Справа № 329/832/15-а
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2015-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"04" вересня 2015 р. справа № 329/832/15-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В. Шлай А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Запорізької області на постанову Чернігівського районного суду Запорізької області від 30 липня 2015 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Запорізької області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Запорізької області, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови провести перерахунок пенсії з урахуванням сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, зобовязати відповідача провести перерахунок та з 11.05.2011 року виплатити пенсію державному службовцю з урахуванням у складі заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Чернігівського районного суду Запорізької області від 30 липня 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії УПФУ в Чернігівському районі Запорізької області з відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця, з урахуванням у складі заробітної плати, з якої призначається пенсія, індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Зобовязано УПФУ в Чернігівському районі Запорізької області здійснити ОСОБА_1 з 01 липня 2015 року перерахунок пенсії на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації в Запорізькій області від 18.06.2015 року за № 08-03/272, складеної по формі, що затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України 14.02.2011 року № 5-1.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.07.2015 року ОСОБА_1 звернулась до

відповідача з заявою про перерахунок пенсії з урахуванням інших виплат, що віднесені до матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально побутових питань, та індексації заробітної плати для чого надала довідку № 185 від 14.11.2013 року (а.с. 6).

Листом від 03.07.2015 року УПФУ в Чернігівському районі Запорізької області відмовило позивачці з посиланням на те, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально побутових питань, індексація грошових доходів населення не входить до структури заробітної плати.

Відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно частини другої статті 33 Закону № 3723-ХІІ заробітна плата державних службовців складається з посадового окладу, премій, доплат за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Крім того, згідно частини шостої статті 33 Закону № 3723-ХІІ державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Відповідно до вимог статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

На всі виплати, що включені в ці довідки, в матеріальну допомогу було нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Таким чином, вони повинні були прийматися в розрахунок пенсії позивача.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що види оплати праці та інші виплати, які враховуються при обчисленні середньомісячної заробітної плати для перерахунку пенсії, не повинні виходити із складової заробітної плати, яку отримував державний службовець на час виходу на пенсію, оскільки таке звуження суперечить статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ.

Крім того, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення має систематичний характер, видавалась щорічно і являлась об'єктом для нарахування і утримання страхових внесків до пенсійного фонду. А матеріальна допомога разового характеру надається роботодавцем у непередбачених (екстрених) випадках окремим працівникам у зв'язку із сімейними обставинами, на оплату лікування, оздоровлення дітей, поховання і не є об'єктом для нарахування і утримання страхових внесків до пенсійного фонду.

Таким чином, відповідна матеріальна допомога, що була виплачена позивачеві згідно наданої довідки, входить до складу фонду оплати праці.

Крім того, за змістом наведених норм статті 66 Закону № 1788-ХІІ, статті 41 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, матеріальна допомога, індексація заробітної плати, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та не включаються до складу заробітної плати державного службовця, враховуються при обчисленні розміру пенсії державного службовця.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20.02.2012 року (справа № 21-430а11).

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Запорізької області залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського районного суду Запорізької області від 30 липня 2015 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Запорізької області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.В. Шлай