Справа № 2-а-2221/11
Суддя: Нестеренко Т. В.
Дата ухвалення: 2011-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

iменем України

Справа № 2-а-2221/11

"22" березня 2011 р. Якимівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Нестеренко Т.В.

при секретарі Подгурському О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ОДР ВДАІ Якимівського району старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2, начальника взводу ДАІ Якимівського району майора міліції ОСОБА_3 про оскарження постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати дії інспектора ОДР ВДАІ Якимівського району старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 протиправними, скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР1 №087078 від 04.03.2011 року, закривши провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, зазначивши, що 03.03.2011 року інспектором ОДР ВДАІ Якимівського району старшим лейтенантом міліції ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АР1 №100097, відповідно до якого він, являючись посадовою особою, своєчасно не ліквідував скількізть (ожеледицю) на вулиці Леніна в смт. Якимівка, порушивши Правила утримання доріг та вулиць 02.03.2011 року, чим порушив вимоги ЗУ «Про дорожній рух», за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 140 КУпАП. На підставі вказаного протоколу начальником взводу ДАІ Якимівського району майором міліції ОСОБА_3 винесена постанова серії АР1 №087078 про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення штрафу в сумі 1040,00 грн. Вважає, постанову від 04.03.2011 року незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки при її винесенні були порушені вимоги ст. ст. 245,276,278-280 КУпАП. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено місце та час його вчинення, нормативно-правовий акт, який ним було порушено, що є порушенням вимог ст. 256 КУпАП. Також, до протоколу не надано жодного доказу, який би підтверджував його причетність до скоєння вказаного правопорушення. Оскільки, постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності приймалась без зясування всіх необхідних обставин по справі, винесена з порушенням вимог діючого законодавства України, порушує його конституційні права, тому підлягає скасуванню.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, наполягав на його задоволенні.

Відповідач - інспектор ОДР ВДАІ Якимівського району старший лейтенант міліції ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, вважає, що і протокол, і постанова є законними, прийняті виключно з дотриманням вимог чинного законодавства України.

Відповідач - начальник взводу ДАІ Якимівського району майор міліції ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить його підпис в розписці про отримання судової повістки на 22.03.2011 року на 09.00 годин.

Суд, вислухавши доводи позивача та відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основних свобод кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з ст. 13 Європейської конвенції з прав людини та основних свобод кожна людина, права і свободи якої викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний спосіб захисту у відповідному національному органі незалежно від того, що порушення було вчинене особами, які діяли в офіційній якості.

У відповідності зі ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність, Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Стаття 55 Конституції України вказує, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною першою ст. 2 КАС України, передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних повноважень управлінської функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами частини 2 статті 19 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішуються адміністративними судами за місцем проживання позивача.

У відповідності до вимог ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до вимог ч.1 ст.71 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою начальника взводу ДАІ Якимівського району майора міліції ОСОБА_3 серії АР1 № 087078 від 04.03.2011 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП за те, що він 02.03.2011 року, являючись посадовою особою, своєчасно не ліквідував скількізть (ожеледицю) на вулиці Леніна в смт. Якимівка, чим порушив Правила утримання доріг.

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено штраф в сумі 1020 грн.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Підставою для винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АР1 №087078 від 04.03.2011 став протокол про адміністративне правопорушення серії АР1 №100097 від 03.03.2011 року.

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінюючи обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 та заперечення відповідача ОСОБА_2 суд виходить з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 являється головою смт. Якимівка Якимівського району Запорізької області.

Згідно з ч.1 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування»селищний голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідного селища.

Частиною 3 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування»закріплені повноваження селищного голови. Відповідно до п.19 ч.3 вказаного Закону селищний голова здійснює інші повноваження місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів.

Відповідно до ч.4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування»селищний голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

Як вбачається з вимог ст.1 Закону України «Про дорожній рух», вказаний Закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов'язки і відповідальність суб'єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів державної виконавчої влади, об'єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших ентральних органів державної виконавчої влади та об'єднань).

Статтею 7 вказаного Закону встановлена компетенція селищної Ради народних депутатів та її виконавчих органів у сфері дорожнього руху, до якої зокрема належить: сприяння діяльності по утриманню у безпечному для дорожнього руху стані автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та їх облаштуванню об'єктами сервісу.

Як вбачається з вимог ст. 21 вищевказаного Закону, автомобільна дорога, вулиця являє собою частину території, в тому числі в населеному пункті, призначену для руху транспортних засобів і пішоходів, з усіма розміщеними на ній спорудами. Автомобільні дороги, вулиці поділяються на: загального користування, відомчі та приватні. Автомобільні (позаміські) дороги загального користування поділяються на дороги державного та місцевого значення. Автомобільні дороги державного значення поділяються на магістральні та інші. У містах вулиці та дороги поділяються на магістральні вулиці

та дороги, дороги та вулиці місцевого значення.

Статтею 24 Закону України «Про дорожній рух»передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Крім того, статтею 14 Закону України «Про дорожній рух»передбачено, що учасники дорожнього руху мають право на безпечені умови дорожнього руху.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху України дорожні умови сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан.

