Справа № 826/1848/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про витребування доказів

24 березня 2015 року м. Київ № 826/1848/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання представника ОСОБА_1 про витребування доказів, -

ВСТАНОВИВ:

У письмовому провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд) знаходиться адміністративна справа № 826/1848/15 (далі - справа) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сівер Україна" (далі - позивач, ТОВ "Сівер Україна") до державного реєстратора реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Рябоконь Олени Ікарівни (далі - відповідач-1) та державного реєстратора реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач-2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: ОСОБА_1 (далі - третя особа, ОСОБА_1), про визнання протиправним та скасування рішення відповідача-1 від 29 грудня 2014 року № 18464061 про державну реєстрацію права власності (далі - оскаржуване рішення) на нежилі приміщення №№ 97, 98, 102, загальною площею 564,50 кв.м., що складає 50/100 частин від нежилих приміщень, площею 1134,70 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (далі - нежилі приміщення), за ОСОБА_1

До суду 19 березня 2015 року через канцелярію від представника ОСОБА_1 надійшло письмове клопотання про витребування у комунального підприємства "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" (далі - Київське міське МБТІ) реєстраційної справи на нежилі приміщення (далі - заявлене клопотання).

В обґрунтування заявленого клопотання зазначено, зокрема, що як стало відомо ОСОБА_1, ТОВ "Сівер Україна" подало до суду копії правовстановлюючих документів на нежилі приміщення із частково подібною назвою та адресою, що у певний період часу було зареєстровано за ТОВ "Сівер Україна". Протягом 2003-2007 років судами приймались суперечливі рішення щодо визнання, скасування, реєстрації права власності на нежилі приміщення. ОСОБА_1 невідомий обсяг реєстраційних дій, вчинених за цей період Київським МБТІ на виконання таких судових рішень.

Так, нежилі приміщення належать ОСОБА_1 на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 27 вересня 2004 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марчук К.В. за реєстровим № 2672. Відразу після укладення такого договору, як того вимагало чинне законодавство на той час, право власності на нежилі приміщення зареєстровано у Київському МБТІ.

Попередні власники ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 набули право власності на нежилі приміщення у порядку, встановленому для виконання судових рішень, та зареєстрували своє право у Київському МБТІ на підставі ухвали Переяслав-Хмельницького міжрайонного суду від 06 серпня 2004 року про зміну порядку та способу виконання судового рішення у справі про стягнення із Благодійної організації "Благодійний фонд "Християнський" (далі - організація) заробітної плати, згідно з яким, приміщення № 102 цокольного поверху та приміщення №№ 97, 98 першого поверху передані вказаним фізичним особам у власність.

При цьому, представник ТОВ "Сівер Україна" надав суду рішення Господарського суду міста Києва від 22 липня 2003 року у справі № 18/519, на підставі якого за ТОВ "Сівер Україна" визнано право власності на два приміщення, площею 286,3 кв.м. та площею 276,4 кв.м., розташовані у АДРЕСА_1

За інформацією ОСОБА_1, у грудні 2002 року між ТОВ "Сівер Україна" та організацією укладено декілька договорів позики, за умовами яких, у випадку неповернення організацією позичених грошових коштів, ТОВ "Сівер Україна" мало право задовольнити свої інтереси за рахунок квартир, загальною площею 286,3 кв.м., розташованих у АДРЕСА_1. Поряд з цим, на момент укладення договорів позик будівля за вказаною адресою навіть не перебувала у власності організації, оскільки була придбана тільки через декілька днів після укладення таких договорів.

У 2003 році ТОВ "Сівер Україна" звернулося до Господарського суду міста Києва з вимогою визнати за ним право власності на квартири, загальною площею 286,3 кв.м., розташовані у АДРЕСА_1. Невідомо, яким чином у процесі судового розгляду квартири замінені нежилими приміщеннями, адже ТОВ "Сівер Україна" не мало жодних підстав вимагати від організації у рахунок погашення заборгованості за договорами позики передачі нежилих приміщень.

Незважаючи на цю обставину, а також на те, що на момент укладення договорів позик, як уже зазначено вище, будівля по АДРЕСА_1 не була власністю організації, відповідно її приміщення не могли бути предметом застави, оскільки укладення таких договорів суперечило ст. 19 Закону України "Про благодійництво та благодійні організації", рішенням Господарського суду міста Києва від 22 липня 2003 року у справі № 18/519 визнано право власності ТОВ "Сівер Україна" на два приміщення, площею 286,3 кв.м. та площею 276,4 кв.м., розташовані у АДРЕСА_1, та виселено організацію із будівлі за вказаною адресою. Саме це судове рішення представники ТОВ "Сівер Україна" зараз надали суду.

