Справа № 442/9806/14-а, 2а-442/25/15
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року м. Львів Справа № 876/5738/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Рибачука А.І.,

суддів Багрія В.М., Старунського Д.М.,

з участю секретаря Андрушківа І.Я.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Дрогобицької міської ради ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Чагарі» на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року по справі № 442/9806/14-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Чагарі» до Дрогобицької міської ради Львівської області та Обслуговуючого кооперативу «Єдність-Разом» про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Чагарі» (далі ТзОВ «Чагарі») звернулося до суду з адміністративним позовом до Дрогобицької міської ради Львівської області (далі Дрогобицька міська рада) та Обслуговуючого кооперативу «Єдність-Разом», в якому, з урахуванням заяв про зміну позовних вимог, просило визнати протиправними та скасувати підпункт 3.10 пункту 3 рішення Дрогобицької міської ради від 07 листопада 2014 року № 1416 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» та підпункт 9.1 пункту 9 рішення Дрогобицької міської ради від 27 лютого 2015 року № 1510 «Про відміну окремих пунктів рішень міської ради».

Позовні вимоги обґрунтовувало посилання на протиправність оскаржуваних пунктів рішень. Зазначало, що при їх ухваленні Дрогобицькою міською радою не враховано, що Обслуговуючий кооператив «Єдність-Разом» не володіє нежитловими приміщеннями на вул. П. Орлика, 20а в м. Дрогобичі Львівської області, та відповідно йому не могла надаватись земельна ділянка для їх обслуговування; що Обслуговуючий кооператив «Єдність-Разом» є юридичною особою та не міг отримати земельну ділянку на підставі статті 118 Земельного кодексу України, оскільки нею регламентовано порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами; що Обслуговуючий кооператив «Єдність-Разом» не звертався до Дрогобицької міської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, обовязковість звернення з яким з метою отримання земельної ділянки передбачена частиною 2 статті 123 Земельного кодексу України. Крім цього, вказувало на те, що в оскаржуваних пунктах рішень не зазначено чи надається земельна ділянка у власність, чи в користування, а також на те, що рішення Дрогобицької міської ради від 07 листопада 2014 року № 1416 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», підпункт 3.10 пункту 3 якого є предметом оскарження, прийняте за головування на сесії Дрогобицької міської ради ОСОБА_3, який на час його прийняття не був ні головою, ні секретарем Дрогобицької міської ради та не мав жодних правових підстав головувати на сесії Дрогобицької міської ради та підписувати будь-які документи.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року в задоволені вказаного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, ТзОВ «Чагарі» подало апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки наявній в матеріалах справи інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно з якою у вказаному реєстрі відсутні відомості про належність Обслуговуючому кооперативу «Єдність-Разом» на праві власності чи іншому речовому праві нерухомого майна, а також на помилковість висновку суду першої інстанції про відсутність факту порушення його прав.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги поданої позивачем апеляційної скарги та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Представник відповідача Дрогобицької міської ради в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача Обслуговуючого кооперативу «Єдність-Разом» в судове засідання не з'явився, хоча його належним чином було повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду, що відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає судовому розгляду справи у відсутності його представника.

Заслухавши суддю-доповідача, представників осіб, які беруть у справі, що з'явились в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що прийняття оскаржуваних пунктів рішень не призвело до порушення прав позивача, оскільки на момент їх прийняття закінчився строк дії укладеного між ним та Дрогобицькою міською радою договору оренди земельної ділянки на вул. П. Орлика, 20а в м. Дрогобичі Львівської області і Дрогобицькою міською радою відмовлено в його поновленні.

Суд вважає такий висновок суду першої інстанції вірним з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи видно, що підпунктом 3.10 пункту 3 рішення Дрогобицької міської ради від 07 листопада 2014 року № 1416 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» надано Обслуговуючому кооперативу «Єдність-Разом» дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 4626 кв. м на вул. П. Орлика, 20а для обслуговування нежитлових приміщень.

Пунктом 9 рішення Дрогобицької міської ради від 27 лютого 2015 року № 1510 «Про відміну окремих пунктів рішень міської ради» відмінено підпункт 3.10 пункту 3 рішення Дрогобицької міської ради від 07 листопада 2014 року № 1416 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», а підпунктом 9.1 цього ж рішення надано Обслуговуючому кооперативу «Єдність-Разом» дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою по відновленню меж земельної ділянки площею 4626 кв. м на вул. П. Орлика, 20а для обслуговування нежитлових приміщень.

