.2007 № 2812/5 і тому помилково не знайшов свого відображення в бухгалтерському обліку.

Така ж сама обставина стала причиною розбіжності між даними податкового та бухгалтерського обліків і в січні та лютому 2008 року. До складу податкового кредиту за січень 2008 року включено податок в сумі 10 466,00 грн згідно податкової накладної від 31.01.2008 № 3101/4, виписаної ПП «Дельта-Юг», а за лютий 2008 року включено податок в сумі 26820,00 грн згідно податкової накладної ПП «Дельта-Юг» від 29.02.2008 № 2902/5. По бухгалтерському рахунку 644 «Податковий кредит» зазначені суми податку не проведені та по бухгалтерському рахунку «685» вартість робіт не вказана.

Суд погоджується з відповідачем в тому, що, дійсно, відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є для підприємства обов'язковим видом обліку та на його даних ґрунтується податкова звітність.

Разом з тим, у відповідності до статті 4 зазначеного Закону одним із основних принципів бухгалтерського обліку є превалювання сутності над формою, тобто операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми. А сутність операції передбачає, перш за все її реальність.

Реальну наявність предмету продажу /результату роботи, послуги/ передбачає також норма підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», за змістом якої право платника податку на податковий кредит виникає саме у звязку з придбанням товарів / робіт, послуг /.

Це означає, що підставою для висновку про завищення платником податку податкового кредиту може бути не сама по собі відсутність певних первинних документів та їх відображення в бухгалтерському обліку, а достатність доказів того, що поставка товарів, виконання робіт та надання послуг носять безтоварний, нереальний характер /відсутність у підприємства-контрагента державної реєстрації; відсутність у контрагента виробничих, технічних та інших можливостей для виробництва і поставки товару, виконання роботи або надання послуги; фактичне здійснення поставки товару, виконання роботи та надання послуги третьою особою; відсутність дозвільних документів на здійснення певних дій; невідповідність технічних вимог товару, роботи, послуги характеристикам виробничих потужностей та інших можливостей підприємства-контрагента; несоразмірність товару, роботи, послуги ціні; взаємоузгоджені зловмисні дії постачальника та покупця, спрямовані на отримання податкової вигоди, вирок суду тощо/.

Відповідачем же реальність виконання ПП «Дельта-Юг» на користь позивача будівельних робіт не оспорювалась при тому, що під час перевірки перевіряються, зокрема, всі первинні документи платника податків, дозвільні документи на здійснення певних дій, інші документи про фінансово-господарську діяльність платника податку, здійснюються зустрічні перевірки контрагентів, співставляються дані податкового обліку платника податку та його контрагентів, аналізується звязок понесених платником податку витрат з його господарською діяльністю.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України Про податок на додану вартість в редакціях Закону, які діяли на дату подання позивачем податкових декларацій з податку на додану вартість за грудень 2007 року, січень та лютий 2008 року, податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку: з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Якщо у подальшому такі товари (послуги) починають використовуватися в операціях, які не є об'єктом оподаткування згідно зі статтею 3 цього Закону або звільняються від оподаткування згідно зі статтею 5 цього Закону, чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів, то з метою оподаткування такі товари (послуги), основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає початок такого використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження).

Якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту ( підпункт 7.4.2 пункту 7.4 цієї статті ).

Таким чином, Законом встановлені різні правила податкового обліку в залежності від намірів платника податку щодо цілей використання придбаних (виготовлених) матеріальних та нематеріальних активів (послуг), а також враховує можливість зміни цільового призначення таких активів ( послуг ).

Наміри платника податку щодо цільового призначення придбаних (виготовлених) матеріальних та нематеріальних активів (послуг), як субєктивний чинник, проявляються в актах його поведінки стосовно користування, управління чи розпорядження активами (результатами послуг ).

Доказів того, що у позивача справжніх намірів на придбання будівельних робіт /отсипки грунту на обєктах: склад по вул. Ярмарочна, АЗС; розмітка майданчика на обєкті: АЗС, пр-т 50 р.Жовтня/ не було та що отримані будівельні роботи позивачем фактично не використані у власній господарській діяльності, акт перевірки від 29.07.2009 № 4344/23-209/30446633 не містить.

При цьому слід відзначити, що суд, виконуючи в силу частини 2 статті 69 та частин 3-5 статті 71 КАС України активну роль у зібранні доказів, разом з тим не може перекладати на себе встановлений частиною 2 статті 71 зазначеного Кодексу процесуальний обовязок субєкта владних повноважень щодо доказування правомірності рішення, інакше це б порушувало такі принципи адміністративного судочинства як принцип змагальності сторін та принцип рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом та судом.

Отже, незважаючи на вимогу частини 2 статті 71 КАС України щодо процесуального обовязку відповідача, суду не надано жодних доказів в підтвердження відсутності у будівельних робіт реального характеру.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України Про податок на додану вартість встановлено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у звязку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно з підпунктом 7.2.4 пункту 7.2 зазначеної статті право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Обставини наявності у ПП «Дельта-Юг» статусу платника податку на додану вартість станом на грудень 2007 року, січень та лютий 2008 року, належного оформлення цим субєктом господарювання податкових накладних, на підставі яких позивач сформував податковий кредит у зазначений період, визнаються одночасно і позивачем, і відповідачем, а тому в силу частини 3 статті 72 КАС України не підлягають доказуванню.

Разом з тим, суд зауважує, що ці обставини одночасно з визнанням їх сторонами підтверджені також наявними в матеріалах справи письмовими доказами податковими накладними від 28.12.2007 № 2812/5, від 31.01.2008 № 3101/4 та від 29.02.2008 № 2902/5.

Зауважень до змісту податкових накладних, що стосується змісту оподатковуваної господарської операції, її вартісних та кількісних показників або ідентифікації її учасників, при складанні акту перевірки та в судовому процесі відповідач не висував.

Характер витрат позивача на придбання будівельних робіт як таких, що підлягають віднесенню до валових витрат згідно пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», відповідачем не оспорюється.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що саме лише не проведення вартості робіт та суми ПДВ в бухгалтерському обліку не має своїм наслідком зменшення податкового кредиту в податковому обліку і не може слугувати розумно достатнім доказом фіктивного придбання позивачем будівельних робіт.

Наведене дає підстави суду скасувати спірне податкове повідомлення-рішення.

Частиною 1 статті 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Отже, понесені позивачем витрати у вигляді сплати судового збору, які згідно з статті 87 вказаного Кодексу відносяться до судових витрат, підлягають стягненню на його користь.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства "Біо - Актив" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції в Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 07.08.2009 №/0/2495 задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції в Полтавській області від 07.08.2009 №/0/2495.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства "Біо - Актив" (вул. 50 років Жовтня, 78/19, оф. 148, м. Кременчук, код 30446633) витрати зі сплати судового збору в розмірі 3,40 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10 - денний строк з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі, заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції, або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 22 березня 2010 року.

Суддя Н.І. Слободянюк