Справа № 2а-9610/10/0570
Суддя: Нікулін О.А.
Дата ухвалення: 2010-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Логойда Т.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2010 року справа №2а-9610/10/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Нікуліна О.А.

суддів Радіонової О.О., Попова В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Маріупольської митниці на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 червня 2010 року по справі № 2а-9610/10/0570 за позовом Приватного підприємства «СХБ Арматура» до Маріупольської митниці, Головного управління Державного казначейства в місті Києві, третя особа Головного управління Державного казначейства у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2008 року позивач звернувся з адміністративним позовом до відповідачів про визнання протиправним та скасування рішень.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 16 червня 2010 року по справі № 2а-9610/10/0570 позов приватного підприємства «СХБ Арматура» до Маріупольської митниці, Головного управління Державного казначейства України в місті Києві, третя особа Головне управління Державного казначейства України в Донецькій області, про визнання протиправними та скасування рішень було задоволено, а саме:

визнано протиправними рішення Маріупольської митниці про визначення митної вартості від 20.06.2008 р. № МВ-703-140-08 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 20.06.2008 р. № 703040406/2008/000030;

визнано протиправними і скасовано рішення Маріупольської митниці про визначення митної вартості від 08.07.2008 р. № МВ-703-159-08 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 08.07.2008 р. № 703040406/2008/000035;

присуджено приватному підприємству «СХБ Арматура» здійснені ним документально підтверджені судові витрати в розмірі 3 (три) грн. 40 (сорок) коп. з Державного бюджету України.

З постановою суду першої інстанції не погодився відповідач ОСОБА_2 митниця та звернулася з апеляційною скаргою на неї, в якій зазначено, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, внаслідок чого неправильно вирішив справу, вважає, що постанова підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції правильно встановив правовідносини між сторонами по справі, застосував відповідні норми матеріального та процесуального права та виходив з наступного.

05.05.2008 р. між приватним підприємством «СХБ Арматура» як покупцем та фірмою «Schlosser Hieztechnic Gruppe Polska Sp. Z.o.o.» (ОСОБА_3) як продавцем укладено зовнішньоекономічний контракт № 2008/05/05.

Пунктами 2.1.1, 2.1.2 й 2.1.3 контракту визначено, що ціна кожної одиниці продукції встановлена продавцем та відповідає номенклатурному прейскуранту базових цін, який передається покупцю під час укладення контракту. На базову ціну продукції, продавцем встановлена система знижок. Розміри знижок пропорційні кількості продукції, загальній сумі партії та часовим проміжкам між поставками, встановлені карткою знижок, яка передається покупцю під час укладення контракту.

На час укладення зовнішньоекономічного контракту між позивачем та польським продавцем ціни на товар були погоджені та закріплені у прайс-листі, який додано до зовнішньоекономічного контракту, в додаткових угодах на кожну окрему партію та в інвойсах.

Прайс-лист до договору містив в собі погоджену між сторонами ціну за одиницю кожної окремої продукції зі встановленими знижками, розмір яких складався із співвідношення каталогових цін з договірною.

Згідно з п. п. 5.3 контракту вартість упаковки входила в базову вартість продукції.

Відповідно до п.п. 8.1 й 6.1 контракту покупець зобовязувався оплатити продавцю суму, що вказана в Інвойсі. Оплата за кожну окрему партію продукції відбувалася в долл. США, термін оплати на кожну партію продукції обумовлювався в додаткових угодах (специфікаціях) до контракту на поставку даної партії та є невідємною частиною контракту.

Пунктом 11.1 контракту визначено, що покупець юридично не залежить від компанії «Schlosser Hieztechnic Gruppe Polska Sp. Z.o.o.» (ОСОБА_3) та реалізує продукцію безпосередньо від власного імені, але на території України покупець є офіційним дистрибютором компанії з правом використання логотипу «Schlosser».

19.06.2008 р. в межах вказаного контракту на умовах поставки DDU на підставі додаткової угоди від 05.06.2008 р. № 2 позивачем на митну територію України в зоні діяльності Маріупольської митниці ввезена перша партія товару головка термостатична Brillant біла М30х1,5 SH в кількості 144 шт. Ціна визначена продавцем відповідно до прайс-листа до контракту та інвойсу від 11.06.2008 р. № 08-FVS/1232 та складала 6,52 долл США за 1 шт., всього - 938,88 долл США, що станом на час здійснення митного оформлення становило 4556,76 грн.

В той же день для здійснення митного оформлення товару позивачем до Маріупольської митниці подана вантажна митна декларація (далі ВМД) від 19.06.2008 р. № 703040406/8/600933, декларація митної вартості (далі - ДМВ) № 703040406/8/600933, де вартість товару визначена за першим методом (за ціною угоди), в розмірі 4 556,76 грн., що відповідало 938,88 долл США.

Разом з ВМД подано наступні документи: додаткова угода від 05.06.2008 р. № 2, рахунок-фактура та пакувальний лист до неї від 11.06.2008 р. № 08-FVS/1232, експортна декларація, протокол радіаційного обстеження, сертифікат походження, сертифікат відповідності.

