Справа № 804/6132/15
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2015-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2015 р. Справа № 804/6132/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
при секретарі судового засідання Воробйовій П.В.
за участю представника позивача ОСОБА_1
за участю представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» про стягнення адміністративно господарських санкцій та пені в розмірі 15 505 579,93 грн.,-
12 травня 2015 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, в якому позивач просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» на користь держави в особі Державного обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції у розмірі 15 490 089,84 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 15 490,09 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2015 р. провадження по даній справі було відкрито та справу призначено до судового розгляду.
Адміністративний позов обґрунтовано наступним.
Відповідачем, в порушення ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», згідно з якою для підприємств, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, встановлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік , а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця, не була забезпечена належна кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів у кількості 263 таких місць, виходячи з середньооблікової чисельності штатних працівників Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського». Позивачем зазначено, що вказане порушення тягне за собою застосування адміністративно господарських санкцій виходячи з кількості робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів і не зайнятих інвалідами, які розраховуються в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю у сумі 15 490 089,84 грн. та пеню, враховуючи відсутність факту добровільної сплати зазначених адміністративно господарських санкцій, у сумі 15 490 грн. 09 коп.
Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримала та просила його задовольнити повністю за викладених у ньому підстав.
Представник відповідача заперечував проти адміністративного позову, просив в його задоволенні відмовити повністю, посилаючись на заперечення від 03.06.2015 р. в яких зазначив наступне.
На підставі наказу ПАТ «ДМКД» №1565 від 19.12.2013 р. «Про бронювання робочих місць для інвалідів» на підприємстві заброньовано на 2014 р. 496 робочих місць для інвалідів.
Відповідач також зазначає, що підприємство щомісячно у 2014 р. звітувало центру зайнятості м.Дніпродзержинська про наявність на підприємстві вільних робочих місць для інвалідів за професіями, які вказані у звітах за формою 3-ПН «Про наявність вакансій». Листом №1425 від 27.05.2015 р. директор Дніпродзержинського міського центру зайнятості ОСОБА_3 підтвердив, що представники кадрової служби ПАТ «ДМКД» протягом 2014 року приймали участь у ярмарках вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю у Дніпродзержинському міському центру зайнятості 27.03.2014 р. та 28.11.2014 р.
Як зазначено в адміністративному позові, у ПАТ «ДМКД» існувало 263 робочих місця, призначених для працевлаштування інвалідів і незайнятих інвалідами однак, листом №1428 від 28.05.2013 р. Дніпродзержиський міський центр зайнятості повідомив підприємство про те, що протягом 2014 р. на обліку в міському центрі зайнятості перебувало 248 особи з обмеженими фізичними можливостями. В період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. працевлаштування на ПАТ «ДМКД» було запропоновано лише 3 особи з обмеженими фізичними можливостями, з яких 1 особа працевлаштована, 1 особа відмовилась на прийом у спеціаліста, 11 особа відмовилась за станом здоровя.
Тобто, як зазначає відповідач, протягом 2014 р. на обліку Дніпродзержинського міського центру зайнятості перебувала значно менша кількість осіб з обмеженими фізичними можливостями, аніж кількість робочих місць незайнятих інвалідами на підприємстві у 2014 р.
Підприємство звітувало центру зайнятості м.Дніпродзержинська про наявність у 2014 р. вільних робочих місць для інвалідів, але Дніпродзержинський міський центр зайнятості запропонував працевлаштування на ПАТ «ДМКД» лише 3-м особам з обмеженими фізичними можливостями, з яких 1-на особа працевлаштована, 1 особа відмовилась на прийомі у спеціаліста, 1-на особа відмовилась за станом здоровя.
У звязку з вищевикладеним відповідач вважає, що він виконав вимоги ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», а відтак Дніпропетровським обласним відділення Фонду соціального захисту інвалідів було неправомірно застосовано до ПАТ «ДМКД» адміністративно-господарські санкції та пеню в розмірі 15 505 579,93 грн.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.
Публічним акціонерним товариством «Дніпропетровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» було надано під час судового розгляду справи лист від 05.06.2015 р. №01/АП-240, з якого вбачається, що відповідачем станом на теперішній час атестація робочих місць за умовами праці інвалідів тільки проводиться та зазначенням, що для цього потрібно виконати низку певних робіт, однією з яких є дослідження трудового процесу та проведення хронометражним спостережень. А хронометражні спостереження необхідно проводити на робочому місці інваліда, що не уявляється можливим, доки на робоче місце не працевлаштується інвалід.
