Справа № 1570/2983/2012
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2013-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1570/2983/2012
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Одеса

25 липня 2013 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Токмілової Л.М.,

при секретарі Музика А.О.

за участю: представника позивача ОСОБА_1 (за довіреністю)

представника відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Борл ЛТД» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби про визнання недійсним та скасування акту перевірки та податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Борл ЛТД» з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси про визнання недійсним та скасування акту перевірки № 2311/17-1/22477145/175 від 15.04.2011 року та визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Представник позивача адміністративний позов підтримав, на заявлених вимогах наполягав з підстав, викладених в позовній заяві (а.с. 3-5), оскільки громадянин ОСОБА_3 на підприємстві не працював, накази про його працевлаштування позивачем не видавались, а тому товариство не повинно було нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок з доходу, якого не було, а тому акт перевірки та податкове повідомлення-рішення винесено протиправно та підлягає скасуванню.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити, оскільки відповідач не включив до податкових розрахунків ф.1-ДФ за 2005-2009 роки суму доходу у розмірі 11340 грн., яка була виплачена громадянину ОСОБА_3, а тому податкове повідомлення-рішення винесено правомірно.

В судовому засіданні 25 липня 2012 року судом замінено відповідача - Державну податкову інспекцію у Приморському районі м. Одеси на його правонаступника - Державну податкову інспекцію у Приморському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та проаналізувавши наявні у справі письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Державною податковою інспекцією у Приморському районі м. Одеси у період з 06.04.2011 року по 15.04.2011 року проведено позапланову документальну виїзну перевірку ТОВ «Борл ЛТД» з питань правильності обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб ТОВ «Борл ЛТД» за період 01.05.2005 року по 27.10.2009 року, за результатами якої складено акт перевірки №2311/17-1/22477145/175 від 15.04.2011 року (а.с.6-9).

Підставою для проведення перевірки ТОВ «Борл ЛТД» стало звернення депутата України ОСОБА_4 за скаргою громадянина ОСОБА_3, що надійшло до ДПІ у Приморському районі м. Одеси листом ДПА в Одеській області від 29.03.2011 року за вх.. № 1069/7/17-0124, стосовно порушень податкового законодавства з боку керівництва ТОВ «Борл ЛТД».

Згідно службової записки № 358/11/26-3005 від 28.03.2011 року управління податкової міліції ДПА в Одеській області, згідно якої було повідомлено, що ВПМ Ізмаїльської ОДПІ прийнято пояснення від громадянина ОСОБА_3, згідно з яким він фактично працював на підприємстві з травня 2005 року по 27 жовтня 2009 року на посаді кладовщика, але офіційно оформлений не був та за вказаний період отримував щомісячно дохід у вигляді заробітної плати у розмірі 1400 грн. та податковим органом під час перевірки встановлено, порушення позивачем п.2.1 ст.2, п.п.8.1.1 п.8.1 ст.8, п.п.16.3.2, п.п.16.3.5 п.16.3 ст.16 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 року № 889-VI (із змінами та доповненнями), а саме позивачем не утримано та не перераховано до бюджету податок з доходів фізичних осіб із доходу виплаченого громадянам у вигляді заробітної плати у сумі 11340,00 грн.

На підставі встановлених актом перевірки №2311/17-1/22477145/175 від 15.04.2011 року порушень позивачу направлено податкове повідомлення-рішення №000__1701/0 видане «__» квітнем 2011 року за порушення п.2.1 ст.2, п.п.8.1.1 п.8.1 ст.8, п.п.16.3.2, п.п.16.3.5 п.16.3 ст.16 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 року № 889-VI (із змінами та доповненнями) на суму за основним платежем у розмірі 11340,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 2835,00 грн. (а.с.11).

Суд не може погодитись із зазначеними висновками відповідача з наступних підстав.

Відповідно до п.1.2 ст.1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 року № 889-VI (із змінами та доповненнями) дохід сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом у випадках, визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами.

Також відповідно до п.1.6 ст.1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 року № 889-VI Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахований (виплачений) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (далі - оподатковуваний дохід).

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які підлягають кінцевому оподаткуванню при їх нарахуванні (виплаті); доходів, які підлягають оподаткуванню у складі загального річного оподатковуваного доходу; доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Законом.

Загальний місячний оподатковуваний дохід дорівнює сумі оподатковуваних доходів, виплачених (нарахованих) протягом такого звітного податкового місяця.

Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, отриманих (нарахованих) протягом такого звітного податкового року.

Згідно із п. п. 4.1 ст.4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 року № 889-VI загальний річний оподатковуваний дохід складається з суми загальних місячних оподатковуваних доходів звітного року, а також іноземних доходів, одержаних протягом такого звітного року.

Пунктом п.1.8 ст.1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 року № 889-VI закріплено, що наймана особа - фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію виключно за дорученням або наказом працедавця згідно з умовами укладеного з ним трудового договору (контракту) відповідно до закону. При цьому усі вигоди від виконання такої трудової функції (крім заробітної плати такої найманої особи, інших виплат чи винагород на її користь, передбачених законодавством), а також усі ризики, пов'язані з таким виконанням або невиконанням, отримуються (несуться) працедавцем.

В свою чергу, відповідно до п.1.15 ст.1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 року № 889-VI податковий агент - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізична особа чи представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону.

Згідно із п.п.3.2.1, п.п.3.2.2, п.п.3.2.3 п.3.2 ст.3 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 року № 889-VI обєктом оподаткування резидента є загальний місячний оподатковуваний дохід з джерелом його походження з України; загальний річний оподатковуваний дохід з джерелом його походження з України; доходи з джерелом їх походження з України, які підлягають кінцевому оподаткуванню при їх виплаті. Відповідно до п.7.1 ст.7 цього закону ставка податку становить 15 відсотків від об'єкта оподаткування, крім випадків, визначених у пунктах 7.2 - 7.4 цієї статті.