На поданій ДМВ в той же день митним органом зроблено напис про те, що необхідно подати додаткові документи, а саме: договір на право ексклюзивного представництва фірми «Schlosser Hieztechnic Gruppe Polska Sp. Z.o.o.» (ОСОБА_3) в Україні ПП «СХБ «Арматура»; калькуляцію транспортних витрат.

В той же день - 19.06.2008 р. декларант позивача на ДМВ зробив напис про те, що надати вказані документи на момент митного оформлення не має можливості.

20.06.2008 р. митним органом прийнято рішення № МВ-703-140-08, яким визначено митну вартість товару за шостим - резервним методом у розмірі 9,84 долл США за 1 шт., загалом 1 416,96 долл США. Згідно з вказаним рішенням сума митних платежів збільшилася на 463,98 грн.

В рішенні зроблено висновок: «В звязку з тим, що подані декларантом документи разом з ВМД достовірно і не підтверджують заявлену митну вартість, митна вартість заявлена декларантом за першим методом за ціною угоди не може бути прийнята. Митна вартість не може бути визначена згідно з положеннями ст. 267-272 МКУ, в звязку з відсутністю необхідної інформації у митниці та декларанта. Згідно зі ст. 266 МКУ митну вартість визначити за резервним методом, відповідно до вимог, установлених ст. 273 МКУ. За основу розрахунку митної вартості за резервним методом взяти інформацію, що міститься у ЄАІС Держмитслужби. Товар терморегулювальні вентилі для встановлення на батареї опалення для регулювання температури: головка термостатична мод. Brillant В-В М30х1,5 SH номер за каталогом 64шт. Виробник - фірма «Schlosser Hieztechnic Gruppe Polska Sp. Z.o.o.» (ОСОБА_3), за ціною 9,84 долл США за 1 штуку. Загальна митна вартість партії товару становить -1 416,96 долл США.»

20.06.2008 р. митним органом видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 703040406/2008/000030. В якості підстави для її видання митний орган зазначив: «На підставі ст. 256, 266, 267, 273 Митного кодексу України визначити митну вартість товару по 1 методу неможливо у звязку з відсутністю повного комплекту документів, які достовірно підтверджують заявлені відомості та відмовою декларанта у наданні додаткових документів, методи 2, 3, 4, 5 не застосовуються у звязку з відсутністю інформації. Тому відділом контролю митної вартості та номенклатури видано довідку від 20.06.2008 р. МВ-703-140-08 та визначено митну вартість товару за методом 6 (резервним) на рівні цінової інформації, що міститься в ЄАІС ДМСУ.»

20.06.2008 р. позивач звернувся до митного органу із заявою про випуск у вільний обіг товарів під гарантійні зобовязання шляхом сплати до державного бюджету суми податків і зборів (обовязкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом.

Після отримання згоди митного органу позивач здійснив митне оформлення товару за митною вартістю, визначеною митним органом, шляхом подання скоригованої ВМД від 20.06.2008р. № 703040406/8/600946.

Товар випущений у вільній обіг. Сплата обовязкових платежів позивачем здійснена відповідно до визначеної митним органом митної вартості в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням.

26.06.2008 р., тобто в межах 10-денного строку, позивачем до митного органу надані витребувані документи: договір про співробітництво від 20.06.2008 р. № 2007/06/20-2ЕХ, укладений між «Schlosser Hieztechnic Gruppe Polska Sp. Z.o.o.» (ОСОБА_3) як виробником та ПП «СХБ «Арматура» як дилером; довідку про транспортні витрати від 23.06.2008 р. № 93.

Також додатково надано: прайс-лист до договору про співробітництво між «Schlosser Hieztechnic Gruppe Polska Sp. Z.o.o.» (ОСОБА_3) в Україні ПП «СХБ «Арматура» від 20.06.2008 р. № 2007/06/20-2ЕХ; свідоцтво про те, що ПП «СХБ «Арматура» є офіційним торгівельним представником фірми «Schlosser Hieztechnic Gruppe Polska Sp. Z.o.o.» (ОСОБА_3) на території Україна.

Вказані документи надано разом із супровідним листом від 26.06.2008 р. № 4, в якому міститься чіткий перелік вказаних документів. Про факт отримання митним органом зазначених вище документів свідчить підпис посадової особи митного органу.

20.06.2008 р. в межах вказаного контракту на умовах поставки DAF на підставі додаткової угоди від 27.05.2008 р. № 1 позивачем на митну територію України ввезена наступна партія товару: головки термостатичні за кодом згідно УКТ ВЕД 84818051; клапани термостатичні за кодом згідно УКТ ВЕД 84813099; ручні терморегульовані вентилі за кодом згідно УКТ ВЕД 84818031, всього в кількості 4 130 шт. Ціна за весь товар визначена відповідно до прайс-листа до контракту та інвойсу № 08-FVS/1093 в розмірі 20 462,50 дол. США, що станом на момент здійснення митного оформлення становило 99 220,62 грн.

27.06.2008 р. для здійснення митного оформлення товару позивачем до Маріупольської митниці подана вантажна митна декларація від 27.06.2008 р. №703040406/8/601003, декларація митної вартості № 703040406/8/601003, де вартість товару визначена за першим методом (за ціною угоди), в розмірі: 71448,54 грн., 8764,39 грн. та 19007,69 грн., відповідно за кожним найменуванням товару, що відповідало 4735 долл США, 1807,50 долл США, 3920 долл США, а разом становить 20 462,50 дол. США або на момент митного оформлення - 99 220,62 грн.

