Справа № 815/5990/13-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2015-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2015 року м. Київ К/800/7040/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Донця О.Є.,

Кравцова О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Державної реєстраційної служби України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної реєстраційної служби України, державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Гуляєва Олексія Олександровича, третя особа - реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції Одеської області, про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Державної реєстраційної служби України, державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Гуляєва Олексія Олександровича, третя особа - реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції Одеської області, про визнання протиправними дій, визнання незаконним та скасування рішення від 07.06.2013 НОМЕР_2 та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно від 07.06.2013 НОМЕР_2 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень як такого, що винесено за відсутності обставин, з якими стаття 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" пов'язує наявність підстав для прийняття відповідного рішення. Так, позивачем зазначено, що з метою державної реєстрації належної їй Ѕ частки на житловий будинок АДРЕСА_1 нею до державного реєстратора подано вичерпний пакет документів, у тому числі, рішення Київського районного суду міста Одеса від 27.11.2012 у справі №1512/2-1985/11, яким виділено в натурі Ѕ частину домоволодіння та припинено право часткової власності ОСОБА_2 на будинок, у той же час, державний реєстратор, із посиланням на пункт 4 частини першої статті Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" невмотивовано відмовив у здійсненні державної реєстрації.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2014 року, позов задоволено: визнано протиправними дії щодо здійснення відмови та незаконним рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Гуляєва Олексія Олександровича від 07.06.2013 НОМЕР_2 щодо відмови позивачу у реєстрації майнових прав; зобов'язану Державну реєстраційну службу України зареєструвати право власності ОСОБА_2 згідно її заяви від 22.05.2013 НОМЕР_1 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 27.11.2012 по справі №1512/2-1985/11.

У поданій касаційній скарзі Державна реєстраційна служба України із посиланням на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно з договором купівлі-продажу від 16.09.1998 №359, який зареєстрований Одеським міським бюро технічної інвентаризації 21.12.1998 за №1614, позивач придбала у власність Ѕ частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.01.2004 по справі №2-982/04 вказаний договір визнано дійсним.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27.11.2012 по справі №1512/2-1985/1 позивачу виділено в натурі Ѕ частину домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 із спільної часткової власності в окрему цілу частину та визначено порядок користування земельною ділянкою.

Юридичним департаментом Одеської міської ради від 29.04.2013 позивачеві видано довідку №349090/1, якою виділеній частині домоволодіння присвоєна адреса: АДРЕСА_1.

22.05.2013 позивачем за реєстраційним НОМЕР_1 до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області подано заяву про видачу свідоцтва про право власності та реєстрацію права власності за заявником на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1

07.06.2013 Державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Гуляєвим О.О. прийнято рішення НОМЕР_2, яким на підставі пункту 4 частини першої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна, на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_2.

Вказуючи на протиправність зазначеного рішення, ОСОБА_2 звернулась до суду із даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з протиправності рішення від 07.06.2013 НОМЕР_2 про відмову у державній реєстрації прав як такого, що винесено за відсутності передбачених законом підстав.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується із вказаними висновками судів попередніх інстанцій.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішення державного реєстратора від 07.06.2013 НОМЕР_2 мотивовано тим, що документи, надані до реєстрації, не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме: до заяви про державну реєстрацію подано технічний паспорт комунального підприємства "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості", в якому зазначено, що позивач володіє частиною домоволодіння, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, у той час як до реєстрації подані документи на домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Водночас, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27.11.2012 по справі №1512/2-1985/1 позивачу виділено в натурі Ѕ частину домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 із спільної часткової власності в окрему цілу частину та визначено порядок користування земельною ділянкою.

Юридичним департаментом Одеської міської ради від 29.04.2013 позивачеві видано довідку №349090/1, якою виділеній частині домоволодіння присвоєна адреса: АДРЕСА_1.

Крім того, право власності позивача на належну йому частину домоволодіння було раніше зареєстровано Одеським міським бюро технічної інвентаризації 21.12.1998 №1614.

Відповідно до підпункту 10 пункту 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 №703, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи викладене, зважаючи на невмотивованість позиції державного реєстратора щодо невідповідності поданих позивачем документів вимогам закону або ж неможливості встановлення відповідності заявлених прав документам, що їх посвідчують, а також зважаючи на те, що державним реєстратором не зазначено інших обставин, з якими частина перша статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" пов'язує наявність підстав для прийняття рішення про відмову у державній реєстрації, колегія суддів погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної реєстраційної служби України відхилити, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: