Справа № 759/6670/15-а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 759/6670/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Макаренко В.В.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Файдюк В.В.,

за участю секретаря - Чеботок Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі міста Києва на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 07 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі міста Києва про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

23 квітня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва щодо відмови в призначенні йому пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про державну службу»; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва призначити йому пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про державну службу» з 13 вересня 2013 року у редакції Закону України «Про державну службу», який діяв на вказану дату; визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва, щодо відмови включити виплати у вигляді сум матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення і компенсації за невикористану відпустку в заробітну плату для обчислення пенсії, неправомірними та протиправними; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва включити виплати у вигляді сум матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення і компенсації за невикористану відпустку в заробітну плату для обчислення пенсій, та зробити перерахунок пенсії з моменту її призначення із застосуванням показника заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування згідно довідки від 26.09.2013 № 01/1-6-76, а з 01 січня 2011 року єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове державне страхування.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 07 липня 2015 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Відповідач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, на заяву позивача від 04.12.2013 Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва листом від 17.12.2013 №201/17053 повідомило про відмову у призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу» з мотивів відсутності клопотання (направлення) про достроковий вихід на пенсію (а.с. 15-16).

07 квітня 2015 позивач звернувся із заявою до відповідача про переведення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з 13.09.2013 відповідно до діючого законодавства на 13.09.2013, додавши клопотання про достроковий вихід на пенсію (а.с. 17).

Листом від 10.04.2015 за №588/8-П Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва, відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу» з 13.09.2013. Крім того, відповідним листом позивача було проінформовано про відсутність підстав для врахування «інших виплат» до заробітної плати при обчисленні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с. 27).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку пенсійного органу та з метою їх відновлення позивач звернувся за захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач досяг віку, передбаченого законом для призначення пенсії за віком, має необхідний страховий стаж та стаж роботи державного службовця, висловив бажання отримувати пенсію державного службовця, що у сукупності ґрунтується на нормах ст. 37 Закону України «Про державну службу». При цьому продовження перебування на державній службі або в трудових відносинах з недержавним органом, правових наслідків для такої особи у вигляді не призначення пенсії державного службовця не несе.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За змістом ст. 1 Закону України «Про державну службу» державна служба - професійна діяльність осіб, які займають посади в органах державної влади та їх апараті щодо практичного виконання завдань та функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Відповідно частини другої ст. 38 Конституції України, громадяни користуються рівним правом доступу до державної служби, а також до служби в органах місцевого самоврядування.

Згідно з п. 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 №22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Згідно з частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з частиною другою статті 37 вказаного Закону (на момент виникнення спірних правовідносин) до досягнення віку, встановленого першим реченням частини першої цієї статті, право на пенсію за віком мають державні службовці - чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 60 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1953 року по 31 грудня 1953 року.

Призначення та нарахування пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі вказаного закону, що діє на момент подання та розгляду відповідної заяви.

Станом на 04.12.2013 (дата подання заяви про призначення пенсії державного службовця) позивач не досяг пенсійного віку 60 років 6 місяців, при цьому не надав клопотання про достроковий вихід на пенсію.

Однак, станом на 07.04.2015 (дата подання повторної заяви про призначення пенсії державного службовця) позивач досяг необхідного віку для призначення йому пенсії у відповідності до Закону України «Про державну службу» та мав необхідний стаж роботи на посадах, віднесених до державної служби.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний суд України в рішенні від 22 травня 2008 № 10-рп/2008 у п. 7.1 вказав, що тлумачення словосполучення звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина, що містяться в частині третій ст. 22 Конституції України, Конституційний Суд України дав у рішенні від 22.09.05 № 5-рп/2005, згідно з яким «конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод».

Також колегія суддів вважає неправомірною відмову пенсійного органу включити виплати у вигляді сум матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати та інше в заробітну плату для обчислення пенсії вбачає з огляду на таке.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 2 вказаного Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну службу», заробітна плата державного службовця складається із посадового окладу, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Частиною першою ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу)).

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Приймаючи до уваги викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року та від 28 травня 2013 року, а також в судових рішеннях Вищого адміністративного суду України від 23 січня 2014 року (справа № К/9991/29282/12), від 13 лютого 2014 року (справа № К/800/24905/13; К/80022561/13) та від 03 квітня 2014 року (справа № К/800/55540/13).

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що помилковим є визначення судом першої інстанції дати, з якої необхідно здійснювати призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу», з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів зауважує, що позивач про порушення своїх прав з боку відповідача мав дізнатись у момент отримання відповідної відмови у призначенні пенсії згідно Закону України «Про державну службу» та не був позбавлений можливості своєчасно звернутись із відповідним позовом до суду за захистом своїх прав.

Згідно із частини першої ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 23.04.2015 (згідно відмітки канцелярії суду) (а.с.2), водночас клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду не подав.

З огляду на наведене, колегія суддів доходить висновку, що в частині вимог за період з 13.09.2013 по 22.10.2014 включно позивачем пропущено встановлений строк звернення до суду відповідно до вимог ст. 99 КАС України.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи клопотання про поновлення пропущеного строку звернення позивача до суду з вимогами, що виходять за межі шестимісячного строку, встановленого ст. 99 КАС України, колегія суддів доходить висновку про необхідність залишення без розгляду вищезазначених вимог позивача за період з 13.09.2013 по 22.10.2014 включно.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17 жовтня 2014 року у справі №К/800/52590/14.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про обґрунтованість вимог позивача щодо визнання неправомірними та протиправними дій відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про державну службу» з 23.10.2014.

Згідно із частини першої ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Оскільки, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в зв'язку з цим виникає необхідність у частковому задоволенні апеляційної скарги та відповідно у скасуванні постанови Святошинського районного суду міста Києва від 07 липня 2015 року.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі міста Києва - задовольнити частково.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 07 липня 2015 року в частині задоволення позовних вимог за період з 13 вересня 2013 року по 22 жовтня 2014 року включно - скасувати, в цій частині прийняти нову постанову, якою адміністративний позов - залишити без розгляду.

В решті постанову Святошинського районного суду міста Києва від 07 липня 2015 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М. Троян

Судді: Н.П. Бужак,

В.В. Файдюк

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Файдюк В.В.

Бужак Н.П.