Разом з ВМД подано наступні документи: додаткова угода від 27.05.2008 р. № 1 до контракту (а.с. 73), рахунок-фактура № 08-FVS/1093, пакувальний лист, експортна декларація від 30.05.2008 р., CMR № 010598, попередня декларація від 28.05.2008 р. №703000011/8/000455, сертифікат походження, декларація про походження товару, сертифікат відповідності.

На поданій ДМВ митним органом в той же день зроблено напис про те, що необхідно подати додаткові документи, а саме: калькуляцію собівартості фірми-виробника товару, висновок про вартісні характеристики товару, виданий компетентними організаціями ОСОБА_3, оскільки, як вважав митний орган, продавець та покупець є взаємозалежними особами.

В той же день декларант позивача ознайомився з написом.

В межах встановленого законом 10-денного строку, позивач надав до митного органу витребувані документи: калькуляцію собівартості фірми-виробника, висновок про вартісні характеристики товару інвойс №08-FVS/1093 з відміткою на звороті компетентної організації ОСОБА_3 Торгово-промисловою палатою ОСОБА_3.

08.07.2008 р. митним органом прийнято рішення від № МВ-703-159-08, яким визначено митну вартість товару за шостим - резервним методом у розмірі 55442,50 долл США, 4612,52 долл США, 16576 долл США, відповідно по кожному найменуванню товару.

В рішенні зроблено висновок: «В звязку з тим, що подані декларантом документи разом з ВМД достовірно і не підтверджують заявлену митну вартість, митна вартість заявлена декларантом за першим методом за ціною угоди не може бути прийнята. Митна вартість не може бути визначена згідно з положеннями ст. 267-272 МКУ, в звязку з відсутністю необхідної інформації у митниці та декларанта. Згідно зі ст. 266 МКУ митну вартість визначити за резервним методом, відповідно до вимог, установлених ст. 273 МКУ. За основу розрахунку митної вартості за резервним методом взяти інформацію, що міститься у ЄАІС Держмитслужби. Товар №1 Товар №1. Термостатичні головки (регулятори температури)з вбудованим рідинним датчиком: серія Brillant біла хром M30xl,5SH номер за каталогом 60шт, сер. Brillant біла хром M30xl,5 SH номер за каталогом 60 шт., серія DIAMANT Invest M30xl,5 SH ном. за каталогом 60 шт. Клапани термостатичні регулювальні: форма прохідна DN15 1/2 номер за каталогом 60 шт., форма кутова DN151/2 номер за каталогом 601200005 - 250шт. призначені для встановлення на двох та однотрубних системах опалення. У комплекті з термостатичною головкою термостатичний клапан регулює поток теплоносія для автоматичного підтримання температури повітря у приміщеннях. Виробник фірма «Schlosser Hieztechnic Gruppe Polska Sp. Z.o.o.» (ОСОБА_3). Торговельна марка «Schlosser Hieztechnic Gruppe Polska», за ціною 134 дол. США/кг, загальна вартість партії вагою 413,750 кг складає 55442,5 дол. США. Товар №2. Клапани зворотного потоку сладені нікеліровані: кутовий DN15 1/2 GZxl/2 GW ном. за каталогом 60130002 - 350шт, прохідний DN15 1/2 GZxl/2GW номер за каталогом 60130004 - 400шт. Виробник фірма «Schlosser Hieztechnic Gruppe Polska Sp. Z.o.o.» (ОСОБА_3). Торговельна марка «Schlosser Hieztechnic Gruppe Polska» за ціною 38,12 дол. США/кг, загальна митна вартість партії вагою 121 кг. складає 4612,52 дол. США. Товар №3. Ручні терморегулювальні вентилі для встановлення на батареї опалення для регулювання температури з муфтою, форма кутова DN15 1/2 GZ*1/2GW номер за каталогом 601400002 - 250 шт., з муфтою форма прохідна DN 15 1/2GZ*1/2GW номер за каталогом 601400004 - 250шт, з зовнішньою різьбою форма кутова DN 15 1/2GZ*M22*1,5GZ номер за каталогом 60шт, з зовнішньою різьбою форма прохідна DN 15 1/2 GZ*M22*l,5GZ номер за каталогом 601400008 - 250шт. Виробник фірма «Schlosser Hieztechnic Gruppe Polska Sp. Z.o.o.» (ОСОБА_3). Торговельна марка «Schlosser Hieztechnic Gruppe Polska», за ціною 74 дол. США/кг, загальна митна вартість партії вагою 224 кг складає 16576 дол. США».

В той же день, 08.07.2008 р., митним органом видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 703040406/2008/000035, в якій зазначено, що товари не підлягають митному оформленню через те, що «на підставі ст. ст. 265-272 Митного кодексу України визначити митну вартість товару за ВМД №703040406/8/601003 по 1 методу не можливо у звязку з тим, що подані декларантом документи разом з ВМД достовірно не підтверджують заявлену митну вартість, методи 2,3,4,5 не застосовуються у звязку з відсутністю інформації. Тому ВКМВтаН видано рішення МВ-703-159-08 від 08.07.08р. та визначено митну вартість товару за методом 6 (резервним) на рівні цінової інформації, що міститься в ЄАІС ДМСУ».