Судом встановлено, що єдиною підставою для висновків податкового органу щодо виявлених порушень позивачем під час перевірки була заява громадянина ОСОБА_3, згідно якої він працював кладовщиком та отримував за місяць ставку в 1400,00 грн. за період з травня 2005 року по 27 жовтня 2009 року.

Суд критично ставиться до наявних в матеріалах справи доказів в підтвердження виявлених порушень, оскільки доказів в підтвердження того, що громадянин ОСОБА_3 перебував у трудових стосунках з позивачем та отримував заробітну плату не надано, висновки ґрунтувались лише на письмових поясненнях ОСОБА_3 без будь-якого документального підтвердження, а також, не вбачається зарахування громадянина до штатного розкладу підприємства, накази на прийом та звільнення з роботи громадянина та відповідні записи у трудовій книжці відсутні.

Слід зазначити, що з заяви ОСОБА_3 вбачається, що він працював у період з травня 2005 року по 27 жовтня 2009 року на підприємстві позивача без належного оформлення та звернувся до податкового органу з метою отримання невиплачених коштів, проте у суду відсутні будь-які його звернення з приводу порушення його трудових прав до податкових органів та відповідних органів охорони праці, які б підтверджували намагання ОСОБА_3 належним чином працевлаштуватись.

Також представником позивача надано до суду копію рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області № 2-3931/11 від 15 травня 2012 року за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Борл ЛТД» про визнання трудового договору укладеним між ОСОБА_3 та ТОВ «Борл ЛТД». З рішення вбачається, що ОСОБА_3 в задоволені позовних відмовлено в повному обсязі (а.с.46-47).

А також представником позивача надано копію рішення Апеляційного суду Одеської області від 12 червня 2013 року по вище вказаній справі, яким апеляційну скаргу ОСОБА_3М відхилено та рішення від 15 травня 2012 року Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області залишено без змін (а.с.120-122).

Таким чином, порушення позивача, виявлені під час перевірки не підтверджені документально, що приводить суд до висновку, що вони не відповідають дійсності та висновки податкового органу ґрунтувались на припущеннях.

Крім того, як вбачається із акту № 2311/17-1/22477145 від 15.04.2013 року відповідачем проведено фактичну виїзну позапланову документальну перевірку.

Відповідно до п.п.75.1.2 п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року за № 2755-VI (із змінами та доповненнями) документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Також відповідно до ст.81 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року за № 2755-VI (із змінами та доповненнями) Посадові особи органу державної податкової служби мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування органу державної податкової служби, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника органу державної податкової служби або його заступника, що скріплений печаткою органу державної податкової служби;

- копії наказу про проведення перевірки;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Представник позивача надав до суду копію журналу реєстрації перевірок ТОВ «Борол ЛТД», з якого вбачається, що у журналі відсутні записи проведення зазначеної перевірки та прізвища осіб, які проводили дану перевірку та підтверджує ту обставину, що перевірка на підприємстві не проводилась. Також представником відповідача не надано жодних доказів перебування перевіряючих осіб на зазначеному підприємстві у період проведення перевірки.

Відповідно до п.86.1 ст.86 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року за № 2755-VI (із змінами та доповненнями) результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Та відповідно до вимог п.86.8 ст.86 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року за № 2755-VI (із змінами та доповненнями) податкове повідомлення-рішення приймається керівником податкового органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до органу державної податкової служби за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Як вбачається із матеріалів справи акт № 2311/17-1/22477145 складений та підписаний 15.04.2011 року, а податкове повідомлення-рішення прийнято 05 травня 2011 року, що суперечить нормам Податкового кодексу України, крім того суду не надано доказів коли саме вручена акт перевірки, що унеможливлює встановити яка повинна бути дата прийняття податкового повідомлення рішення. Також позивачем надано до суду податкове повідомлення рішення, яке взагалі не містить повного номеру та дати прийняття такого рішення.

Таким чином, оскільки належними та допустимими доказами відповідач, як суб'єкт владних повноважень на якого покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів обґрунтованості висновків акту перевірки, суд приходить висновку, що правочини відповідають положенням норм чинного законодавства України.

Частиною другою ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить визнати нечинним та скасувати акт ДПІ у Приморському районі м.Одеси Одеської області ДПС від 15.04.2011 року № 2311/17-1/22477145/175. Водночас, як випливає з вимог п.1 ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Тому, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправними дії ДПІ у Приморському районі м.Одеси Одеської області ДПС по складанню акту перевірки від 15.04.2011 року № 2311/17-1/22477145/175.

В силу норм ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Оскаржуваний акт ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС, не є нормативним або ненормативним актом, який встановлює, змінює або скасовує норми права чи породжує права та обов'язки суб'єкта, якому він адресований. Акт фіксує встановлення певних фактів (результатів перевірки).

Частиною 2 ст. 11 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Разом з тим, з метою повного захисту прав особи, яка звернулась за судовим захистом, суд вважає за необхідним, вийти за межі позовних вимог на підставі частини 2 статті 11, ч. 3 ст.162 КАС України, а саме, визнати протиправними дії ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС по складанню акту перевірки від 15.04.2011 року № 2311/17-1/22477145/175.

З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись Податковим кодексом України, ст.ст. 7, 8, 9, 11, 14, 71, 86, 94, 158 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Борл ЛТД» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби про визнання недійсним та скасування акту перевірки та податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби № /0 від 05 травня 2011 року.

Визнати протиправними дії ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС по складанню акту перевірки від 15.04.2011 року № 2311/17-1/22477145/175.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Л.М.Токмілова

30 липня 2013 року.

.