Справа № 2а-6970/10/1470
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2011-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

17:31

11.03.2011 Справа № 2а-6970/10/1470

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мельника О.М.

при секретарі судового засідання Бондарь В.О.,

розглянувши адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, вул. Радянська, 12-б, бізнес-центр "Україна" офіс, м. Миколаїв, 54017

доДержавної податкової інспекції у Жовтневому районі Миколаївської області, вул. Торгова, 63 А, м. Миколаїв, 54050

прочасткове скасування рішення від 10.09.2010 № НОМЕР_1,
В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.10.2010 року відкрито провадження в справі за позовом ОСОБА_1 (далі: позивач) до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі Миколаївської області (далі: відповідач) щодо скасування рішення від 10.09.2010 року № НОМЕР_1 в частині застосування штрафу згідно статті 21 Закону України №265/95-ВР у розмірі 2856 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення від 10.09.2010 № НОМЕР_1 в частині застосування штрафу згідно статті 21 Закону України №265/95-ВР у розмірі 2856 грн. - є протиправним, оскільки для фізичних осіб-підприємців діючим законодавством України не передбачено будь-якого порядку окремого обліку товарних запасів від обліку доходів і витрат.

Відповідач заперечував проти позову вважає рішення від 10.09.2010 року № обґрунтованим, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Заслухавши думку представників сторін, всебічно, повно та об'єктивно встановивши обставини справи на підставі належних та допустимих доказів та надавши їм оцінку суд дійшов наступного.

На підставі направлень на перевірку від 27.08.2010р. фахівцями ДПА у Миколаївській області проведено перевірку за дотриманням порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій кіоску, на якій здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 За наслідками перевірки складено акт № 0063/0548/14/00/23/НОМЕР_2 від 28.08.2009, яким зафіксовано порушення податкового законодавства в сфері РРО, в тому числі а саме порушення вимог п.12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

За результатами перевірки ДПІ у Жовтневому районі Миколаївської області було прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 10.09.2010 року №, яким до позивача застосовано на підставі.1 ст.17, ст. ст. 21,22 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР на загальну суму 4031,00 грн.

Позивач частково не погодився з прийнятим рішенням в частині застосування санкцій за порушення п.12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995р. №265/95-ВР на суму 2856,00 грн.

Суд вважає доводи позивача обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до п. 12 ст. З ЗУ №265, суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів. За порушення вищевказаної норми ЗУ № 265 встановлено відповідальність: у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ст. 20 ЗУ № 265).

Так, п.12 ч.1 ст.3 Закону є відсильною нормою, і може застосовуватися лише при наявності інших правових норм, які передбачають такий порядок ведення обліку товарних запасів.

Обовязок щодо внесення записів на підставі первинних документів визначений лише в Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат громадян - суб'єктів підприємницької діяльності (з особливостями її ведення для сфери торгівлі) ф.№10, який ухвалений у вигляді листа ДПА від 05.11.97 №17-0117/10-8886.

Але враховуючи статус цього документу, його не можливо вважати нормативно-правовим актом, та він може носити лише рекомендаційний характер.

Посилання відповідача на те, що відсутність відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей, є порушенням установленого порядку ведення обліку товарних запасів, суд також вважає безпідставним, оскільки дія Закону України Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні розповсюджується лише на юридичних осіб, їх філіали та представництва і не стосується фізичних осіб-підприємців.

Таким чином, жодним нормативно-правовим актом не зобовязано фізичну особу-підприємця платника податку обліковувати накладні та інші первинні документи.

Відповідно до ч.1 ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що вимоги п.12 ч.1 ст.3 Закону №265/95-ВР не можуть бути застосовані до фізичних осіб-підприємців, оскільки законодавством не передбачено їх обовязку ведення обліку товарів за місцем їх реалізації та зберігання, і, відповідно нарахування штрафних (фінансових) санкцій за порушення п.12 ч.1 ст.3 Закону №265/95-ВР у розмірі передбаченому ст.21 Закону №265/95-ВР є безпідставним.

Частин 2 статті 71 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого на підставі акту перевірки № 0063/0548/14/00/23/НОМЕР_2 від 28.08.2009р., рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 10.09.2010 року №, тому вимоги позивача щодо скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій №10.09.2010 року №. в частині застосування санкцій на суму 2856,00 грн., винесеного Державною податковою інспекцією в Жовтневому районі Миколаївської області підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі Миколаївської області від 10.09.2010 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 в частині штрафу у розмірі 2856 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення встановлених строків залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Суддя О.М. Мельник