В обох випадках подання ВМД під час розгляду документів, поданих до митного оформлення ВМД, митним органом зроблено висновок про те, що заявлена декларантом митна вартість товарів, що ввозяться в Україну, в порівнянні з ціновою інформацією Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України значно занижена.

На підставі наявної у митного органу інформації щодо рівня митної вартості ідентичних та подібних товарів, митне оформлення яких було здійснено раніше, митним органом встановлено, що термостатичні головки та інша запірна арматура опалювальних систем імпортується в Україну польськими виробниками «PURMO», «DANFOSS», «SCHLOSSER HEIZTECHNIK». Рівень цін, який склався на дані товари у країни експорту у 2008 р. при нормальному ході торгівлі в умовах вільної конкуренції, в залежності від асортименту коливався від 9,84 долл за 1 шт. до 18,4 долл за 1 шт.

Митний орган виходив також з того, що 2007-2008 роках приватне підприємство «СХБ Арматура» імпортувало запірну арматуру за ціною, яка значно вище митної вартості такого ж товару, який ввозився позивачем та був задекларований у 2007 році: так у 2008 році по ВМД від 20.06.2008 р. №703040406/8/600946 позивач задекларував термостатичні головки «Вгіllant біла» 30x1,5» арт. 600200002 партія 144 шт. митною вартістю 6,52 долл. за 1 шт. (в перерахунку на Євро по курсу НБУ становить 4,21 €/шт., що нижче ніж у 2007 році); по ВМД від 27.06.2008 р. № 703040406/2008/601003 термостатичні головки «Вгіllant «білий хром», «Вгіllant біла», - 1260 шт., митною вартістю 6,75 долл. за 1 шт., (4,35 €/шт.) DІАМNТ INVESТ 420 шт., - 5,35 долл. за 1 шт. (3,45 €/шт.), клапани термостатичні регулювальні 5,69 долл. за 1 шт. (3,67 €/шт.), клапани зворотного потоку кутові та прохідні 2,41 долл. за 1 шт. (1,55 €/шт.), ручні терморегулюванні вентилі 3,92 долл. за 1 шт. (2,53 €/шт.), що нижче цін за якими даний товар було задекларовано у 2007 році.

Митним органом аналізувалися ціни на даний товар на внутрішньому ринку України. Якщо з ціни продажу відрахувати розмір прибутку і загальних видатків, ціну перевезення після імпортування, суму ввізного мита і податків, що підлягали сплаті в країні-імпортері у звязку з імпортуванням (-50%), то фактична митна вартість товарів при ввозі на територію України повинна бути більшою, ніж задекларував позивач.

Договір про співробітництво з фірмою «Schlosser Hieztechnic Gruppe Polska Sp. Z.o.o.» (ОСОБА_3) без дати, де позивач виступає агентом, позивачем офіційно не подавався. Проект вказаного договору про співробітництво узгоджувався з митним органом під час консультацій, за результатом яких оформлено договір від 20.06.2008 р. № 2007/06/20-2ЕХ.

Отже, офіційно декларантом до митного оформлення надавався договір про співробітництво від 20.06.2008 р. № 2007/06/20-2ЕХ, укладений між «Schlosser Hieztechnic Gruppe Polska Sp. Z.o.o.» (ОСОБА_3) як виробником та ПП «СХБ «Арматура» як дилером, що відображено в супровідному листі № 4 від 26.06.2008 р.

В параграфі 21 вказаного договору зафіксовано, що оплата дилеру за представництво фірми на території України не проводиться; дилер самостійне веде свою фінансову діяльність і розподіляє прибуток на власний розсуд ніяким чином не будучі в залежності від фірми «Schlosser Hieztechnic Gruppe Polska Sp. Z.o.o.» (ОСОБА_3). (а.с. 24-28).

Судом також встановлено, що п. 2 зовнішньоекономічного контракту купівлі-продажу від 05.05.2008 р. № 2008/05/05, укладеного між приватним підприємством «СХБ Арматура» як покупцем та фірмою «Schlosser Hieztechnic Gruppe Polska Sp. Z.o.o.» (ОСОБА_3) як продавцем, встановлено, що товар продається по ціні, що встановлена «Номенклатурним прейскурантом базових цін», на базову ціну товару встановлена система знижок, величина яких встановлена «Карткою знижок».

Номенклатурний прейскурант базових цін та картку знижок позивачем надано не було, у наданій калькуляції собівартості величини знижки не вказані - вказані ціни для ПП «СХБ Арматура» з урахуванням знижок та без зазначення їх розміру. Крім того, ціни, зазначені у калькуляції собівартості, не відповідали цінам, зазначеним в інвойсі.

У звязку з цим у митного органу виникли підстави вважати, що взаємовідносини продавця та покупця вплинули на формування ціни товару, і декларанту запропоновано надати додаткові документи.

Під час здійснення митного оформлення номенклатурний прейскурант базових цін та картка знижок у декларанта позивача митним органом не вимагалися: на ДМВ позивача, як того вимагає п. 11 ПКМУ № 1766 від 20.12.2006р., не робилися відповідні написи про надання вказаних документів.