У грудні 2014 р. робочі місця інвалідів були введенні до штатного розпису відділу утримання непромислових обєктів управління соціальної політики. У грудні 2014 р. робочі місця інвалідів були введенні до штатного розпису відділу утримання непромислових обєктів управління соціальної політики, де умови праці відповідають санітарно-гігієнічним вимогам, тобто на теперішній час ці робочі місця атестації за умовами праці не підлягають.
Відповідачем було подано протягом 2014 р. звітність інформацію про попит на робочу силу (вакансії) Форми №3-ПН до Дніпродзержинського міського центру зайнятості, що підтверджується копіями зазначених звітів, які містяться в матеріалах, однак під час судового розгляду справи повноважним представником відповідача було зазначено, що звітність за грудень 2014 р. останнім до центру зайнятості не подавалось.
В матеріалах справи міститься лист Дніпродзержинського міського центру зайнятості від 27.05.2015 р. №1425 з якого вбачається, що в 2014 р. представники кадрової служби ПАТ «Дніпропетровський меткомбінат» брали участь в проведенні ярмарків вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю, які відбулись у Дніпродзержинському міському центрі зайнятості 27 березня 2014 р. та 28 листопада 2014 р. та лист від 28.05.2015 р. №1428, в якому зазначено, що протягом 2014 р. на обліку в міському центрі зайнятості перебувало 248 осіб з обмеженими фізичними можливостями, з період 2014 р. було запропоновано працевлаштування на ПАТ «Дніпропетровський меткомбінат» 3-м особам, з них 1-на особа працевлаштована, 1-на особа відмовилась на прийомі у спеціаліста, 1 особа відмовилась з а станом здоровя.
Правовідносини сторін щодо працевлаштування інвалідів регулюються нормами Конституції України, Господарського Кодексу України, Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 №875 -XII з відповідними змінами і доповненнями, Постанови КМУ від 31.01.07 №70 «Про реалізацію ст.ст.19, 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 №875 -XII», Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70, Порядку проведення перевірки підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 №875-XII з відповідними змінами і доповненнями з метою реалізації творчих і виробничих здібностей інвалідів та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.
Підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів, у разі необхідності, створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування інвалідів, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей інваліда.
Відмова в укладенні трудового договору або в просуванні по службі, звільнення за ініціативою адміністрації, переведення інваліда на іншу роботу без його згоди з мотивів інвалідності не допускається, за винятком випадків, коли за висновком медико-соціальної експертизи стан його здоров'я перешкоджає виконанню професійних обов'язків, загрожує здоров'ю і безпеці праці інших осіб, або продовження трудової діяльності чи зміна її характеру та обсягу загрожує погіршенню здоров'я інвалідів.
Відповідно до ст.18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 №875-XII з відповідними змінами і доповненнями забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.
Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 №875 -XII з відповідними змінами і доповненнями для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.
Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.
Порядок реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, його відділеннях, строки подання йому звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, зарахування кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів, контролю за виконанням нормативів робочих місць та перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо їх реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, його відділеннях, подачі щорічного звіту та сплати ними адміністративно-господарських санкцій, а також надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування інвалідів, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відділення Фонду соціального захисту інвалідів з метою контролю за виконанням нормативу робочих місць, передбаченого частиною першою цієї статті, мають право в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, здійснювати перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, подачі ними звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, у тому числі шляхом зарахування, та сплати ними адміністративно-господарських санкцій.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.
Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів несуть відповідальність у встановленому законом порядку.
Норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, порядок його встановлення визначаються виключно цим Законом. Якщо іншими законами встановлюються нормативи робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, або порядок їх встановлення, відмінні від зазначених у цьому Законі, застосовуються положення цього Закону.
Відповідно до ст.20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 №875-XII з відповідними змінами і доповненнями підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.
Сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов'язкових платежів).
Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.
Процедура сплати підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, що використовують найману працю, в яких за основним місцем роботи працює вісім і більше осіб, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів деталізується згідно з Порядком сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 №70.
Відповідно до п.2 зазначеного Порядку роботодавці сплачують суму адміністративно-господарських санкцій відділенням Фонду соціального захисту інвалідів (далі - відділення Фонду) за місцем їх державної реєстрації як юридичних осіб або фізичних осіб - підприємців на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства, до 15 квітня року, що настає за роком, в якому відбулося порушення нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів. При цьому обчислення суми адміністративно-господарських санкцій проводиться роботодавцями самостійно згідно з порядком заповнення звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів, затвердженим Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.
