Справа № 820/2291/15
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 р.Справа № 820/2291/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Бондара В.О. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.,

позивача - ОСОБА_1 Ехіабхі Аугустіне, представників сторін: позивача - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3, перекладача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 Ехіабхі Аугустіне на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2015р. по справі № 820/2291/15

за позовом ОСОБА_1 Ехіабхі Аугустіне

до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській облаті

про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА

Позивач - ОСОБА_1 Ехіабхі Аугустіне звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (далі по тексту ГУ ДМС України в Харківській області, відповідач), в якому просив суд: визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 16.01.2015 року про відмову в наданні дозволу на імміграцію в Україні ОСОБА_1 Ехіабхі Аугустіне; зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області видати ОСОБА_1 Ехіабхі Аугустіне посвідку на постійне проживання на території України.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2015 року по справі № 820/2291/15 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 Ехіабхі Аугустіне до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії відмовлено у повному обсязі.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12 травня 2015 року по адміністративній справі №820/2291/15, винести нову постанову про скасування рішення ГУ Державної міграційної служби в Харківській області від 16 січня 2015 року та зобовязати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області надати дозвіл на імміграцію в Україну гр. ОСОБА_1 Ехіабхі Аугустіне ІНФОРМАЦІЯ_1 та надати йому посвідку на постійне проживання в Україні.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що заперечення щодо надання позивачу дозволу на імміграцію, висловлене за результатами розгляду особової справи ОСОБА_1 начальником ГВ КР УСБ України в Харківській області, на підставі якого судом першої інстанції відмовлено в задоволенні позову, є упередженим та таким, що надано без належної перевірки місця проживання ОСОБА_1 Пояснив, що ОСОБА_1 перебуває у фактичних шлюбних відносинах із громадянкою України ОСОБА_5, має постійне місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2, і є батьком дитини ОСОБА_1 Сантуса, ІНФОРМАЦІЯ_3, а відтак, у відповідності до ст.4 Закону України «Про імміграцію» має право на імміграцію в Україну та отримання посвідки на постійне проживання в Україні. Вважає, що наведені вище обставини підтверджені наявними у справі належними доказами, та стверджує, що у відповідача не було підстав для відмови у наданні ОСОБА_1 Ехіабхі Аугустіне дозволу на імміграцію.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали з підстав, викладених в останній, просили суд апеляційної інстанції оскаржувану постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2015 року по справі № 820/2291/15 скасувати, прийняти нову постанову про задоволення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, представників позивача та відповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.08.2014 року ОСОБА_1 Ехіабхі Аугустіне звернувся до Лозівського РВ ГУ ДМС України в Харківській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну разом із доданими до нього документами (а.с.102-127).

На виконання вимог п.9 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від №1983 від 26.12.2002 р., фахівцями відповідача направлено особову справу ОСОБА_1 Ехіабхі Аугустіне на адресу управління Служби безпеки України в Харківській області для ознайомлення та отримання висновку останнього.

За результатами розгляду особової справи ОСОБА_1 Ехіабхі Аугустіне начальником ГВ КР УСБ України в Харківській області було висловлено заперечення щодо надання позивачу дозволу на імміграцію.

Враховуючи заперечення управління Служби безпеки України в Харківській області відповідач прийшов до висновку про неможливість надання позивачу дозволу на імміграцію на підставі п.4 ст.10 Закону України "Про імміграцію" (а.с.128-129).

На підставі вказаного висновку, відповідачем прийнято рішення про відмову в наданні дозволу на імміграцію в Україну, оформленого у формі листа №04/1304 від 21.01.2015р. (а.с.130).

Не погодившись із вказаним рішенням відповідача №04/1304 від 21.01.2015р., позивач звернувся до суду з даним позовом про його оскарження.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем під час подання заяви про надання дозволу на імміграцію в Україну від 09.08.2014р. було свідомо надано неправдиві відомості щодо його місця проживання, що відповідно до п.4 ст.10 Закону України «Про імміграцію» надало відповідачу достатні підстави для відмови у наданні позивачу дозволу на імміграцію.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначені у Законі України "Про імміграцію" від 07.06.2001р. за №2491-ІІІ (далі за текстом - Закон №2491).

Відповідно до ст.9 Закону № 2491 заяви про надання дозволу на імміграцію подаються: 1) особами, які постійно проживають за межами України, - до дипломатичних представництв та консульських установ України за кордоном за місцем їх постійного проживання; 2) особами, які перебувають в Україні на законних підставах, - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції.

Заяву про надання дозволу на імміграцію заявник подає особисто до відповідного органу державної влади. За наявності поважних причин (хвороба заявника, стихійне лихо тощо) заява може надсилатися поштою або за дорученням заявника, посвідченим нотаріально, подаватися іншою особою.

Для надання дозволу на імміграцію до заяви додаються такі документи: 1) три фотокартки; 2) копія документа, що посвідчує особу; 3) документ про місце проживання особи; 4) відомості про склад сім'ї, копія свідоцтва про шлюб (якщо особа, яка подає заяву, перебуває в шлюбі); 5) документ про те, що особа не є хворою на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

У разі неподання особою всіх визначених цим Законом документів заява про надання дозволу на імміграцію не приймається.

Термін розгляду заяви про надання дозволу на імміграцію не може перевищувати одного року з дня її подання.

З особової справи позивача №1751-14, копія якої наявна в матеріалах даної адміністративної справи, вбачається, що при зверненні до Лозівського РВ ГУ ДМСУ в Харківській області був поданий пакет документів у відповідності до вимог ст.9 Закону №2491, заяву позивача було прийнято ГУ ДМСУ в Харківській області.

У відповідності до п.4 ч.1 ст.10 Закону №2491 дозвіл на імміграцію не надається, зокрема, особам, які в заявах про надання дозволу на імміграцію зазначили свідомо неправдиві відомості чи подали підроблені документи.

Статтею 6 Закону № 2491 передбачено, що порядок провадження за заявами про надання дозволів на імміграцію і поданнями про скасування дозволів на імміграцію та виконання прийнятих рішень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 р. № 1983 затверджено Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі за текстом - Порядок №1983). Цей Порядок визначає процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну (далі - іммігранти), поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі - провадження у справах з питань імміграції), а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію.

Згідно з пп.3 п.2 Порядку № 1983 рішення за заявами про надання дозволу на імміграцію залежно від категорії іммігрантів приймають, зокрема, територіальні підрозділи ДМС (далі - територіальні підрозділи) - стосовно іммігрантів, які на законних підставах перебувають на території України і є іммігрантами позаквотової категорії (крім іммігрантів, стосовно яких рішення приймає ДМС), а саме: одного з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітей і батьків громадян України; осіб, які є опікунами чи піклувальниками громадян України або перебувають під опікою чи піклуванням громадян України; осіб, які мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням; закордонних українців, подружжя закордонних українців, їх дітей у разі їх спільного в'їзду та перебування на території України.

Територіальні органи і підрозділи після отримання документів від зазначених у пунктах 12 і 13 цього Порядку органів перевіряють у місячний термін правильність їх оформлення, з'ясовують у межах своєї компетенції питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбачених статтею 10 Закону України "Про імміграцію", надсилають відповідні запити до регіональних органів СБУ, Робочого апарату Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужби.

Регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба проводять у межах своєї компетенції у місячний термін після надходження таких запитів перевірку з метою виявлення осіб, яким дозвіл на імміграцію не надається. Про результати перевірки інформується орган, який зробив запит (п.14 Порядку № 1983).

Крім того, пунктом 9 Порядку № 1983 встановлено, що Служба безпеки України та її регіональні органи, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу, Держприкордонслужба у межах своєї компетенції вживають у місячний термін за зверненням ДМС, територіальних органів та підрозділів заходів: до виявлення серед осіб, які подали заяву про надання дозволу на імміграцію, таких, яким дозвіл на імміграцію не може бути наданий відповідно до статті 10 Закону України "Про імміграцію"; до встановлення відомостей, що можуть бути підставою для скасування дозволу на імміграцію згідно із статтею 12 Закону України "Про імміграцію".