Після винесення рішення про визначення митної вартості товару та карти відмови митним органом на адресу позивача направлялися запити, зокрема, запит від 29.07.2008 р. №28-23/333, 31.07.2008 р., з проханням надати детальну та повну інформацію стосовно того, чи повязаний позивач будь-яким чином в розумінні абз. 4 п.4 ст. 267 Митного кодексу України з продавцем товару, якщо так, то яким чином, чи впливали ці відносини на ціну яка сплачена або підлягає сплаті за товар; описати статус та взаємовідносини контрагентів по зовнішньоекономічної угоді; умови організації конкретної зовнішньоекономічної угоди: спосіб вибору та замовлення товару; комерційні умови зовнішньоекономічної угоди: механізм формування ціни товарів, комерційний рівень продажу товарів, форми розрахунку та оплати товарів, види передбачених контрактом скидок та умови їх надання та інш., пропонувалося надати документи, передбачені п. 9 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року № 1766. Відбувалося листування з позивачем, зокрема лист від 01.09.2008 р., від 21.08.2008 р.

21.08.2008 р. на запит надано відповідь про те, що чинним договором про співробітництво є договір від 20.06.2008 р. № 2007/06/20-2ЕХ, де приватне підприємство «СХБ Арматура» виступало дилером і не було повязаним з фірмою «Schlosser Hieztechnic Gruppe Polska Sp. Z.o.o.» (ОСОБА_3).

10 квітня 2008 року Верховна Рада України шляхом прийняття Закону України №250-VI ратифікувала Протокол про вступ України до Світової організації торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася до Угоди про СОТ, чим взяла на себе зобов'язання, серед іншого, дотримуватися положень Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року.

Відповідно до статті VII п. 2. (a) Генеральної угоди по тарифам та торгівлю 1994 року оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.

Статтею 17 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди по тарифам и торгівлі 1994 року визначено, що ніщо в цій Угоді не тлумачиться як обмежуюче або таким, що ставить під сумнів право податкових адміністрацій переконуватися у правдивості або точності будь якої заяви, документу або декларації, що надаються для цілей митної оцінки.

Частиною 2 ст. 88 Митного кодексу України передбачено, що декларант зобов'язаний: здійснити декларування товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України; на вимогу митного органу пред'явити товари і транспортні засоби для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних процедур; сплатити податки і збори.

Згідно зі ст. 259 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до ст. 262 Митного кодексу України митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості.

Порядок та умови декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлюються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення декларацій митної вартості - спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи.

Порядок декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року № 1766.

Відповідно до п.п. 3 та 5 вказаного Порядку митна вартість товарів та метод її визначення декларуються під час митного оформлення таких товарів шляхом подання декларації митної вартості за встановленою формою на паперовому та електронному носіях разом з вантажною митною декларацією.

Відповідно до ст. 265 Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу. Такий контроль може здійснюватися в установленому порядку із застосуванням різних форм, у тому числі відповідно до статей 60 і 69 цього Кодексу, після закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів. Порядок контролю правильності визначення митної вартості товарів після закінчення операції митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів та донарахування обов'язкових платежів визначається Кабінетом Міністрів України. Митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості.

Перелік обовязкових документів, які подаються декларантом для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів встановлений п. 7 Порядку.

Вказаний перелік декларантом позивача дотримано, що визнано сторонами, в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання, що відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для звільнення від доказування.

Пунктом 11 вказаного Порядку визначено, що для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи.

Для підтвердження заявленої декларантом митної вартості оцінюваних товарів можуть подаватися:

договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця;

рахунки про сплату комісійних, брокерських (посередницьких) послуг, пов'язаних з виконанням умов договору (контракту);

відповідна бухгалтерська документація;

ліцензійний чи авторський договір (контракт);

каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми - виробника товару;

калькуляція фірми - виробника товару;

копія вантажної митної декларації країни відправлення, а в разі, коли в такій країні товар розміщувався в митному режимі, яким не передбачено сплату податків і відповідно до якого товар перебував під митним контролем - копія вантажної митної декларації, оформленої в попередній експорту митний режим;

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством;

сертифікат про походження товару;

відомості про якісні характеристики товару;

інформація зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару та/або сировини.

Декларант за власним бажанням подає інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів.

Посадова особа митного органу у графі «Для відміток митниці» декларації митної вартості робить запис про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, із складенням переліку, зазначає дату і прізвище та ставить свій підпис. Декларант ознайомлюється з таким записом, зазначає під ним дату, прізвище та ставить свій підпис.

Посадова особа митного органу не має права вимагати від декларанта документи, не зазначені у графі «Для відміток митного органу».

Відповідно до п. 13 зазначеного Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року № 1766, декларант зобов'язаний подати додаткові документи, визначені у пункті 11 цього Порядку, протягом 10 календарних днів після ознайомлення із записом митного органу про їх подання. За вмотивованою заявою декларанта такий строк продовжується.

У разі відмови подати додаткові документи декларант робить відповідний запис із зазначенням дати, прізвища та проставляння свого підпису на зворотному боці основного аркуша декларації митної вартості.