Відповідно до п.2 зазначеного вище Порядку №70 у разі коли роботодавець не одержує прибутку, сума адміністративно-господарських санкцій сплачується за рахунок інших джерел відповідно до законодавства.
Відповідно до п.4 зазначеного вище Порядку №70 порушення строків сплати суми адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені у розмірі 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку за кожний календарний день прострочення.
Механізм проведення відділеннями Фонду соціального захисту інвалідів перевірок підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, що використовують найману працю, в яких за основним місцем роботи працює вісім і більше осіб (далі - роботодавці), щодо дотримання ними вимог статей 19 і 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" визначається Порядком проведення перевірки підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 №70.
Відповідно до п.2 наведеного вище Порядку предметом проведення перевірки є: реєстрація роботодавців у відділеннях Фонду; подання роботодавцями до відділень Фонду звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів; виконання роботодавцями нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів; сплата роботодавцями суми адміністративно-господарських санкцій та пені.
Пунктом 3 наведеного Порядку передбачається право відділення Фонду за наказом його керівника проводити планові та позапланові, виїзні та невиїзні перевірки. При цьому невиїзні перевірки проводяться на підставі звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів.
Відповідно до п.5 зазначеного вище Порядку визначено, що позапланова виїзна перевірка проводиться незалежно від кількості раніше проведених перевірок не тільки за рішенням суду, а й у разі звернення фізичних та юридичних осіб про порушення роботодавцем вимог законодавства, за бажанням роботодавця та у разі неподання роботодавцем звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів або подання такого звіту з помилками, що призвели до несплати суми адміністративно-господарських санкцій або сплати їх у неповному обсязі.
Відповідно до п.8 зазначеного вище Порядку на роботодавця покладається обов'язок надавати уповноваженій посадовій особі відділення Фонду для ознайомлення і перевірки такі документи: повідомлення про реєстрацію роботодавця у відділенні Фонду; статут або установчий договір; штатний розпис; особові картки; трудові книжки працівників; звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів; копії документів, що підтверджують інвалідність працівників; накази (розпорядження) про прийняття на роботу, переведення на іншу роботу, розірвання трудового договору; трудові договори (контракти), цивільно-правові договори та інші документи первинного та бухгалтерського обліку; табель обліку використання робочого часу та розрахунок заробітної плати; відомості нарахування заробітної плати; розрахунково-платіжні, розрахункові та платіжні відомості; табель виходу на роботу; платіжні доручення; товарні накладні, податкові накладні на придбання товарів (робіт, послуг), акти прийняття-передачі, що підтверджують цільове використання коштів; бухгалтерські документи, які підтверджують взяття на баланс обладнання, придбаного за рахунок суми адміністративно-господарських санкцій та пені; договори, що підтверджують розміщення на підприємстві громадської організації інвалідів, яке входить до складу господарського об'єднання, замовлення на придбання товарів (робіт, послуг); розрахунок витрат, що підтверджує виготовлення товарів (виконання робіт, надання послуг) підприємством громадської організації інвалідів.
Відповідно до п.11 вказаного Порядку перевірки за результатами проведення планової та позапланової перевірки уповноважена посадова особа відділення Фонду складає акт у двох примірниках, у якому зазначається: дата його складення; тип перевірки (планова або позапланова); її вид (виїзна або невиїзна); предмет перевірки; найменування відділення Фонду, а також посада, прізвище, ім'я та по батькові уповноваженої посадової особи, яка проводила перевірку; найменування роботодавця, також в акті зазначається стан дотримання роботодавцем законодавства, а у разі недотримання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідний закон. Два примірники акта підписуються в останній день перевірки уповноваженою посадовою особою відділення Фонду та роботодавцем, а у разі коли роботодавець не згоден з висновками, викладеними в акті, він підписує акт із зауваженнями, які є невід'ємною частиною акта.
Пунктами 12 та 13 зазначеного вище Порядку передбачається право роботодавця усунути виявлені порушення як під час проведення перевірки так і протягом десяти робочих днів після підписання акта, а також керівники відділень Фонду наділяються відповідними повноваженнями на підставі актів перевірок щодо вжиття заходів до усунення виявлених порушень у встановленому законодавством порядку.
