Справа № 2а/1770/5638/2011
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2012-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/5638/2011

16 січня 2012 року 09год. 50хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Анікушина В.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2, третьої особи позивача: представник < ОСОБА_3 > третьої особи відповідача: представник < ОСОБА_3 >

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_4 < Список > < Позивач в особі > третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача < 3-тя особа >
до Державна податкова інспекція у м.Рівне третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача < 3-тя особа >
про визнання нечинним податкове повідомлення-рішення
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 28.09.2011 року № НОМЕР_1.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та надав пояснення, які співпадають з позицією, викладеною в позовній заяві, а зокрема зазначив, що не погоджується з доводами відповідача щодо необхідності сплати податкового зобовязання із земельного податку визначеного спірним рішенням. В обґрунтування підстав наведеного позову зазначає, що позивач знаходився на спрощеній системі оподаткування та здійснював підприємницьку діяльність за адресою м. Рівне, вул. Млинівська, 3 і відповідно до п. 6 Указу Президента України від 03.07.1998року №727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» не є платником податку на землю. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив та вказав, що відповідно до п. 6 постанови КМ України від 16.03.2000року №507 «Про розяснення Указу Президента України від 03.07.1998року №727» платник єдиного податку звільняється від плати за землю лише за земельні ділянки, які ним використовуються для здійснення підприємницької діяльності. На думку відповідача, позивач не використовує земельну ділянку для своєї підприємницької діяльності так як в свідоцтві про сплату єдиного податку за 2008-2010р. місце діяльності позивача зазначене «територія України». Платники єдиного податку, які не використовують у своїй підприємницькій діяльності земельні ділянки, повинні сплачувати за ці земельні ділянки податок у встановлених розмірах на загальних підставах, а тому позов не належить до задоволення.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.

28.09.2011 року відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № про визначення позивачу податкового зобовязання за платежем земельний податок з фізичних осіб в розмірі 103515,47 грн.

Судом встановлено, що позивач, згідно договорів купівлі-продажу від 14.02.2006р. та 16.02.2006р. придбав у приватної фірми «Біна» корпус механічного цеху (літ. «Б-2», інвент. № 10001) і будівлю піднавісу (літ. «Н-1», інвент. № 83486), розташовані в м. Рівне, вул. Млинівська, 3. Вказані договори був належним чином зареєстровані, про що свідчать витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.02.2006р. та від 24.02.2006р.

Право власності на земельну ділянку площею 0,5900га підтверджується державним актом серії ЯЖ №342727 від 14.10.2008р.

Нормативна грошова оцінка зазначеної вище земельної ділянки площею 0,5900га, становить в 2008 році 2382206,42грн., в 2009 році 2744301,80грн., в 2010 році 2906215,61грн., в 2011 році 2906215,61грн.

У період з 01.01.2008 року по 31.12.2011 року позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування у вигляді сплати єдиного податку за видом діяльності «посередництво в торгівлі, оренда приміщення», що підтверджується копіями свідоцтв про сплату єдиного податку. Вказані обставини відповідачем не заперечуються.

Посилання представника відповідача на те, що у свідоцтві про сплату позивачем єдиного податку місце здійснення діяльності вказана не та адреса, за якою знаходиться земельна ділянка, судом до уваги не береться, виходячи з наступного.

Згідно пояснень представника позивача, позивач проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується також свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця.

При оформленні свідоцтва про сплату єдиного податку, відповідачем зобовязано позивача вказати місце здійснення діяльності адресу проживання субєкта підприємницької діяльності. Даний факт відповідачем не був заперечений чи спростований.

Факт використання позивачем земельної ділянки для здійснення підприємницької діяльності, розташованої в м. Рівне по вул. Млинівській, 5 підтверджується копіями рахунків-актів за телекомунікаційні послуги з 2006 по 20011 роки, копіями договорів купівлі-продажу товарів за 2009-20011роки, копіями договорів на тимчасове користування місцями розташування спеціальних конструкцій за 2010-2011 роки, копією акту перевірки № 9 відділу з питань наглядово-профілактичної діяльності Рівненського МУ ГУ МНС України в Рівненській області від 18.02.2011р., копією договору страхування цивільної відповідальності власників майна від 25.03.2011р., копією ветеринарного свідоцтва на продукти та сировину, яка направляється до м. Рівне, вул. Млинівська, 3, ксерокопією рекламного банера та оригіналом пакувального пакета. Всі вищевказані докази свідчать про те, що земельна ділянка, на яку нарахований земельний податок відповідачем, використовується позивачем для здійснення підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 6 Указу Президента України від 03.07.1998року №727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва», платник єдиного податку не є платником податку за землю.

Згідно абзацу г) пункту 1 підрозділу 8 розділу ХХ Перехідних Положень Податкового кодексу України, встановлено, що з 1 січня 2011 року до внесення змін до розділу XIV Податкового кодексу України в частині оподаткування суб'єктів малого підприємництва Указ Президента України від 3 липня 1998 року N 727 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" (з наступними змінами) та абзаци шостий - двадцять восьмий пункту 1 статті 14 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року N 13-92 "Про прибутковий податок з громадян" застосовуються з урахуванням таких особливостей: платники єдиного податку не є платниками таких податків і зборів, визначених Податковим кодексом України, зокрема, земельний податок, крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються для ведення підприємницької діяльності.

Отже, оскільки позивач є платником єдиного податку і використовує земельну ділянку для здійснення підприємницької діяльності, нарахування податковим органом позивачу земельного податку в розмірі 103515,47 грн. є неправомірним та суперечить вимогам Указу Президента України від 03.07.98 №727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку і звітності суб'єктів підприємницької діяльності" та Податковому кодексу України.

Беручи до уваги наведене, адміністративний позов позивача слід задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 94 КАС України понесені витрати позивачем у вигляді сплати судового збору присуджуються позивачу із Державного бюджету України.

Керуючись статтями < ОСОБА_3 >, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівне № від 28 вересня 2011 року визнати протиправним та скасувати в повному обсязі з моменту його прийняття.

Присудити на користь позивача - ОСОБА_4 із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 28,23 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя < Підпис > ОСОБА_3