Позивач оспорив зазначені вище підпункти рішень Дрогобицької міської ради, які є правовими актами індивідуальної дії, вважаючи, що прийняття таких призвело до порушення його прав.

Однак слід зазначити, що рішенням Дрогобицької міської ради від 23 травня 2013 року № 1035 «Про відмову у продовженні договору оренди земельної ділянки та у передачі безоплатно у власність земельної ділянки» ТзОВ «Чагарі» відмовлено у поновленні терміну дії (в укладенні на новий строк) договору оренди земельної ділянки площею 4626 кв. м на вул. П. Орлика, 20а, кадастровий № :01:015:0020, для обслуговування будівлі ринку, у звязку з відсутністю права власності на будівлі.

Позивач, будучи незгідним з таким рішенням, оскаржував його в судовому порядку. За результатами такого оскарження Львівським апеляційним адміністративним судом прийнято постанову від 22 липня 2014 року, якою скасовано постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 грудня 2013 року та прийнято нову постанову, якою ТзОВ «Чагарі» відмовлено в задоволенні позову з огляду на законність згаданого вище рішення.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративний позов це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також субєкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Відповідно до частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені їх права, свободи чи інтереси.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що предметом оскарження можуть бути тільки акти, які породжують правовідносини, змінюють або припиняють їх. Разом з тим, особа може одержати захист своїх прав в судовому порядку лише в тому випадку, якщо вона є учасником відповідних правовідносин, спір в яких переданий на вирішення адміністративного суду, і в цих відносинах певним чином були порушені, невизнані або оспорені її права. Обов'язковою умовою визнання акта індивідуальної дії недійсним є порушення у зв'язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі, а також невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Таким чином встановлення під час судового розгляду справи по суті відсутності у позивача прав чи обовязків у звязку із прийняттям оскаржуваного акта (в тому числі акта індивідуальної дії) свідчить про відсутність порушеного права позивача, та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові, навіть якщо цей акт прийнятий з порушенням вимог чинного законодавства.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою зокрема в постанові від 19 травня 2015 року № 21-169а15, в якій зазначено, що закріплене в статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України правило, згідно з яким право оскаржити нормативно-правовий акт мають лише особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є субєктом правовідносин, у який буде застосовано цей акт, а інші особи таким правом не наділені, необхідно застосовувати і до правових актів індивідуальної дії.

З матеріалів справи видно, що позивач не є учасником правовідносин, що виникли у звязку з прийняттям оскаржуваних підпунктів рішень, оскільки рішенням Дрогобицької міської ради від 23 травня 2013 року № 1035 «Про відмову у продовженні договору оренди земельної ділянки та у передачі безоплатно у власність земельної ділянки», яке на даний час є чинним, йому відмовлено у поновленні терміну дії (укладенні на новий строк) договору оренди земельної ділянки площею 4626 кв. м на вул. П. Орлика, 20а, для обслуговування будівлі ринку, у звязку з відсутністю права власності на будівлі.

Відтак, відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції вірно виходив з того, що прийняття оскаржуваних підпунктів рішень не призвело до порушення прав позивача.

Що стосується заявлених позивачем вимог до Обслуговуючого кооперативу «Єдність-Разом», то суд вважає, що відмовляючи в задоволені вимог до цього відповідача суд першої інстанції припустився помилки з огляду на наступне.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України субєкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних і юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Обслуговуючий кооператив «Єдність-Разом» не є субєктом владних повноважень та у спірних правовідносинах владних управлінських функцій не здійснював, а відповідно не міг відповідати за адміністративним позовом.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини та помилково розглянув справу за участі Обслуговуючого кооперативу «Єдність-Разом» як одного з відповідачів.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З врахуванням викладеного, провадження в справі в частині вимог до Обслуговуючого кооперативу «Єдність-Разом» необхідно закрити, а в решті постанову суду першої інстанції залишити без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 203, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Чагарі» задовольнити частково.

Постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року по справі № 442/9806/14-а в частині відмови в задоволенні вимог до Обслуговуючого кооперативу «Єдність-Разом» скасувати та закрити провадження в справі в цій частині.

В решті постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року по справі № 442/9806/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: А.І. Рибачук

Судді В.М. Багрій

ОСОБА_4

Повний текст ухвали виготовлено 07 вересня 2015 року.