У всіх випадках відмови невідкладно оформлюється Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, про що зазначено у п. 2 Порядку оформлення й використання Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, затвердженого наказом Державної митної служби України від 12 грудня 2005 року № 1227.

Відповідно до п. 14 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року №1766, якщо декларантом не подано в установлений строк додаткові документи або якщо він відмовився від їх подання, митну вартість товарів визначає митний орган на підставі наявних відомостей згідно із законодавством.

Пунктом 16 вказаного Положення передбачено, що на підставі рішення митного органу про визначення митної вартості товарів зазначена вартість перераховується у гривні за офіційним курсом гривні до відповідної іноземної валюти, установленим Національним банком України на день прийняття вантажної митної декларації для оформлення.

Методи визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну визначені ст. 266 Митного кодексу України, відповідно до якої визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами:

1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

4) на основі віднімання вартості;

5) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

6) резервного.

При цьому встановлено, що основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями статті 267 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Законодавство не врегульовує питання порядку проведення консультацій, тому обмін інформацією, спілкування та консультації між інспектором митного органу та підприємством, суд вважає такими, що відповідають наведеним положенням Митного кодексу України.

Пунктом 16 вказаного Положення також передбачено, що у разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю відповідно до вимог статті 271, або обчислена відповідно до вимог статті 272 цього Кодексу вартість товарів.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на розсуд декларанта.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, установлених статтею 273 цього Кодексу.

На вимогу митного органу позивач в першій ДМВ здійснив відповідний напис про те, що надати вказані документи на момент митного оформлення не має можливості, і митний орган відразу ж прийняв рішення про визначення митної вартості та видав картку відмови.

Всі витребувані митним органом та зазначені в ДМВ додаткові документи надані декларантом позивача в строк, встановлений законодавством.

Отже, рішення митного органу було передчасним.

Про вимогу митного органу про надання додаткових документів щодо другої ДМВ позивач був ознайомлений 27.07.2008р.

Додатково запитуємі документи були надані митному органу позивачем 07.07.2008р., тобто в межах встановленого законодавством 10-денного строку. Надання додаткових документів в строк, визначений законодавством не оспорюється митним органом, про що також свідчить картка відмови у митному оформленні № 703040406/2008/000035, в якій неподання додаткових документів не визначенні в якості підстави для її видання.

На вимогу митного органу позивач надав всі документи, які зазначені вказаним органом на ДМВ, та з урахуванням основних документів в повному обсязі підтверджували митну вартість товару.

Посилання митного органу на те, що декларантом позивача не було надано номенклатурний прейскурант базових цін та картку знижок є неприйнятним, оскільки вказані документи не входять в перелік обовязкових документів, що визначений п. 7 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року № 1766, та не входить в перелік додаткових документів, що визначений п. 11 вказаного Порядку.

Крім того, надання їх як додаткових документів в порядку, встановленому законодавством шляхом зазначення в ДМВ у графі «Для відміток митного органу» - митним органом на час здійснення митного оформлення не вимагалося.

Посилання митного органу на листування, в ході якого позивачу пропонувалося надати додаткові документи та додаткову інформацію, є неприйнятним, оскільки це відбувалося після здійснення митного оформлення товару, вказаний спосіб вимоги про надання додаткових документів не відповідає діючому законодавству.

Щодо думки митного органу про те, що позивач та польський контрагент були повязаними між собою.

Відповідно до ч. ч. 5 й 6 ст. 267 Митного кодексу України для цілей цього Кодексу особи вважаються пов'язаними між собою тільки в разі, якщо:

1) вони є посадовими особами або керівниками підприємств один у одного;

2) вони є партнерами у спільній підприємницькій або іншій діяльності, яку не заборонено законодавством;

3) вони є роботодавцем і найманим працівником;

4) будь-яка особа прямо чи опосередковано володіє, контролює або утримує 5 чи більше відсотків випущених акцій, що дають право голосу, або акцій обох з них;

5) один з них прямо або опосередковано контролює іншого;

6) обидва вони прямо або опосередковано контролюються третьою особою;

7) разом вони прямо або опосередковано контролюють третю особу;

8) вони є членами однієї сім'ї.

Особи, одна з яких є одноосібним агентом, одноосібним дистриб'ютором чи одноосібним концесіонером іншої, як би це не називалося, вважаються пов'язаними для цілей цього Кодексу, якщо вони підпадають хоча б під один з критеріїв частини п'ятої цієї статті.

Посилання митного органу на те, що позивач та контрагент є взаємоповязаними особами не знайшо свого підствердження. Пунктом 11.1 зовнішньоекономічного контракту від 05.05.2008 р. № 2008/05/05 визначено, що покупець - ПП «СХБ Арматура» юридично не залежить від компанії «Schlosser Hieztechnic Gruppe Polska Sp. Z.o.o.» (ОСОБА_3) та реалізує продукцію безпосередньо від власного імені, на території України покупець є офіційним дистрибютором компанії з правом використання логотипа «Schlosser».

