Справа № 2а-3113/11/0970
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 р. Справа № 2062/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до міського відділу Державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» про визнання незаконними дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до міського відділу Державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції, яким просила визнати незаконними дії державного виконавця щодо накладення стягнення на майно без виділення частки в натурі та зобовязати виключити майно з акту опису й арешту від 18.08.2011 року.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2011 року в задоволенні позову відмовлено. Постанова мотивована тим, що державний виконавець міського відділу Державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції при складанні акту опису та арешту майна від 18.08.2011 року по примусовому виконанню рішення Калуського міськрайонного суду про стягнення боргу з ТзОВ «Бовісан», ОСОБА_4, ОСОБА_5 в користь ВАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3»в особі Івано-Франківської обласної дирекції, в повній мірі дотримався вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Постанову в апеляційному порядку оскаржила позивач, вважає, що суд порушив норми матеріального та процесуального права, просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що оскільки описане та арештоване приміщення та будинок не являються особисто власністю її чоловіка ОСОБА_3, так як набуті ним за час спільного з позивачем проживання, частка у праві спільної сумісної власності на дане приміщення не була виділена в натурі, а відповідачем проведено опис приміщення в цілому, вважає дії відповідача такими, що порушують її право вільно володіти, розпоряджатися та користуватися належним їй майном. Вважає, що з метою недопущення порушення її майнових прав щодо володіння, користування та розпорядження приміщенням та будинком, що належить їй та її чоловіку на праві спільної сумісної власності, зазначене приміщення підлягає виключенню з акту опису та арешту, а дії відповідача, які полягають у накладенні стягнення на майно ОСОБА_3 як засновника ТзОВ «Бовісан», що належить їй та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності без виділення його частки в натурі, є незаконними.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 04.07.2011 року до міського відділу Державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції надійшов для виконання виконавчий лист, виданий 11.05.2011 року Калуським міськрайонним судом про стягнення солідарно з ТзОВ „Бовісан, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в користь ВАТ „ОСОБА_2 ОСОБА_3 в особі Івано-Франківської обласної дирекції заборгованості за генеральною кредитною угодою № 84 від 03.07.2008 року, кредитними договорами № 014/14-10/347G84 від 03.07.2008 року, № 014/14-10/348G84 від 03.07.2008 року та № 014/14-10/258 від 13.05.2008 року в сумі 1 141 237,20 грн., а саме: по тілу кредитів 1 050 508, 20 грн., по відсотках 83 430, 57 грн., по пені 5 593, 43 грн., в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: адміністративно-побутову будівлю (цегла) загальною площею 662,4 кв.м, гараж, майстерні з складськими приміщеннями (залізобетон), загальною площею 282,7 кв.м, закриту трансформаторну підстанцію (цегла), загальною площею 51,8 кв.м, які знаходяться по вул.Окружна, 1 «а» м.Калуш Івано-Франківської області та предмет застави: пилу ДС 440 М двуголовочну напівавтомат, верстат СК 410 для різки штапиків під кутом 45 градусів автомат, двуголовочну ПВХ зварювальну машину ДК 502, верстат СА 604 для зачистки зварного кута, 4 фрези, верстат FR 226 для фрез. отвору під замки та ручки, верстат ST 263 для фрезерування водовідливних каналів з трьома двигунами, верстат КМ 215 для обробки торців імпосту з автоматичною подачею фрези.

На підставі вказаного виконавчого листа 07.07.2011 року старшим державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_6 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 27414635.

Крім того, державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_7 складено акт від 18.08.2011 року, яким описано та накладено арешт на майно ТзОВ „Бовісан, а саме адміністративно-побутову будівлю загальною площею 662, 4 кв.м, гараж , майстерні з складськими приміщеннями, загальною площею 282, 7 кв.м, закриту трансформаторну підстанцію, загальною площею 51, 8 кв.м в цілому, що знаходяться по вул. Окружна, 1а, в м. Калуші Івано-Франківської області.

Власником вказаного нерухомого майна відповідно до технічного паспорту, довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.02.2011 року № 88/15-10 є ТзОВ «Бовісан».

Також судом першої інстанції в судовому засідання встановлено, що на виконанні у відповідача перебуває ще вісім виконавчих документів, боржником у яких виступає ТзОВ „Бовісан на користь різних стягувачів.

Колегія суддів вважає такі дії відповідача правомірними, виходячи з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно із ч. 1 ст. 6 вищевказаного Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Частиною 1 статті 11 Закону № 606-XIV визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації (ч.1 ст.52 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ч.6 ст.52 Закону № 606-XIV, у разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до ст.12 Закону України „Про господарські товариства, товариство є власником: майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; продукції, виробленої товариством в результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом.

Згідно ч.5 ст.57 Закону України "Про виконавче провадження", при проведенні виконавчих дій щодо опису та арешту майна боржника державний виконавець складає акт опису й арешту майна.

Судом встановлено, що відповідач вживав заходів щодо з»ясування права власності на нежитлові приміщення по вул.Окружна, 1 "а" в м.Калуш Івано-Франківської області. Крім того, позивачем надано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19163849 від 11.06.2008 року, наданий Івано-Франківським бюро технічної інвентаризації, згідно якого виробничі будівлі та споруди за адресою вул. Окружна, 1 «а» в м. Калуші Івано-Франківської області належать на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу ТзОВ «Бовісан».

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що державний виконавець в межах та в порядку вчинення виконавчих дій по виконанню рішення Калуського міськрайонного суду про стягнення солідарно з ТОВ „Бовісан, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в користь ВАТ „ОСОБА_2 ОСОБА_3 в особі Івано-Франківської обласної дирекції заборгованості в сумі 1 141 237, 20 грн., в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, склав акт опису та арешту нежитлових приміщень, що належать ТОВ „Бовісан на праві власності, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, чим в повній мірі дотримався вимог Закону України "Про виконавче провадження".

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2011 року у справі № 2а-3113/11/0970 за позовом ОСОБА_1 до міського відділу Державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» про визнання незаконними дій - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л. Я. Гудим

ОСОБА_8

Повний текст ухвали виготовлений 25.08.2015 року.