Справа № 2-а-1353/10
Суддя: Яковенко М. М.
Дата ухвалення: 2010-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Володарський районний суд Донецької області
№2-а-1353/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2010 року Володарський районний суд Донецької області у складі

судді: Яковенко М.М.

при секретарі: Темір В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Володарське справу адміністративного судочинства за адміністративним позовом:

ОСОБА_1 до

Інспектора ДПС ВДАІ м. Маріуполя при УДАІ ГУ МВС України в Донецькій області рядового міліції ОСОБА_2 про оскарження постанови інспектора ДПС про притягнення до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду по наступним підставам:

25.03.2009 року постановою інспектора ДПС ВДАІ м. Маріуполя при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_2 на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 300 грн. В постанові по справі про адмінправопорушення АН № 236851 зазначено, що 25.03.2009 року о 12-52 год. водій автомобілю, ЗАЗ-1103 державний номер АН 5232АО, власником якого є ОСОБА_1 рухаючись по пр. Карпова в м. Маріуполь Донецької області, в межах населенного пункту, перевищив швидкість руху більш ніж на 20 км/годину, тобто в межах міста рухався зі швидкістю 92 км/ годину. Позивач вважає, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню, тому як при винесені зазначеної постанови порушення вимог КУпАП, ніяких порушень ПДР України він не допускав, про винесену постанову йому стало відомо лише при проходженні технічного огляду. Позивач вважає, що накладене на нього адміністративне стягнення необґрунтоване та просить постанову скасувати.

Позивач у судове засідання не з*явився, але залишив суду письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволені.

Ні відповідач по справі ні його представник у судове засідання не зявилися, хоча повідомлялись про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши письмову заяву позивача, заперечення відповідача, докази у їх взаємній сукупності, суд приходить до слідуючого :

Суд вважає встановленим, що підтверджується матеріалами справи, що дійсно 25.03.2009 року постановою АН №236851 інспектора ДПС ВДАІ м. Маріуполя ОСОБА_2 на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 300 грн. за допущенне порушення п.12.4 ПДР України по ст.122 ч.1 КупАП.

Відповідно до ст.288 КУоАП постанова посадової особи по справі про адмінправопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАСУ), з особливостями визначеними КУпАП. Виходячи з правового змісту цих вимог законодавства, передбачено, що даний позов розглядається в порядку та відповідно до вимог КАСУ, з урахуванням особливостей визначених КУпАП.

Відповідно до ст.69 КАСУ доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Обовязок по доведені своїх вимог та заперечень покладається на сторони, які зобовязані довести ці обставини. Т.б. при розгляді даного адмінпозову (адмінпозов може містити вимоги про скасування рішення субєкта владних повноважень) при оскаржені постанови по справі про адмінправопорушення, суд вважає, що відповідно до цих вимог, обовязок по доведені своїх вимог та заперечень покладається на сторони, які зобовязані довести ці обставини (ст.71 КАС України). Т.б. згідно ст.71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Ст.14-1 КУпАП передбачений особливий порядок виявлення порушень ПДР України за допомогою спецзасобів та прийняття на підставі даної статі відповідних рішень по справі про адмінправопорушення. Безпосередньо, до адмінвідповідальності за правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у випадку їх фіксації, працюючими в автоматичному режимі спецтехнічними засобами, які мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники транспортних засобів. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адмінправопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких посадова особа встановлює наявність або відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями особи, які притягається до адмінвідповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічними засобами, які мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису використовуваних при нагляді за виконанням правил, норм та стандартів, які стосуються забезпечення дорожнього руху, а також іншими документами та інш. При прийняті рішення посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підставі вищезазначених норм, виходячи з їх правового змісту, суд приходить до висновку, що передбачений певний порядок виявлення факту та фіксації правопорушень в сфері безпеки руху працівниками, на яких покладений обовязок по забезпеченню безпеки та нагляду за дорожнім рухом, т.б. органами ДАЇ. Зазначеними положеннями ст.14-1 КУпАП допускається виявлення та фіксація правопорушень засобами, які працюють в автоматичному режимі, за допомогою спецзасобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. На підставі зафіксованого факту правопорушення, особа, яка розглядала надані йому матеріали, у встановленому порядку провадження по справам про адмінправопорушення, прийняла відповідне рішення, а саме про притягнення до адмінвідповідальності позивача до адмінвідповідальності.

В даному випадку, протокол про адміністративне правопорушення не складався, але ж відповідно до вимог закону (ст.258 КУпАП) протокол про адміністративне правопорушення не складається лише при згоді особи щодо якої складається протокол з порушенням, або якщо правопорушення зафіксовано за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функцію фото і відеозйомки і постанова в такому разі виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Із представлених матеріалів справи не вбачається, що прилад «Візир» яким велась фіксація відноситься до працюючого в автоматичному режимі спеціального технічного засобу, у звязку з чим постанова не могла бути складена у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а при її незгоді з зазначеним порушенням особа, яка складає постанову повинна була скласти протокол адміністративного правопорушення. До того ж, відповідачем по справі, який здійснював нагляд за дорожнім рухом, за допомогою прилада Візір, який не працював в автоматичному режимі, а фіксація проводилась самим інспектором, не здійснив заходів, щодо зупинки даного транспортного засобу, не склав протокол та не оформив адмінматеріали відповідно до вимог КУпАП.

Оцінюючи та аналізуючи досліджені у справі докази у їх взаємній сукупності, суд приходить до висновку, що в даному випадку, будь-яких доказів які б спростовували доводи позивача з того приводу, що саме він перевищив встановлену швидкість руху, суду не представлено і встановлено не було. Крім того, відповідно до теххакрактеристи вимірувача швидкості РВ Візір (керівницвтво по експлуатації БКЮФ 2.786.100РЄ), даний прилад має найстройки кута обзору, відповідно до чого, функцією певної кнопки сужається кут обзору, при чому, при сужені куту обзору відеозображення приближає удалені об*єкти стають більш розлічиними, однак, при цьому об*єкти, розташовані близько від відеокамери, можуть не поміщатися на екрані у приближеному стані що ставить під сумнів, що саме позивач порушив ПДР України. Як зазначалось вище, знімок зроблений лише задньої двері автомобіля, без загального знімку, відповідно до якого можливо було вважати про навність або відсутність поруч інших автомобілів.

Враховуючи, що рішення про притягнення до адмінвідповідальності не може грунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведенності вини особи тлумачаться на його користь (конституційний принцип призумції невинуватості), тому розглядаючи позов в межах заявлених вимог, враховуючи, що при винесені постанови по справі про адмінправопорушення не були враховані всі необхідні обставини для прийняття обґрунтованого та законного рішення, в звязку з чим суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.159-163, 171-2 КАС України, Главою 24 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 1984 року із змінами та доповненнями, Постановою КМ України від 10.10.2001 року №1306 Про правила дорожнього руху із змінами та доповненнями, суд,-

п о с т а н о в и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 про оскарження постанови інспектора ДПС про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити у повному обсязі.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АН № 236851 від 25.03.2009 року інспектора ВДАІ м. Маріуполя при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області рядового міліції ОСОБА_2 про накладання штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 300 гривен.

Повний текст рішення виготовлений 02.09.2010 року.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.М.Яковенко