На виконання положень Порядку №1983 відповідачем було надіслано на адресу управління Служби безпеки України в Харківській області особову справу позивача, за результатами розгляду якої начальник ГВКР УСБ України в Харківській області висловив заперечення проти надання позивачу дозволу на імміграцію, про що свідчить напис на зворотній частині супровідного листа (а.с.126-127).

З метою з'ясування причин висловлених начальником ГВКР УСБ України в Харківській області заперечень, Харківський окружний адміністративний суд ухвалою від 09.04.2015р. витребував від останнього письмові пояснення з приводу підстав для заперечень.

27.04.2015р. управлінням Служби безпеки України в Харківській області надані до канцелярії суду письмові пояснення №70/2-6269 від 24.04.2015р. разом із доказами на їх підтвердження (а.с.131-134).

Зі змісту цих пояснень вбачається, що підставою для заперечень стало повідомлення позивачем неправдивих даних. Так, в результаті перевірочних заходів управлінням Служби безпеки України в Харківській області встановлено, що за повідомленою позивачем адресою: Харківська область, Лозівський район, селище Яковлівка, вул. Леніна, буд.19-Б, останній фактично не проживає, а місце його фактичного проживання встановити не вдалось.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що відповідач, отримавши вищенаведений висновок УСБУ в Харківській області - повноважного органу щодо перевірки відомостей, зазначених позивачем у заяві, у відповідності до приписів п.4 ч.1 ст.10 Закону №2491 не міг залишити його поза увагою та не врахувати при прийнятті рішення про відмову у наданні позивачеві дозволу на імміграцію в Україну.

Посилання позивача на довідку Яковлівської сільської ради від 09.02.2015 року, характеристику на позивача від 25.03.2015 року, надану Яковлівською сільською радою та пояснення голови Яковлівської сільської ради ОСОБА_6, які, на думку позивача, свідчать про те, що ОСОБА_1 Ехіабхі Аугустіне проживає у ІНФОРМАЦІЯ_4 разом із ОСОБА_5, не є доказом протиправності рішення УДМСУ в Харківській області від 16.01.2015 року про відмову у наданні позивачеві дозволу на імміграцію в Україну, оскільки станом на час прийняття вказаного рішення у відповідача по справі був наявний негативний висновок УСБУ в Харківській області, який відповідач, у відповідності до вимог Порядку № 1983, був зобов'язаний врахувати при прийнятті рішення.

Крім того, вищевказані документи, на які посилається позивач (а.с. 13, 64, 114), як і наданий позивачем в судове засідання суду апеляційної інстанції акт від 10.08.2015 року про місце проживання позивача (с. Яковлівка, вул. Леніна, 19-Б) , складені пізніше дати надання працівниками УСБУ в Харківській області негативного висновку та дати прийняття відповідачем спірного рішення.

При цьому, в матеріалах справи наявні також копії довідки Яковлівської сільської ради № 220 від 21.04.2015 р., пояснень ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на імя начальника УСБУ в Харківській області, наданими, відповідно до яких позивач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, однак фактично за цієї адресою не проживає, постійно проживає у м. Харкові разом із дружиною та сином, вони приїздять до с. Яковлівка на футбольний матч та відвідують бабусю дружини позивача, мешканку с. Яковлівка (а.с.132-134).

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, позивачем під час подання заяви про надання дозволу на імміграцію в Україну від 09.08.2014р. було свідомо надано неправдиві відомості щодо його місця проживання, що відповідно до п.4 ст.10 Закону №2491 є підставою для відмови органу Державної міграційної служби у наданні дозволу на імміграцію.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення від 16.01.2015 року про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 Ехіабхі Аугустіне, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України "Про імміграцію", з дотриманням вимог ч.3 ст.2 КАС України, у зв'язку з чим, підстави для скасування вищевказаного рішення відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 Ехіабхі Аугустіне залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2015р. по справі № 820/2291/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_8
Судді ОСОБА_9 ОСОБА_10
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 08.09.2015 р.