В договорі про співробітництво від 20.06.2008 р. №2007/06/20-2ЕХ зазначено, що він укладений між «Schlosser Hieztechnic Gruppe Polska Sp. Z.o.o.» (ОСОБА_3) як виробником та ПП «СХБ «Арматура» як дилером. Правову природу вказаного договору визначають викладені в ньому умови про співробітництво, так, зокрема, згідно з параграфом 21 договору оплата дилеру за представництво фірми на території України не проводиться; дилер самостійне веде свою фінансову діяльність і розподіляє прибуток на власний розсуд ніяким чином не будучі в залежності від фірми «Schlosser Hieztechnic Gruppe Polska Sp. Z.o.o.» (ОСОБА_3).

Відповідно до Свідоцтва, виданого фірмою «Schlosser Heiztechnik Gruppe Polska Sp. Z o.o» позивач є офіційним торговим представником польської фірми на території України.

Дослідивши правову природу зазначених вище договорів, суд прийшов до висновку про те, що взаємовідносин позивача з польським контрагентом являють собою господарські взаємовідносини в сфері купівлі-продажу.

Частина 4 статті 267 Митного кодексу України встановлює, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), використовується в разі, якщо:

жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві;

покупець і продавець не є пов'язаними між собою особами або хоч і є пов'язаними між собою особами, але ці відносини не вплинули на ціну товарів. За наявності достатніх підстав вважати, що зазначені відносини вплинули на ціну оцінюваних товарів, митний орган повинен повідомити про це декларантові та надати йому можливість для відповіді та доказу відсутності впливу взаємозв'язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. На вимогу декларанта таке повідомлення здійснюється у письмовій формі.

Частина 5 статті 267 Митного кодексу України визначає перелік підстав, коли особи вважаються пов'язаними між собою.

Зважаючи на те, що позивач не підпадає під жодний з критеріїв ч. 5 ст. 267 Митного кодексу України, жодна частина прибутку, від будь-якого наступного перепродажу, реалізації чи використання товарів покупцем, ні яким чином не поступає прямо чи опосередковано на користь продавця. У митного органу немає достатніх правових підстав вважати, що позивач та польський контрагент є повязаними особами, у звязку з чим існують визначенні законом обмеження на застосування першого методу визначення митної вартості.

Продавець та покупець товару ні під один з критеріїв ч. 5 ст. 267 Митного кодексу України не підпадають, жодна частина прибутку, від будь-якого наступного перепродажу, реалізації чи використання товарів покупцем, ні яким чином не поступає прямо чи опосередковано на користь продавця.

Позивач будь-яким чином в розумінні наведених вимог законодавства з продавцем товару не повязаний.

Щодо доводів митного органу про те, що ціна товару відповідно до контракту, укладеного позивачем, визначається з врахуванням системи знижок, що може впливати на митну вартість товару.

Відповідно до ст. 11 Закону України від «Про ціни і ціноутворення» при здійсненні експортних та імпортних операцій безпосередньо або через зовнішньоторговельного посередника в розрахунках із зарубіжними партнерами застосовуються контрактні (зовнішньоторговельні) ціни, що формуються відповідно до цін і умов світового ринку.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» втручання державних органів у зовнішньоекономічну діяльність її суб'єктів у випадках, не передбачених цим Законом, в тому числі і шляхом видання підзаконних актів, які створюють для її здійснення умови гірші від встановлених в цьому Законі, є обмеженням права здійснення зовнішньоекономічної діяльності і як таке забороняється.

Купівельна (фактурна) вартість не підлягає коригуванню як з боку митниці, так і з боку інших державних органів.

Згідно з п. 2.1.2 договору від 05.05.2008 р. № 2008/05/05 на базову ціну товару продавцем вже встановлена система знижок. З огляду на що, прайс-лист до договору містив в собі погоджену між сторонами ціну за одиницю кожної окремої продукції зі вже встановленими знижками, розмір яких складався із співвідношення каталогових цін з договірною.

На етапі здійснення контролю за визначенням митної вартості по спірним поставкам Маріупольською митницею не вимагалась для надання в якості додаткових документів Карта знижок. На вимогу митного органу на ДМВ № 703040406/8/601003 були надані калькуляція собівартості фірми-виробника та висновок про вартісні характеристики товару, завірений Торгівельно-промисловою палатою ОСОБА_3.

Зазначені документи документально підтверджували обєктивність та достовірність формування ціни, за якою товар був придбаний у іноземного контрагента.

Стаття 259 Митного кодексу України визначає митну вартість, як ціну, що була фактично сплачена за товар або підлягає сплаті в майбутньому.

В даному випадку, ціна, яка підлягає сплаті за товар погоджена між сторонами у додаткових угодах № 1 та № 2. Її оплата здійснювалась на підставі інвойсів та підтверджена бухгалтерськими документами наданими позивачем до митного органу.

В ході судового розгляду справи відповідач Маріупольська митниця, відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, не зазначив яким чином розмір знижок впливав чи міг вплинути на митну вартість, якщо у митного органу є обєктивна та документально підтверджена інформація про фактурну ціну.

Вплив розміру знижок на митну вартість судом не встановлено.

Щодо висновку митного органу про те, що відповідно до аналізу цін, зробленого митним органом, ідентичний товар у 2007 році поставлявся позивачем за ціною, що є значно вищою, ніж у 2008 році, і митна вартість поставленого товару менше, ніж та, що зазначена в базі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України (вартість раніше оформленого товару) суд зазначив наступне.

