Справа № 813/2959/15
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2015-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2015 року Справа № 813/2959/15

14 год. 00 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.,

секретар судового засідання Небесна М.В.,

від позивача Гомола Л.І.,

від відповідача не прибув,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Львівського міського центру зайнятості про стягнення коштів з ОСОБА_2, -

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся Львівський міський центр зайнятості (далі - позивач, Львівський МЦЗ) з адміністративним позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач, ОСОБА_2), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 89,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскільки відповідач, перебуваючи на обліку в Львівському МЦЗ, отримував допомогу по безробіттю, і не повідомив центр зайнятості про укладення авторського договору від 19.05.2014 року з ТОВ «Просто-Фільм» та отримав дохід 19.05.2014 року в сумі 50,00 грн., відповідачу безпідставно виплачено допомогу з безробіття за 19.05.2014 року у сумі 89,01 грн., тому такі підлягають поверненню. З врахуванням вищевикладеного та того, що відповідач такі добровільно не повернув, позивач звернувся із позовом до суду.

Представник позивача у судових засіданнях позовні вимоги підтримав у повному обсязі із підстав, що викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач у судові засідання не з'явився, явки уповноваженого представника у судові засідання не забезпечив, про дату, час і місце судового засідання вважається повідомленим належним чином відповідно до ч. 11 ст. 35 КАС України, оскільки надіслана на його адресу поштова кореспонденція повернулася на адресу суду із відміткою відділення поштового зв'язку: «За закінченням терміну зберігання» /а.с.24, 26/. Клопотань про відкладення розгляду справи чи іншого змісту не подавав.

У судовому засіданні 02.09.2015 року, на яке відповідач не з'явився, суд прийняв до уваги думку представника позивача щодо можливості почати судовий розгляд за даною явкою, а також зважив на дозволені законом строки розгляду справи, ухвалив на підставі ст. ст. 71, 128 Кодексу адміністративного судочинства України розглянути справу на підставі наявних у ній доказів без участі відповідача.

Суд заслухав пояснення представника позивача, з'ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідив докази у справі, та -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 24.10.2013 року звернувся з заявою до Львівського МЦЗ про надання статусу безробітного /а.с.5/.

Відповідно до наказу № НТ131030 від 30.10.2013 року відповідачу надано статус безробітного та відповідно до наказу № НТ131031 від 31.10.2013 року призначено допомогу по безробіттю /а.с.6/.

Контролюючим органом проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», про що складено акт № 349 від 16.03.2015 року /а.с.8/.

Відповідно до такого встановлено, що гр. ОСОБА_2 уклав з ТОВ «Пронто-Фільм» агентський договір від 19.05.2014 року (термін дії до 31.05.2014 року) та згідно з актом приймання-передачі прав від 19.05.2014 року відповідачу нараховано 50,00 грн. /а.с.8/.

З врахуванням викладеного, позивачем винесено накази про припинення виплати допомоги по безробіттю № НТ140801 від 01.08.2014 року, про припинення реєстрації безробітних № НТ140801 та про повернення виплати № НТ150402 від 02.04.2015 року /а.с.6/.

Оскільки відповідач одержував кошти 19.05.2014 року в сумі 89,01 грн., на претензію позивача жодним чином не відреагував та не повернув зазначену суму коштів добровільно у встановлені строки, позивач звернувся із позовом до суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 КАС України суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Відносини у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття врегульовані Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року № 1533-ІІІ (далі - Закону України № 1533-ІІІ).

Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття визначаються Законом України «Про зайнятість населення» № 5067-VI від 05.07.2012 року ( далі - Закон № 5067-VI).

Зі змісту ст. 1 Закону № 5067-VI безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Відповідно до ст. 7 Закону України № 1533-ІІІ видами забезпечення безробітних є допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності та допомога на поховання у разі смерті безробітного або особи, яка перебувала на його утриманні. Видами соціальних послуг за цим Законом та Законом України «Про зайнятість населення» є: професійна підготовка або перепідготовка, підвищення кваліфікації у професійно-технічних та вищих навчальних закладах, у тому числі в навчальних закладах державної служби зайнятості, на підприємствах, в установах, організаціях; профорієнтація; пошук підходящої роботи та сприяння у працевлаштуванні, у тому числі шляхом організації громадських робіт для безробітних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; надання роботодавцям, які працевлаштовують громадян, зазначених у частині першій статті 14 Закону України «Про зайнятість населення», компенсації відповідно до статті 26 Закону України «Про зайнятість населення»; надання роботодавцям - суб'єктам малого підприємництва, які працевлаштовують безробітних, компенсації відповідно до статті 27 Закону України «Про зайнятість населення»; надання громадянам віком старше 45 років, страховий стаж яких становить не менше 15 років, ваучера для підтримання їх конкурентоспроможності шляхом перепідготовки, спеціалізації, підвищення кваліфікації за професіями та спеціальностями для пріоритетних видів економічної діяльності; інформаційні та консультаційні послуги, пов'язані з працевлаштуванням.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України № 1533-ІІІ державний нагляд у сфері страхування на випадок безробіття здійснюють центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття. Посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у разі виявлення порушень прав застрахованих осіб вживають заходів відповідно до визначених законом повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону № 1533 центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи, з метою реалізації завдань, покладених на них відповідно до цього Закону та Закону України «Про зайнятість населення», взаємодіють з органами державної податкової служби, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими центральними органами виконавчої влади, Державною прикордонною службою України шляхом обміну відповідною інформацією про отримані особами, зареєстрованими в установленому порядку як безробітні, доходи від здійснення підприємницької діяльності, роботи за кордоном, виконання роботи за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими угодами (договорами), ведення особистого селянського господарства, проведення інших заходів по виконанню цього Закону.