У вересні 2004 року ТОВ "Сівер Україна" звернулося до Київського МБТІ за реєстрацією права власності на нежилі приміщення, на які право власності визнано рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 18/519 (на два приміщення, площею 286,3 кв.м. та 276,4 кв.м., розташовані у АДРЕСА_1), однак у реєстрації відмовлено.

Після цього, ТОВ "Сівер Україна" звернулося до Господарського суду міста Києва, на думку представника ОСОБА_1, із абсолютно неправомірною та надуманою вимогою: зобов'язати Київське МБТІ зареєструвати право власності на приміщення за адресою: АДРЕСА_1, які зазначені на плані під літерою "А", загальною площею 564,5 кв.м., що складає 50/100 частин нежилих приміщень, а саме: приміщення № 102 цокольного поверху та приміщення №№ 97, 98 першого поверху. Незрозуміло, з яких підстав ТОВ "Сівер Україна" стало претендувати на такі приміщення. Адже це не квартири, а нежилі приміщення. Крім того, площа приміщень, визнаних Господарським судом міста Києва за ТОВ "Сівер Україна" у справі № 18/519, не співпадає із площею приміщень, стосовно яких подано даний позов.

Незважаючи на вище зазначені "неспівпадіння", а також на те, що на той час ОСОБА_1 уже був зареєстрований як власник нежилих приміщень, тобто вирішувалося питання, що безпосередньо стосується його законних прав та інтересів, рішенням Господарського суду міста Києва від 29 грудня 2004 року у справі № 22/476, без залучення до справи ОСОБА_1, зобов'язано Київське МБТІ зареєструвати право власності на приміщення за адресою: АДРЕСА_1, які зазначені на плані під літерою "А", загальною площею 564,5 кв.м., що складає 50/100 частин нежилих приміщень, а саме: приміщення № 102 цокольного поверху та приміщень №№ 97, 98 першого поверху, при цьому скасувавши реєстрацію як власника ОСОБА_1

Однак, як також зазначає представник ОСОБА_1, постановою Вищого господарського суду України від 06 квітня 2005 року рішення суду першої інстанції скасовано, а 29 квітня 2005 року Господарським судом міста Києва прийнято ухвалу про поворот виконання судового рішення та реєстрацію права власності на нежилі приміщення у Київському МБТІ за ОСОБА_1 поновлено.

Отже, враховуючи усе вище зазначене, з метою всебічного та повного з'ясування усіх обставин справи, представник ОСОБА_1 просить задовольнити заявлене клопотання.

Так, згідно з ч. 2 ст. 69, ч.ч. 1-5 ст. 71 та ч.ч. 1, 3 ст. 79 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Суд може збирати докази з власної ініціативи.

Письмовими доказами є документи (у тому числі електронні документи), акти, листи, телеграми, будь-які інші письмові записи, що містять в собі відомості про обставини, які мають значення для справи.

Письмові докази, які витребовує суд, надсилаються безпосередньо до адміністративного суду. Суд може також уповноважити заінтересовану сторону або іншу особу, яка бере участь у справі, одержати письмовий доказ для надання його суду.

Таким чином, перевіривши зазначені у заявленому клопотанні доводи на предмет їх відповідності вище викладеним нормам та з'ясованим обставинам, а також оцінивши докази, які містяться у матеріалах справи, суд прийшов до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання, оскільки наявність у матеріалах справи витребуваних доказів, за переконанням суду, дійсно матиме значення для всебічного, повного і об'єктивного розгляду та вирішення справи із прийняттям у ній законного і обґрунтованого рішення.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69, 71, 79, 128, 160, 165, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити заявлене клопотання.

2. Витребувати у комунального підприємства "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" (вулиця Трьохсвятительська, З-В місто Київ 01001) належним чином засвідчені копії усіх, без винятку, документів відповідної реєстраційної справи на нежилі приміщення, загальною площею 564,50 кв.м., що складає 50/100 частин від нежилих приміщень, площею 1134,70 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

3. Зобов'язати керівництво зазначеного комунального підприємства протягом трьох днів із дня отримання копії даного судового рішення організувати подання витребуваних доказів (або письмових пояснень із зазначенням причин неможливості їх надання) до канцелярії Окружного адміністративного суду міста Києва для долучення до матеріалів адміністративної справи № 826/1848/15.

4. Роз'яснити, що згідно з ч. 1 ст. 271 КАС України, у разі неподання без поважних причин письмових доказів, що витребувані судом, та неповідомлення причин їх неподання суд може постановити ухвалу про тимчасове вилучення цих доказів для дослідження судом, а відповідно до ч. 6 ст. 71 КАС України, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

5. Також роз'яснити, що ухвала окремо не оскаржується та набирає законної сили з моменту ухвалення. Заперечення проти ухвали може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на постанову чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб та підлягає виконанню на всій території України.

Копії ухвали направити (вручити) сторонам та третій особі (їх уповноваженим представникам), а також направити для виконання до комунального підприємства "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна".

Суддя В.М. Данилишин