Позивачем у 2007 році дійсно поставлялись окремі з найменувань спірних товарів за зовнішньоекономічним контрактом №2007/06/01 (валюта контракту була Євро). Зокрема, за додатковою угодою № 1 та інвойсом № 07-FVS/0900 ввозився той самий товар й на таких самих умовах поставки, що й по першій спірній поставці «головка термостатична Brillant біла хром». У 2007 році митний орган не заперечував проти здійснення митного оформлення зазначеного товару за першим методом за ціною угоди на рівні 4,50 Євро/шт., що станом на момент здійснення митного оформлення (09.07.2007 р.) становило 30,915 грн./шт. У 2008 році позивач заявив той самий товар, проте за іншим контрактом на рівні 6,52 дол. США/шт., що станом на момент здійснення митного оформлення (19.06.2008 р.) становило 31,622 грн./шт.

Доводи митного органу відносно того, що у 2007 році позивач поставляв товар за ціною, що є значно вищою, ніж у 2008 році, підтвердження не знайшло.

Митний кодекс України (ч. 4 ст. 267) не передбачає такої підстави для відмови у застосуванні першого методу визначення митної вартості товару як зміна валюти контракту, умов поставки або способу розрахунку.

Визначаючи митну вартість за шостим (резервним) методом, митний орган посилався на наявну в нього інформацію щодо рівня митної вартості ідентичних та подібних товарів, митне оформлення яких було здійснено раніше, зокрема, термостатичних головок та іншої запірної арматури опалювальних систем, яка імпортується в Україну польськими виробниками «PURMO», «DANFOSS», «SCHLOSSER HEIZTECHNIK» та зазначав, що рівень цін, який склався на дані товари у країни експорту у 2008 році при нормальному ході торгівлі в умовах вільної конкуренції, в залежності від асортименту коливався від 9,84 дол. за 1 шт. до 18,4 дол. за 1 шт.

В підтвердження зазначеної інформації митний орган надав витяги з Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДМСУ.

Витяги не охоплюють всі найменування товару, які ввозились позивачем, лише у трьох витягах з чотирьох країною походження товару є ОСОБА_3, опис товару у наданих суду в якості доказу витягах не збігається з описом товару позивача, що зазначений у спірних ВМД; також є різними виробники товару.

Зазначені витяги не містять необхідної для здійснення достатнього та обєктивного порівняння інформації, а саме: фактурну вартість товару, умов поставки, метод визначення митної вартості.

Відповідно до Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.04.2008 р. №339, порівняльний метод використовується митним органом під час контролю за правильністю визначення митної вартості наряду з іншими способами, такими як перевірка документів, усне опитування посадових осіб підприємств і громадян, консультацій з декларантом, митним оглядом товарів та іншими.

У звязку наведеним висновок щодо митної вартості товару не може базуватися виключно на підставі інформації цінової бази ЄАІС ДМСУ, оскільки таке рішення повинно базуватися на оцінці й інших доказів у сукупності.

Крім того, митним органом додатково проаналізовані ціни на даний товар на внутрішньому ринку України.

Статті 268 й 269 Митного кодексу України вказують на те, що при порівнянні за митну вартість береться вартість операцій з ідентичними, подібними або аналогічними товарами.

Прайс-листи, які оприлюднені на Інтернет-сайтах позивача та інших підприємств, і призначенні для українського споживача, крім фактурної ціни товару, включають різні види нарахувань. Порівнюючи вартість визначену позивачем у ВМД з кінцевою ціною, призначеною для внутрішнього продажу та вказану в прайс-листах, відповідач діяв всупереч вимог митного законодавству.

Митним органом, як субєктом владних повноважень, не наведено обґрунтованих доводів, чому представлені як на час здійснення митного оформлення, так і протягом строку дії гарантійних зобовязань документи, які базувалися на обєктивних даних, не могли бути підставою для визначення митної вартості за першим основним методом її визначення; не наведено умови, що унеможливлювали використання обраного декларантом методу визначення митної вартості при наданні декларантом документів, достатніх для підтвердження заявленої митної вартості за відсутності сумніву щодо достовірності поданих документів.

На час здійснення митного оформлення документи, надані позивачем як основні, так і додаткові, в повному обсязі підтверджували визначену ним митну вартість товару по першому методу.

Прийняття митним органом рішень про визначення митної вартості та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України, порушувало права та законні інтереси позивача.

Після виникнення спірних правовідносин Маріупольською митницею на адресу Польської митниці з метою підтвердження або спростування автентичності заявленої позивачем митої вартості направлено запит. Після отримання відповіді на запит митний орган також не знайшов фактів порушень з боку позивача митного законодавства

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався норм матеріального та процесуального права під час вирішення справи, тобто відсутні підстави для скасування або зміни судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Маріупольської митниці на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 червня 2010 року по справі № 2а-9610/10/0570 залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 червня 2010 року по справі № 2а-9610/10/0570 залишити без змін.

Ухвала за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через 5 днів після направлення копій особам, що брали участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого Адміністративного суду України протягом 20 днів з дня набрання законної сили судовим рішенням.

Головуючий

Судді