Справа № 815/1314/15
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 р. Справа № 815/1314/15

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Марин П. П.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3

при секретарі - Гречаному В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 травня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держземагенства в Одеській області, 3-тя особа Руськоіванівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління (далі ГУ) Держземагенства в Одеській області, третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Руськоіванівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, про:

- визнання протиправними дії щодо відмови в розробці проекту землеустрою;

- зобов'язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 25 га для ведення селянського фермерського господарства, яка знаходиться за межами с. Руськоіванівка, Білгород-Дністровського району Одеської області.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що рішенням №185-ХХІІІ від 01.06.2000 року Руськоіванівської сільської ради надано згоду на виділення позивачу земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства із земель запасу Руськоіванівської сільської ради розміром 25,00 га, яка знаходиться за межами населеного пункту. На підставі вказаного рішення позивачем надано викопіювання схеми землеустрою району з нанесенням орієнтованих меж земельної ділянки, орієнтованою площею 25,8 га, погоджена з начальником відділу Держземагенства у Білгород-Дністровському районі, Руськоіванівським сільським головою та спеціалістом-землевпорядником, але, при неодноразовому зверненні до відповідача із заявами щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою на виділену земельну ділянку, позивачу відмовлено у їх задоволенні, з тим мотивуванням, що відсутні графічні матеріали на виділену земельну ділянку. Крім того, відповіддю від 05.01.2015 року позивача повідомлено про існування наказу Держземагенства України від 15.10.2014 року №328, яким затверджено перелік земельних ділянок, право оренди на які виставляється на земельні торги, в перелік яких входить виділена позивачу земельна ділянка. На думку позивача, оскаржувані дії суперечать вимогам ЗК України та є протиправними.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що в наданому позивачем викопіюванні відсутня графічна частина, на якій можливо визначити місце розташування земельної ділянки відповідно до навколишнього середовища з урахуванням комплексного розвитку території, про що останньому повідомлено листом від 21.10.2014 року №19-15-0.9-9746/2-14 та запропоновано звернутись до Відділу Держземагенства у Білгород-Дністровському районі Одеської області для отримання графічних матеріалів, а також позивачем визначено орієнтовану площу земельної ділянки у розмірі 33 га, що не відповідає вимогам ч.6 ст.118 та ст. 121 ЗК України, оскільки на території Руськоіванівської сільської ради розмір середньої земельної частки (паю) для безоплатної передачі із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства становить 4,20 га, на що звернуто увагу позивача у вказаній відповіді. Також, заявнику роз'яснено про існування наказу Держземагенства України від 15.10.2014 року №328, яким затверджено перелік земельних ділянок, право оренди на які виставляється на земельні торги, в перелік якого входить визначена позивачем земельна ділянка площею 25,8 га. Поряд з цим, відповідач зазначив, що у зв'язку з відсутністю рішення Білгород-Дністровської районної ради щодо передачі позивачу земельної ділянки для ведення селянського (фермерського господарства), посилання останнього на п.7 розділу Х Перехідних положень ЗК України, яким передбачено збереження права юридичних осіб та громадян на земельні ділянки, отримані у власність або у тимчасове користування у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, є безпідставним, оскільки позивач не отримував у власність або у користування, в тому числі на умовах оренди, земельну ділянку для ведення селянського фермерського господарства, а тому у відповідача відсутні підстави для задоволення вказаних заяв позивача.

Третя особа - Руськоіванівська сільська рада зазначила, що вона запропонувала ГУ Держземагенства в Одеській області освідомити позивача про його можливість прийняти участь в аукціоні, оскільки земельна ділянка площею 25,8 га відноситься до земель запасу та виставлена на аукціон, а щодо земельної ділянки площею 6,9 га третьої особою зазначено про відсутність заперечень у наданні земельної ділянки позивача, але зауважено на відсутність з боку відповідача дій щодо встановлення права власності (користування, оренди) на земельні ділянки у період з червня 2000 року по 2014 рік, а тому з метою виявлення спроможності позивача використовувати вищенаведені земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виконавчий комітет Руськоіванівської сільської ради пропонує надати позивачу дані земельні ділянки в тимчасове користування (1-2 роки) на правах оренди.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18 травня 2015 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняття нової постанови про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Рішенням Руськоіванівської сільської ради №185-ХХІІІ від 01.06.2000 року, на підставі заяви ОСОБА_4 вх. №85 від 25.05.2000 року, надано згоду на виділення позивачу земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства із земель запасу Руськоіванівської сільської ради розміром 25,00 га, яка знаходиться вище складу села.

На підставі вищенаведеного рішення, виготовлено викопіювання схеми землекористування Руськоіванівської сільської ради земельних ділянок за межами населеного пункту загальною площею 25,8 га (масив №87 - вільні землі запасу - рілля) та 6,9 га (господарський двір №5 зруйновані сільськогосподарські будівлі і споруди колишньої птахоферми КСП «Дружба народів»), які надаються для ведення селянського (фермерського) господарства ОСОБА_4, яка погоджена з начальником відділу Держземагенства у Білгород-Дністровському районі, Руськоіванівським сільським головою та спеціалістом-землевпорядником.