Згідно з п.1 Положення про Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, затвердженого наказом директора Фонду соціального захисту інвалідів від 01.03.2007 №16 Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів є територіальним органом Фонду соціального захисту інвалідів, що утворюється для реалізації покладених на Фонд завдань за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України, та підзвітне і підконтрольне Фонду.
Згідно з п.п.3, 4 зазначеного вище Положення одним із основних завдань відділення є здійснення на території області контролю за додержанням підприємствами, установами і організаціями, утому числі підприємствами і організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, які використовують найману працю нормативів робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.
Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З аналізу наведених вище норм чинного законодавства України вбачається право відділень Фонду за наказом їх керівників проводити планові та позапланові, виїзні та невиїзні перевірки субєктів господарювання, зокрема, і на підставі звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів, а також право відділень Фонду соціального захисту інвалідів застосовувати до порушників нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, відповідні адміністративно-господарські санкцій та пеню у випадку порушення встановлених чинним законодавством України строків сплати таких санкцій.
Суд не приймає до уваги твердження відповідача щодо виконання останнім вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», оскільки ним в порушення норм діючого законодавства України не було проведено атестацію робочих місць за умовами праці інвалідів, а на час розгляду справи відповідач тільки має намір щодо проведення такої атестації.
Так, дійсно відповідно до ч.3 ст.18 ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» на підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, покладено обовязок щодо виділення та створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а не обовязок щодо пошуку для працевлаштування інвалідів.
Проте, як вбачається з матеріалів зазначеної адміністративної справи, відповідачем такий обовязок щодо виділення та створення робочих місць для працевлаштування інвалідів дотримано не було, що мало наслідком нестворення відповідних робочих місць для працевлаштування інвалідів у кількості, зазначеній у звіті про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2014 рік (форма №10-ПІ), копія якої міститься в матеріалах справи.
Суд зазначає, що вказавши у зазначеній звітності за 2014 р. середньооблікову кількість штатних працівників у кількості 11 432 людини та кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні бути працевлаштовані відповідно до ст.19 ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» як 457 осіб, а, фактично, працевлаштувавши лише 194 особи, відповідач жодним належними та допустимими доказами в розумінні ст.70 КАС України не довів зі свого боку виконання обовязку саме щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів у загальній кількості 457 осіб.
Зазначене вище підтверджується і звітністю з інформацією про попит та робочу силу (вакансії) форми 3-ПН, з зазначеною у вказаній звітності інвалідів, копії якої містяться в матеріалах справи, і відсутністю атестації робочих місць для інвалідів у кількості 457 осіб (лист від 05.06.2015 р. №01/АП-240), і відсутністю будь-яких доказів щодо створення на ПАТ «Дніпропетровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» робочих місць для працевлаштування інвалідів у кількості 457 осіб.
При цьому суд не бере до уваги пояснення представника відповідача щодо заниження кількості робочих місць для інвалідів у звітності 3-ПН та зазначення замість необхідних 263 осіб (для умови наявного працевлаштування 194 інвалідів та загальної кількості інвалідів, працевлаштування яких є необхідним, у кількості 457 осіб) лише 1 - 3-х вакансій з огляду на існування «ценої домовленості» з центром зайнятості, яка, зі слів представника відповідача, допомагала не «обрушити ринок інвалідів» в окремо взятому центрі зайнятості , з огляду на невідповідність такої «домовленості» жодній із наведених вище норм чинного законодавства України.
При цьому суд зазначає, що матеріали справи не містять будь-яких інших підтверджуючих документів щодо звернення позивача до інших джерел пошуку працівників-інвалідів, окрім його звернення до Дніпродзержинського міського центру зайнятості, що має наслідком не в повнім мірі виконання з боку ПАТ «Дніпропетровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» пошуку працівників-інвалідів та виконання вимог ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».
Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення(вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення(дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У відповідності зі ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.
Згідно зі ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює незалежність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.
На день розгляду справи адміністративно господарські санкції в розмірі 15 490 089,84 грн. та пеня за порушення термінів сплати адміністративно господарських санкцій у розмірі 15 490,09 грн. відповідачем сплачені не були, як не було доведено і виконання обовязку щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів у кількості 457 осіб.
Таким чином, суд вважає адміністративний позов Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» про стягнення адміністративно господарських санкцій та пені в розмірі 15 505 579,93 грн. задовольнити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно господарські санкції в розмірі 15 490 089,84 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно господарських санкцій у розмірі 15 490,09 грн.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 15 червня 2015 року.

Суддя ОСОБА_4