Справа № 1407/2-5641/11
Суддя: Висоцька Г. А.
Дата ухвалення: 2011-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2011 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої - судді Висоцької Г.А.

при секретарі - Лось О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління державної інспекції УМВС України в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,

ВСТАНОВИВ:

24.05.2011 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку адміністративного судочинства з позовом до управління державної інспекції УМВС України в Миколаївській області (далі - відповідач) про скасування постанови від 12.05.2011 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обгрунтування позову позивач зазначав, що 12.05.2011 року інспектор ДПС Коблевської роти ДПС Миколаївської області склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно протоколу позивач 12.05.2011 року о 09-00 год. на автодорозі Ульянівка-Миколаїв, керуючи автомобілем "OPEL-ASTRA", реєстр. номер НОМЕР_1 в порушення п. 12.4 ПДР України, рухався зі швидкістю 86 км/год., перевищив швидкість в населеному пункті на 26 км/год, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КупАП.

На підставі протоколу інспектором в цей же день було винесено постанову, якою позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КупАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Позивач вважав, що постанова винесена безпідставно, а саме з підстав: відсутності правопорушення та належних доказів.

Виходячи з цих обставин позивач просив про визнання постанови протиправною та її скасування.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав позов.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, судом був повідомлений своєчасно та належним чином. До суду надійшло письмове заперечення проти позову із посиланням на законність дій інспектора ДПС відносно позивача та з проханням відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття представника відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Відповідно до протоколу серії ВЕ1 № 104771 та постанови ВЕ № 278937 від 12.05. 2011 року позивач о 09-05 год. на автодорозі Р-06 Ульянівка-Миколаїв, керуючи автомобілем "OPEL-ASTRA", реєстр. номер НОМЕР_1 в порушення п. 12.4 ПДР України, рухався зі швидкістю 86 км/год., за наявності знаку 60 км/год., чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КупАП.

Позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КупАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Факт порушення водієм Правил дорожнього руху України фіксується відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та повинен бути достатньо обгрунтований належними доказами, які б усували будь-які сумніви щодо наявності такого порушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Характер правопорушення вказує на те, що його фіксування можливе лише за допомогою конкретного виду доказів, а саме за допомогою спеціальних приладів, що мають функції фіксування швидкості руху транспортного засобу.

Положення ст. 251 КУпАП носять імперативний характер відносно можливості використання тільки тих технічних засобів та приладів, які мають функції фото- кінозйомки, відеозапису і тому лише вони можуть бути використані, як докази по справі.

Доказом вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є дані приладу для вимірювання швидкості «Іскра» серійний номер 19542, що не має функції фото-, кінозйомки, відеозапису.

Маючи перед прийняттям постанови протокол про адміністративне правопорушення, в якому позивач заперечував проти порушення ним ПДР, суб'єкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які підтверджували наявність складу правопорушення, але таких належних та допустимих доказів ні протокол, ні постанова не містить.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності до ст. 288 КУпАП встановлено, що постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Частиною 3 ст. 162 КАС України надано адміністративному суду повноваження на прийняття іншої постанови (не передбаченої переліком частини 2), яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За змістом ст. 293 КУпАП під час розгляду позову перевіряється законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймається одне з таких рішень: залишення постанови без зміни; скасування постанови і надсилання справи на новий розгляд; скасування постанови і закриття справи; зміна заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За зазначених обставин справи постанова про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанову серії ВЕ № 278937 від 12.05.2011 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на новий розгляд.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Висоцька Г.А.