Справа № 826/6521/15
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2015-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6521/15 Головуючий у 1-й інстанції: Качур І.А. Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
У Х В А Л А

Іменем України

07 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Старової Н.Е., Файдюка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними, стягнення коштів за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державної фіскальної служби України про:

- зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень - Голову Державної фіскальної служби України забезпечити реальне виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2013 року в справі №826/8383/13-а, наказу Міністерства доходів і зборів України від 6 березня 2014 року № 536-0 "Про поновлення ОСОБА_2." у поновлення ОСОБА_2 з 15 квітня 2013 року на посаді начальника Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Сумської області шляхом видання наказу ДФС України про призначення на посаду начальника Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області;

- стягнення з Державної фіскальної служби України - правонаступника Міністерства доходів і зборів України на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23 жовтня 2013 року - останнього дня проведення судом розрахунку за час вимушеного прогулу до 23 квітня 2015 року 136 541, 88 грн., у зв'язку з невиконанням рішення Київського апеляційного адміністративного суду та наказу Міністерства доходів і зборів України від 6 березня 2014 року № 536-о "Про поновлення ОСОБА_2.".

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 червня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

04 вересня 2015 року від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, проте в доказів в обґрунтування означеного клопотання надано не було, у зв'язку з чим колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість означеного клопотання та як наслідок відмову у його задоволенні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового засідання.

Сторони до судового засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18 вересня 2014 року по справі №826/8383/13-а рішення суду першої інстанції скасовано та постановлено нове, яким визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства доходів і зборів України від 12 квітня 2013 року № 95-о "Про звільнення ОСОБА_2.", зобов'язано Міністерство доходів і зборів України поновити ОСОБА_2 на посаді начальника Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Сумської області Державної податкової служби, а також зобов'язано Міністерство доходів і зборів України нарахувати ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 15.04.2013 року до 23.10.2014 року в розмірі 45 866 (сорок п'ять тисяч вісімсот шістдесят шість) грн. 60 коп. та провести її виплату за виключенням загальнообов'язкових платежів (податку з доходів фізичних осіб та єдиного соціального внеску).

В подальшому, 06 березня 2014 року Міністерством доходів і зборів України видано наказ № 536-о "Про поновлення ОСОБА_2.", яким скасовано наказ Міністерства доходів і зборів України від 12 квітня 2013 року № 95-о "Про звільнення ОСОБА_2.", та поновлено позивача з 15 квітня 2013 року на посаді начальника Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції ДПС Сумської області.

Проте, як зазначає позивач, ДФС не вчинено дії щодо фактичного його допущення до роботи та виконання функцій начальника податкової інспекції, з одного боку, та з іншого - не сплата заробітної плати за формальне перебування на посаді начальника Охтирської ОДГО ДПС Сумській області, що зумовило звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що спірні правовідносини виникли щодо виконання рішення суду по справі №826/8383/13-а, яке набрало законної сили.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Водночас, гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" (далі - рішення суду), та особливості їх виконання регламентовані приписами Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень від 05.06.2012р. №4901-VI (далі - Закон №4901-VI).

Як вже було встановлено, відповідачем 06.03.2014р. видано наказ №536-о, яким скасовано наказ Міністерства доходів і зборів України від 12 квітня 2013 року №95-о "Про звільнення ОСОБА_2.", поновлено останнього з 15 квітня 2013 року на посаді начальника Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Сумської області Державної податкової служби та зазначено проте, що виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2013 року у справі №826/8383/13-а в частині виплати грошових коштів провести за рахунок кошторису Головного управління Міндоходів у Сумській області.

В розрізі наведеного, суд звертає увагу на те, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (далі - державні виконавці).

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо вчинення дій, направлених на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду по справі №826/8383/13-а є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією Державної фіскальної служби.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Таким чином, позовні вимоги про зобов'язання відповідача забезпечити реальне виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2013 року в справі №826/8383/13-а, наказу Міністерства доходів і зборів України від 6 березня 2014 року № 536-0 "Про поновлення ОСОБА_2." у поновленні ОСОБА_2, з 15 квітня 2013 року на посаді начальника Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Сумської області шляхом видання наказу ДФС України про призначення мене на посаду начальника Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області та стягнення коштів, розцінюються судом саме як втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходять за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягають.

Водночас, як вірно зазначено судом першої інстанції, позивачем було обрано невірний спосіб захисту порушених прав та інтересів виходячи із імперативних приписів Закону України "Про виконавче провадження" та Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентовані приписами Закону України "Про виконавче провадження".

Судом встановлено, що на виконання рішення суду по справі №826/8383/13-а, яке набрало законної сили, 22.11.2013р. видано виконавчий лист.

Поряд з цим, ч. 9 ст. 267 КАС України встановлено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім'я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання постановою законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день отримання виконавчого листа та пред'явлення його до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

До заяви додаються докази її надсилання рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення відповідачам і третім особам не раніше семи робочих днів до дня подання заяви до суду.

Заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дня її підписання. У разі якщо заява подається представником, у ній зазначаються ім'я представника, його поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі. Одночасно із заявою подається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника.

Таку заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідною постановою суду.

Як встановлено ч. 10 ст. 267 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. У разі наявності підстав для задоволення заяви суд ухвалює одну із постанов, що передбачені частиною другою статті 162 цього Кодексу.

За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 червня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

суддя Н.Е.Старова

суддя В.В.Файдюк

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Файдюк В.В.

Старова Н.Е.