Відповідно до заяви від 29.06.2000 року вх. №А-347, позивач звернувся до голови Білгород-Дністровської районної ради щодо надання дозволу на проект відведення земельної ділянки для ведення селянського господарства у розмірі 25,00 га.

Згідно відповіді Білгород-Дністровської районної ради від 28.04.2015 року №03-09/219 відомостей щодо розгляду заяви позивача надати неможливо, оскільки журнал обліку вхідної та вихідної кореспонденції підлягає зберіганню протягом трьох років.

Відповідно до рішення Білгород-Дністровського районного суду від 22.11.2002 року, у задоволенні скарги ОСОБА_4 до Білгород-Дністровської районної ради Одеської області, голови Білгород-Дністровської районної ради Одеської області ОСОБА_5 про виділення землі для ведення селянського фермерського господарства та стягнення шкоди відмовлено.

Ухвалою Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 04.04.2003 року у проханні ОСОБА_4 надіслане до апеляційного суду Одеської області, в якому він просить голову апеляційного суду Одеської області дати рух заявам (касаційним скаргам) ОСОБА_4 на рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 22.11.2002 року по скарзі ОСОБА_4 до Білгород-Дністровської районної ради Одеської області, голови Білгород-Дністровської районної ради Одеської області ОСОБА_5 про виділення землі для ведення селянського фермерського господарства та стягнення шкоди від 13.11.2001 року, 22.11.2002 року та 19.12.2002 року відмовлено.

16.09.2014 року ОСОБА_4 звернувся до ГУ Держземагенства в Одеській області з заявою щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення фермерського господарства орієнтованою площею 33 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Одеської області Білгород-Дністровського району за межами села Русько-Іванівка, оскільки право безоплатної передачі у власність земельної ділянки за призначенням позивач не використав.

Листом від 21.10.2014 року №19-15-0.9-9746/2-14 позивача повідомлено, що в наданому останнім викопіюванні, яке містилось у додатках до заяви від 16.09.2014 року, відсутня графічна частина, на якій можливо визначити місце розташування земельної ділянки відповідно до навколишнього середовища з урахуванням комплексного розвитку території, і запропоновано позивачу звернутись до Відділу Держземагенства у Білгород-Дністровському районі Одеської області для отримання графічних матеріалів, та роз'яснено позивачу, що ним визначено орієнтовану площу земельної ділянки у розмірі 33 га, що не відповідає вимогам ч.6 ст.118 та ст. 121 ЗК України, оскільки на території Руськоіванівської сільської ради розмір середньої земельної частки (паю) для безоплатної передачі із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства становить 4,20 га, а також звернуто увагу заявника на те, що відповідно до отриманих роз'яснень Держземагенства України щодо можливості розпорядження землями колективної власності від 16.09.2013 року №22-28-0.13-16472/2-13 повідомлено про залишення таких земель у колективній власності та не належністю розпорядження вказаними землями до компетенції жодного органу місцевого самоврядування чи виконавчої влади.

03 грудня 2014 року позивач вдруге звернувся до ГУ Держземагенства в Одеській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення фермерського господарства площею 25,8 га та площею 6,9 га для освоєння по цільовому призначенню, на що йому 05.01.2015 року надано відповідь №19-15-0.9-24/2-15, відповідно до якої заявнику роз'яснено, що наказом Держземагенства України від 15.10.2014 року №328 та наказом ГУ Держземагенства в Одеській області від 18.09.2014 року №77 (із змінами від 17.11.2014 року №15-1779/14-14-СГ), затверджено перелік земельних ділянок, право оренди на які виставляється на земельні торги, до якого входить вказана позивачем земельна ділянка, площею 25,8 га, а земельна ділянка площею 6,90 га відводиться за рахунок земель колективної власності, та, відповідно до отриманих роз'яснень Держземагенства України щодо можливості розпорядження землями колективної власності від 16.09.2013 року №22-28-0.13-16472/2-13 повідомлено про залишення таких земель у колективній власності.

