Справа № 2-а-425/2010
Суддя: Мовчан О. Г.
Дата ухвалення: 2010-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 2а-425
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 листопада 2010 року смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області,

у складі: головуючого судді Мовчана О.Г.

при секретарі Проскурня Н.В.

розглянувши у судовому засіданні в смт. Михайлівка адміністративну справу в порядку письмового провадження за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі про визнання дій управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області неправомірними, перерахунок пенсії у відповідності з діючим законодавством України та стягнення недоплаченої суми пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області, у якому зазначив, що він являється інвалідом III групи. Його інвалідність повязана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою серії МСЕ № 012570.

Проте відповідачем неправильно нараховується належна йому пенсія, як інваліду III групи, яка виникла в звязку з ліквідацією аварії на Чорнобильській АЕС в період з 22.08.1989 року по 22.12.1989 року, що підтверджується маршрутним листом.

Звернувшись до відповідача з офіційною заявою про перерахунок належної пенсії у відповідності з діючим законодавством, йому було надано відповідь, в якій зазначено, що розмір його пенсії у 2005-2010 роках розраховувався відповідно до вимог діючого пенсійного законодавства і перегляду не підлягає.

Враховуючи викладене, позивач просить визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області у відношенні відмови йому у проведені перерахунку щомісячної державної допомоги. Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області здійснити перерахунок та виплату державної пенсі та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, згідно вимог ч.4 ст. 54 та ч.1 ст. 50, ст. 60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII, починаючи з 01.01.2005 року по 30.09.2010 року. Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області сплатити заборгованість по не нарахованим державній пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю за весь час затримки, починаючи з 01.01.2005 року по день винесення рішення, згідно вимог ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області в подальшому нараховувати та виплачувати на його користь належні йому державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, згідно вимог ч.4 ст. 54 та ч.1 ст. 50, ст. 60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На обґрунтування своїх вимог, позивач надав суду:

-світлокопія паспорта громадянина України;

-світлокопія посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

-світлокопія експертного висновку;

-світлокопія пенсійного посвідчення;

-світлокопія маршрутного листа;

-світлокопія довідки Сер.МСЕ № 012570;

-світлокопія довідки до акта огляду МСЕК;

-світлокопія заяви до УПФ;

-світлокопії довідок УПФ;

-світлокопія відповіді УПФ.

В призначене судом судове засідання, позивач не зявився, однак надав суду заяву з клопотанням про підтримання позовних вимог у повному обсязі й розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Представник відповідача до судового засідання не зявилася, проте надала суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження й письмові заперечення й відповідно до яких вона заперечує проти позову, оскільки вважає, що ОСОБА_1 пропустив строк звернення до суду за захистом порушеного права. Крім того, зазначає, що з 01.10.2008 року набув чинності Закон України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VI від 28.12.2007 року, яким передбачено, що мінімальні розміри пенсій особам, віднесеним до першої категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються у відсотках від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, не можуть бути нижчими, зокрема, для учасників ліквідації аварії на ЧАЕС у 1987-1990 роках за III групою інвалідності 140 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Внесено зміни також до статей 50, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якими визначено розміри додаткових пенсій за шкоду, заподіяну здоровю, особам потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1, 2, 3 та 4 категорій. Особам віднесеним до категорії 1, інвалідам III групи призначається щомісячна додаткова пенсія у розмірі 15 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. У звязку з прийняттям рішення Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року вимоги позивача за період з 01.01.2008 по 22 травня 2008 року задоволенню не підлягають. Відповідно до підпункту 2 пункту 1 постанови КМУ від 17.07.2008 року № 654 з 01.07.2008 року мінімальний розмір пенсії для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987-1990 роках для інвалідів III групи складає 760 гривень. Розрахунок пенсії позивачу було проведено в розмірі відшкодування фактичних збитків з урахуванням заробітної плати, виплаченої за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Розмір пенсії позивача у 2005-2010 роках розраховувався відповідно до вимог діючого пенсійного законодавства. Вимоги щодо встановлення мінімального розміру пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність є безпідставними.

Матеріалів на підтвердження обґрунтованості заперечень, відповідачем суду не надано.

На підставі наданих заяв, судом прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Положення частини другої статті другої КАС України, встановлюють, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно наданої копії посвідчення № 062861 ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та віднесений до 1 категорії осіб, захворювання яких повязане з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Згідно маршрутного листа Білозірської ГРЕ, ОСОБА_1 був відряджений в розпорядження Інституту ядерної енергії для виконання робіт на Чорнобильській АЕС з 22 серпня по 22 грудня 1989 року.

Згідно витягу з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги № 012570 від 14.05.2001 року ОСОБА_1 є інвалідом III групи безстроково у звязку з роботою з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС при виконанні обовязку військової служби. Ступінь втрати професійної працездатності складає 50 %.

У жовтні 2010 року позивач звернувся з заявою до управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області про перерахунок пенсії.

Своїм листом від 13.10.2010 року за № 4743/04 позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-XII.

Статтею 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-XII, передбачено, що пенсії особам віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюється у вигляді: 1) державної пенсії; 2) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, що призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини першої статті 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами III групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною четвертою статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів III групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд вважає що при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають частина перша статті 50 та частина четверта статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1 зокрема інвалідам III групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю.

Із статей 50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» випливає що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Відповідно до частини третьої статті 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачеві слід визначити пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Тому суд вважає протиправною відмову відповідача у перерахунку пенсій у разі встановлення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до ч.2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким внесені зміни до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, після прийняття рішення Конституційним судом України відповідач повинен був здійснювати виплату пенсії позивачу, виходячи з положень статей 50, 54 зазначеного Закону у попередній редакції.

Виходячи зі змісту ч.3 ст.150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обовязковими до виконання на території України, у тому числі є обовязковими до врахування усіма судами України при вирішенні спорів. В пункті 2 Рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2000 від 14.12.2000 року міститься розяснення стосовно того, що закони та інші правові акти або їх окремі положення, визнані рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним визнати дії управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області про відмову у перерахунку державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю неправомірними. Зобовязати відповідача зробити перерахунок та виплату державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, згідно вимог ч.4 ст.54 та ч.1 ст.50, ст.60 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII за період з 01 січня 2005 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 30 вересня 2010 року.

Керуючись ст.ст. 19, 46 Конституції України, ст.ст.2, 4, 5, 9, 11, 17-19, 69-71, 158, 159, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-XII, ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року N 1788-XII,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області про визнання дій управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області неправомірними, перерахунок пенсії у відповідності з діючим законодавством України та стягнення недоплаченої суми пенсії задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області про відмову у перерахунку державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю ОСОБА_1 неправомірними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Михайлівському районі Запорізької області зробити перерахунок та виплатити державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII починаючи з 01 січня 2005 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 30 вересня 2010 року, визначену згідно ч.4 ст.54 в розмірі шести мінімальних пенсій за віком та ч.1 ст.50 в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, розрахованої відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з відрахуванням раніше отриманих сум.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Михайлівський районний суд Запорізької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя

Михайлівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_2