Так, абзацом 2 пункту 3 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198 (далі - Порядок №198 від 20.03.2013 року), передбачено, що під час проведення реєстрації працівник територіального органу заповнює в Єдиній інформаційно-аналітичній системі Державної служби зайнятості персональну картку, в якій зазначаються персональні дані безробітного (прізвище, ім'я та по батькові, зареєстроване місце проживання чи перебування, число, місяць та рік народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відповідну відмітку в паспорті), відомості про останнє місце роботи або вид діяльності згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про зайнятість населення», підстава для припинення трудових відносин відповідно до запису в трудовій книжці або іншого виду діяльності, що підтверджено документально.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Предметом доказування відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2. ст. 72 КАС України обставини, визнані судом загальновідомими, не потрібно доказувати.

Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що згідно з порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» отримана інформація про дохід безробітного ОСОБА_2 в період перебування його на обліку /а.с.20/.

Зазначив, що за результатами розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» про що складено акт №349 від 16.03.15 року, зафіксовано, що гр. ОСОБА_2 з ТОВ «Просто-Фільм» укладено авторський договір від 19.05.2014 року. Згідно акту приймання передачі-прав від 19.05.2014 року нараховано 50,00 грн.

Вказані документи долучено до матеріалів справи /а.с.9,10/.

Відповідно до чинного законодавства України фізичні особи можуть залучатися до роботи не лише на підставі трудового договору, а й на іншій юридичній підставі, зокрема, за цивільно-правовим договором.

Так, цивільно-правовий договір - це угода між організацією (підприємством, установою тощо) і громадянином на виконання останнім певної роботи (а саме: договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

Основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Виконавець, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує і виконує свою роботу.

При цьому, за цивільно-правовим договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи і оформляють актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата.

Вказана позиція узгоджується із позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною в Ухвалі №6-48920св13 від 05.02.2014 року.

Зазначив, що у результаті неповідомлення відповідачем працівників позивача про укладення вказаного договору та одержання доходу 19.05.2014 року, відповідачу безпідставно виплачено допомогу в сумі 89,01 грн.

За приписами ч. 2 і абз. 1 ч. 3 ст. 36 Закону № 1533-ІІІ застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

01.04.2015 року позивач звернувся до відповідача з претензією № 13/1790 про відшкодування коштів в сум 89,01 грн. /а.с.11/ та попередив, що у разі невідшкодування коштів у встановлений термін питання щодо їх повернення вирішуватиметься у судовому порядку відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п. 37 Порядку № 198 від 20.03.2013 року, центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня початку зайнятості особи (крім участі у громадських та інших роботах тимчасового характеру, зайнятості працею, пов'язаною з організацією підготовки та проведенням виборів Президента України, народних депутатів України, депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад та сільських, селищних, міських голів): укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг).

Крім того, згідно з пп. 8 ч. 1 ст. 45 Закону України №5067-VI реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі: встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг.

Крім того, відповідно до ч. 1 п. 37 Порядку № 198 центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня, зокрема, укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг).

Відповідно до п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним №60/62 від 13.02.2009 року, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Суд бере до уваги те, що виключно внаслідок умисного невиконання особою своїх обов'язків та зловживання ними стягується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі.

Згідно з розрахунком позовних вимог безробітний ОСОБА_2 перебував на обліку у центрі зайнятості та одержав допомогу по безробіттю з 19.05.2014 року по 19.05.2014 року в сумі 89,01 грн.

Згідно наказу № 144-а від 01.04.2015 року сума недоотриманих коштів за період перебування на обліку становить 89,01 грн. /а.с.7/

Таким чином, відповідач перебував на обліку в центрі зайнятості, 19.05.2014 року одержував допомогу по безробіттю та дохід за цивільно-правовою угодою, суд дійшов висновку, що виплачена за цей період сума коштів в розмірі 89,01 грн. як допомога по безробіттю підлягає стягненню з відповідача, як незаконно одержана з моменту виникнення таких обставин.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому належить задовольнити.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 138, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Львівського міського центру зайнятості кошти у сумі 89 (вісімдесят дев'ять) грн. 01 коп.

3. Судові витрати зі сторін не стягувати.

Постанова може бути оскаржена, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 07.09.2015 року.

Суддя Кравців О.Р.