Згоди на виділення земельної ділянки, рішення Білгород-Дністровською районною радою щодо передачі і надання земельної ділянки ОСОБА_4 не приймалось.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що на території Руськоіванівської сільської ради розмір середньої земельної частки (паю) для безоплатної передачі із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства становить 4,20 га, в той час як позивач звернувся до ГУ Держземагенства в Одеській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення фермерського господарства площею 25,8 га та площею 6,9 га, у зв'язку з чим дії відповідача щодо відмови у задоволенні даної заяви є такими, що вчинені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також, суд зазначив, що недотримання порядку надання земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства, яке полягло у не виконанні рішення Руськоіванівської сільської ради №185-ХХІІІ від 01.06.2000 року, яким позивачу надано згоду на виділення земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства із земель запасу Руськоіванівської сільської ради розміром 25,00 га, та відсутністю його реалізації в розумінні прийняття Білгород-Дністровською районною радою відповідного рішення щодо передачі і надання земельної ділянки ОСОБА_4, у останнього відсутні підстави на отримання у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельної ділянки у розмірі, що був передбачений раніше діючим законодавством, відповідно до вимог пункту 7 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року N 2768-III.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність оскаржуваної відмови та необхідність відмови в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 вказується, що рішення суду не містить висновків щодо законності оскаржуваної відмови, також вказується, що позивач має всі підстави для задоволення заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та не приймає доводи апелянта, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 01 червня 2000 року позивач звернувся з заявою до голови Руськоіванівської сільської ради про виділення йому земельної ділянки, площею 33 га, для ведення фермерського господарства, розглянувши яку, Руськоіванівська сільська рада рішенням №185-ХХІІІ від 01 червня 2000 року надала згоду на виділення позивачу земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства із земель запасу Руськоіванівської сільської ради розміром 25,00 га (а.с.10, 11).

Однак, рішення про виділення позивачу вказаної земельної ділянки на підставі чинного в той час ЗК України від 18 грудня 1990 року №561-XII відповідним субєктом владних повноважень - Білгород-Дністровською районною радою прийнято не було.

У звязку з набранням чинності ЗК України від 25 жовтня 2001 року №2768-III змінився порядок надання земельних ділянок у користування та розмір безоплатної передачі земельних ділянок.

16 вересня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до ГУ Держземагенства в Одеській області з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення фермерського господарства орієнтованою площею 33 га (а.с.16).

Листом від 21 жовтня 2014 року №19-15-0.9-9746/2-14 (а.с.17) ГУ Держземагенство в Одеській області відмовило позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, виходячи з таких основних підстав:

- заявлений розмір земельної ділянки не відповідає розміру, передбаченому п.1 ст. 121 ЗК України;

- земельна ділянка, орієнтованою площею 33 га складається з двох масивів, а відповідно до ч.7 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство», земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом;

- земельна ділянка одного з масивів площею 6,9 га відноситься до земель колективної власності, дотепер вона не переведена до земель запасу і, тому, жодний орган місцевого самоврядування чи виконавчої влади не має повноважень щодо розпорядження нею.

03 грудня 2014 року позивач повторно звернувся до ГУ Держземагенства в Одеській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення фермерського господарства площею 25,8 га та площею 6,9 га для освоєння по цільовому призначенню.

Листом 05 січня 2015 року №19-15-0.9-24/2-15 (а.с.18) ГУ Держземагенства в Одеській області відмовило позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, виходячи з таких підстав:

- право оренди на земельну ділянку площею 25,80 га виставлено на земельні торги, тому згідно з ч.3 ст. 136 ЗК України, вона не може надаватися у користування до завершення торгів;

- земельна ділянка площею 6,90 га відводиться за рахунок земель колективної власності, тому, жодний орган місцевого самоврядування чи виконавчої влади не має повноважень щодо розпорядження нею.

Аналізуючи підстави відмови, на які посилалося ГУ Держземагенства в Одеській області у вказаних листах, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:

а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району;

б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара;

в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара;

г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара;

ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара;

д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара (ч.1).

Розмір земельних ділянок, що передаються безоплатно громадянину для ведення особистого селянського господарства, може бути збільшено у разі отримання в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) (ч.2).

З матеріалів справи вбачається, що розмір середньої земельної частки (паю) на території Руськоіванівської сільської ради становить 4,20 га.

Таким чином, заявлений позивачем розмір всієї земельної ділянки (33 га) та розміри кожного із двох її окремих масивів: 25,80 га і 6,9 га, відповідно, не узгоджуються з вказаними нормами ст. 121 ЗК України.

Отже, зазначена підстава відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою є обґрунтованою.

Згідно з ч.7 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство», земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури.

З матеріалів справи (а.с.45) вбачається, що позивач бажає отримати в користування дві окремих земельних ділянки площами 25,8 га та 6,9 га, що суперечить ч.7 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство».

Таким чином, наведена вище підстава відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою також є обґрунтованою.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка площею 6,9 га входить до складу землі, на яку КСП «Дружба народів» виданий державний акт на право колективної власності на землю (а.с.39-45).

В матеріалах справи відсутнє рішення загальних зборів колишніх членів КСП «Дружба народів» щодо розпорядження вказаною земельною ділянкою площею 6,9 га.

ЗК України та іншими нормативно-правовими актами правовий статус не розпайованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення колективної власності колишніх КСП на даний час не визначено.

Отже, посилання ГУ Держземагенства в Одеській області на відсутність повноважень щодо розпорядження земельною ділянкою колективної власності площею 6,9 га є обґрунтованим.

Довід апеляційної скарги про те, що земельна ділянка площею 6,9 га є землею державної власності не підтверджений жодним відповідним документом.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні позову.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Л ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_3
Суддя: ОСОБА_2