Таким чином, з аналізу вищевказаних нормативно-правових актів випливає, що дороги та вулиці, які знаходяться в смт. Якимівка відносяться до автомобільних (позаміських) доріг, які знаходяться на території селища, а тому саме на селищного голову, як головну посадову особу територіальної громади покладається обовязок по сприянню діяльності з утриманню та безпечному для дорожнього руху стані автомобільних доріг, вулиць тощо, забезпечення учасників дорожнього руху безпеченими умовами дорожнього руху.

Також спростовуються матеріалами справи доводи позивача, щодо відсутності в протоколі про адміністративне правопорушення даних про місце та час його вчинення, оскільки з протоколу серії АР1 №100097 від 03.03.2011 року вбачається, що в ньому чітко зазначено, що правопорушення було скоєно 02.03.2011 року на вул. Леніна в смт. Якимівка, де не ліквідовано скількізть (ожеледицю).

Крім того, є хибними доводи позивача в частині відсутності в базі діючих законів Правил утримання доріг та вулиць, в звязку з чим посилання відповідачів на вказаний нормативно-правовий акт є безпідставним.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року затверджено Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони.

Відповідно до ч.1 вказаних Правил, вони поширюються на автомобільні (позаміські) дороги, міські вулиці і дороги загального користування, залізничні переїзди (далі - дорожні об'єкти) в межах смуги їх відчуження та червоних ліній і є обов'язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об'єктів і користувачів.

Тому посилання інспектора ОДР ВДАІ Якимівського району старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2 та начальника взводу ДАІ Якимівського району майора міліції ОСОБА_3, як в протоколі серії АР1 №100097 від 03.03.2011 року, так і постанові серії АР1 №087078 від 04.03.2011 року, як на порушення ОСОБА_1 вказаних Правил, є не безпідставними.

Щодо відсутності акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі та схеми про умови та стан шляху, які загрожували безпеці дорожнього руху, то слід зазначити, що в судовому засіданні за клопотанням відповідача інспектора Капканець В.О. було долучено до матеріалів справи фотокартки та пояснення понятих, які підтверджують стан частини дороги по вул. Леніна в смт. Якимівка.

З наданих письмових пояснень понятих вбачається, що вони були запрошені працівниками міліції на огляд місця ДТП, яке відбулось 02.03.2011 року на перехресті вулиці Леніна та вулиці М.Патріотів в смт. Якимівка. При огляді місця ДТП було виявлено, що на проїзній частині дороги мається сніговий накат, дорога слизька, не оброблена противоожеледичними матеріалами.

Про небезпечний стан дороги на вул. Леніна смт. Якимівка також свідчить оглянутий в судовому засіданні адміністративний матеріал відносно ОСОБА_4, якого було притягнено до адміністратвиної відповідальності за ст. 124 КУпАП до штрафу в сумі 340 грн.

З постанови Якимівського районного суду від 17.03.2011 року вбачається, що ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1 02.03.2011 року на перехресті вулиці Леніна та вулиці М.Патріотів в смт. Якимівка, не впорався з керуванням автомобіля та скоїв наїзд та стоячий автмобіль.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_4, доданих до справи, дорожньо-транспортна пригода відбулась, в звязку з поганим станом цієї частини дороги, яка була слизька, не оброблена противоожеледичними матеріалами, з розташуванням на ній снігового накату. Під час здійснення маневру його автомобіль занесло та він скоїв наїзд на стоячий транспортний засіб.

Долучені до матеріалів справи фотокартки підтверджують знаходження на дорозі по вул. Леніна в смт. Якимівка снігового накату та льоду, а отже факт небезпечного стану цієї частини дороги.

Щодо відстуності фінансування Якимівської селищної ради на виконання робіт з утримання доріг, на які в якості обгрунтування позовних вимог, посилається ОСОБА_1, то слід зазначити, що позивчем не було надано жодного доказу на підтвердження того, що він, як селищний голова, звертався до відповідних органів з листами про виділення відповідних коштів та приймав які небудь заходи для вирішення вказаного питання.

Крім того, відсутність фінансування не є тією причиною, за якою ОСОБА_1, як селищний голова, може не виконувати закони України та покладені на нього посадові обовязки.

Відповідно до п.1.1 Правил дорожнього руху, вказані Правила встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

З вимог п. 1.9 Правил дороджнього руху, вбачається, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Такимч чином, судом було встановлено, що позивач дійсно, займаючи посаду селищного голови смт. Якимівка порушив Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, Закон України «Про дорожній рух»та Правила дорожнього руху України.

У відповідності з вимогами ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Інпектором ОДР ВДАІ Якимівського району старшим лейтенантом міліції ОСОБА_2 в судовому засіданні було доведено правомірність винесеного ним протоколу про адміністратвине правопорушення та відповідної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Жодного доказу на підтвердження не дотримання відповідачами вимог ст. ст. 245, 276, 278-280 КУпАП позивачем надано не було.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена до вищестоящого органу (вищестоящій посадовій особі) або до районного, міського районного в місті, міського або міськрайонного суду, в порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд не знаходить законних підстав для задоволення позовних вимог та вважає за необхідне відмовити у позові повністю.

Керуючись ст.ст. 140, 245, 251, 284 КУпАП, ст.ст. 9-12, ст. 71, ст. ст. 159-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора ОДР ВДАІ Якимівського району старшого лейтенанта міліції ОСОБА_2, начальника взводу ДАІ Якимівського району майора міліції ОСОБА_3 про оскарження постанови про адміністративне правопорушення- відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: