Справа № 814/3974/14
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2015-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

26.02.2015 р. Справа № 814/3974/14

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за

адміністративним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Нефтетранспорт» (АДРЕСА_1, 54029)

до відповідача: Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області (вул. Г.Петрової, 2-а, м. Миколаїв, 54029)

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08.08.2014р. № НОМЕР_1,

в с т а н о в и в:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю фірми «Нефтетранспорт», звернувся до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 08.08.2014 року.

В обґрунтування свої вимог позивач зазначає, що прийняте податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 08.08.2014 року не відповідає законодавству та підлягають скасуванню.

Відповідач проти позову заперечує, зазначає що податковим органом правомірно сформовано та направлено податкове повідомлення-рішення.

Представником позивача подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Суд вважає, що справа може бути розглянута по суті на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

24.07.2014 року співробітниками відділу контролю за проведенням розрахункових операцій управління податкового та митного аудиту ГУ Міндоходів у Миколаївській області було проведено фактичну перевірку ТОВ Фірма «Нефтетранспорт» (далі - Позивач) щодо дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та обігу підакцизних товарів в належному Позивачеві барі-ресторані за адресою Миколаївська область, Березанський район, с. Коблеве, просп. Курортний, 17.

За результатами зазначеної перевірки складено Акт № 0065/14/29/22/23627842 від 24.07.2014 року (далі - Акт).

В ході перевірки, зокрема, виявлено та зафіксовано факти порушення п. 9, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року №265/95-ВР, а саме:

- нещоденне друкування на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальних звітних чеків і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій. Під час перевірки виявлено та зафіксовано не щоденне друкування на РРО Міnі Т400МЕ зав.№ПБ фіск. № зареєстрований ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва 22.05.2014 фіскальних звітних чеків (Z-звітів) за наступні дати: 02.06.2014 року, 03.06.2014 року, 06.06.2014 року, 10.06.2014 року, 12.06.2014 року, 13.06.2014 року, 16.06.2014 року, 17.06.2014 року, 20.06.2014 року, 23.06.2014 року, 24.06.2014 року, 27.06.2014 року, 01.07.2014 року, 02.07.2014 року, 03.07.2014 року. Згідно табелів обліку робочого часу Туристично-оздоровчого комплексу «Меліоратор-Юг» ТОВ фірма «Нефтетранспорт» розташованого за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с. Коблеве, пр. Курортний, 17 вищезазначені дати були робочими днями адміністратора Креуш Д.А. Тобто виявлено 15 фактів вищевказаного правопорушення, розмір фінансових санкцій складає: 15*(20*17)=5100,00 грн.;

- ведення обліку товарних запасів за місцем його реалізації та зберігала порушенням встановленого законодавством порядку (здійснюється реалізація товару, який не обліковано у встановленому законодавством порядку) на загальну суму 2 446,00 грн.

На підставі Акту ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області було прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 08.08.2014 року (далі - Рішення), яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій в сумі 9 992,00 грн. (арк. спр. 13).

Не погоджуючись з прийнятим Рішенням, позивач звернувся зі скаргою до Головного управління ДФС у Миколаївській області. За результатами розгляду скарги Позивача, ГУ ДФС у Миколаївській області було прийнято рішення № 3576/10/14-29-10-05-10 від 24.10.2014 року, яким скаргу позивача залишено без задоволення, а Рішення без змін.

Не погоджуючись з вищевказаним позивач звернувся до адміністративного суду.

Приймаючи рішення по справі, суд виходить з наступного.

Так, у відповідності до п. 9 ст. 3 Закону № 265/95-ВР суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі зобов'язані щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (далі - РРО) (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій (далі - КОРО).

Згідно з п. 4 ст. 17 вказаного Закону у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чека або його незберігання в книзі обліку розрахункових операцій за рішенням відповідних органів державної податкової служби України до суб'єктів підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 7 Вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2002 року № 199 (далі - Вимоги), усі режими роботи РРО повинні блокуватися, зокрема, у разі перевищення максимальної тривалості зміни.

Зміна - період роботи реєстратора від реєстрації першої розрахункової операції після виконання Z-звіту до виконання наступного Z-звіту; Z-звіт - це денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам'яті та занесенням її до фіскальної пам'яті РРО (п. 2 Вимог).

У додатку до Вимог зазначено, що максимальна тривалість зміни не повинна перевищувати 24 години.

Згідно з нормами законодавства підставою відповідальності є невиконання щоденного друку фіскального звітного чека без зазначення підстав такого невиконання. Отже, у разі коли підприємство у конкретні дні не здійснює діяльність, що підтверджується відповідним наказом по підприємству, та РРО не застосовуються, то, відповідно, фіскальні чеки не друкуються. У робочі дні підприємства РРО повинен бути у ввімкненому стані і роздрукування фіскального звітного чека є обов'язковим.

Як вбачається з наданих позивачем доказів ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями Позивачем отримано 13.06.2014 року; а торговий патент на право здійснення підприємницької діяльності у сфері громадського харчування - 20.06.2014 року.

Крім того, відповідно наказу керівника Позивача, фактичний початок роботи бару-ресторану Позивача за адресою Миколаївська область, Березанський район, с. Коблеве, просп. Курортний, 17 з 04.07.2014 року.

А отже, враховуючи, що 17 випадків нероздрукування щоденного фіскального звіту припадають на дні коли робота бару-ресторану не була розпочата, що позивач не був зобов'язаний друкувати фіскальні звітні чеки на РРО, що не працював.

З огляду на зазначене у суду відсутні правові підстави для висновку про законність застосування до Товариства штрафних санкцій за незабезпечення роздрукування фіскальних звітних чеків.

Пунктом 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачено, що субєкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобовязані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Статтею 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» встановлено, що облік товарних запасів юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) ведеться у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку.

Правові ж засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до статті 9 зазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємоповязаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для такого правового висновку.

У розділі V Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачена відповідальність за порушення вимог лише цього Закону.

Зокрема, фінансова санкція, встановлена статтею 20 названого Закону, може бути застосована до юридичної особи лише у тому випадку, коли ця особа не веде обліку товарів або веде його з порушенням порядку, визначеного Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку.

Податковим органом в акті перевірки зазначено порушення щодо ведення обліку товарних запасів за місцем його реалізації та зберігала з порушенням встановленого законодавством порядку (здійснюється реалізація товару, який не обліковано у встановленому законодавством порядку) на загальну суму 2 446,00 грн., але до суду не надано жодного доказу реалізації надлишкових товарних засобів.

Крім того суд зазначає, що на момент прийняття податкового повідомлення-рішення відповідальність за вказане вище порушення була скасована, а саме ст. 21 Закону в редакції, яка діяла до 01.01.2011 скасована Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, у зв'язку із прийняттям Податкового кодексу України» від 02.12.2010 року №2756-VI.

Статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», яка застосована відповідачем до позивача за порушення п. 12 ст. 3 зазначеного Закону, передбачена відповідальність суб'єктів господарювання за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку, у вигляді фінансової санкції у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Проте, суд ще раз зазначає, що в ході перевірки не встановлено факту реалізації надлишкових товарних засобів, тобто відсутні підстави для притягнення позивача до відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийнятті (вчинені) вони відповідно до вимог статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта субєктів владних повноважень, обовязок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, відповідач не довів суду правомірність вчинених дій щодо прийняття оскаржуваного рішення.

В той же час позивачем було доведено суду відсутність фактів порушення законодавства з боку позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 2, 11, 71, 94, 128, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області № НОМЕР_1 від 08.08.2014 року.

3. Повернути з Державного бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Нефтетранспорт» () судовий збір у розмірі 182,70 грн., сплачений за платіжним дорученням № 830 від 24.12.2014 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення встановлених строків залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Суддя Малих О.В.