Справа № 463/5983/14а,2а/463/18/15
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року м. Львів Справа № 876/6511/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Рибачука А.І.,

суддів Багрія В.М., Старунського Д.М.,

з участю секретаря Андрушківа І.Я.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 08 травня 2015 року по справі № 463/5983/14-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова про визнання дій протиправними та зобовязання здійснити перерахунок і виплату пенсії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 11 листопада 2014 року звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо невключення до середньомісячного заробітку державного службовця сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та сум індексації при обчисленні пенсії, зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату їй пенсії як державному службовцю з 10 квітня 2012 року з урахуванням видів виплат включених у довідках про заробітну плату, та на які нараховано та утримано єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Позов обґрунтувала посиланням на статтю 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», статтю 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», статтю 33 Закону України «Про державну службу». Зазначала, що всі виплати, з яких нараховані та сплачені страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, повинні враховуватись при визначенні розміру заробітної плати для призначення та виплати пенсії.

Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 08 травня 2015 року вказаний позов задоволено частково, визнано протиправними дії відповідача щодо невключення до середнього заробітку позивача сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати під час обчислення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» з 11 травня 2014 року, зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з 11 травня 2014 року відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати згідно з довідкою про заробітну плату. В решті позову відмовлено.

Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова подало апеляційну скаргу, в якій покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову, якою повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що суд першої інстанції не врахував, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та індексація не входять до складу заробітної плати, передбаченої статтею 33 Закону України «Про державну службу», а отже, такі виплати не належать до інших надбавок, тому підстав для врахування цих виплат при розрахунку спеціального виду пенсії - пенсії державного службовця, яку отримує позивач, немає.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги поданої відповідачем апеляційної скарги та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Позивач в судовому засіданні заперечила проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просила відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що оскаржувану постанову слід змінити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 10 квітня 2012 року ОСОБА_1 призначена пенсія державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».

26 вересня 2014 року позивач зверталась до управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова із заявою про перерахунок пенсії та включення до складу заробітної плати при обчисленні пенсії сум матеріальних допомог та індексації заробітної плати, у чому їй було відмовлено з посиланням на те, що пенсія призначена та виплачується відповідно до норм чинного законодавства і підстав для її перерахунку немає.

Відповідно до вимог статті 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що матеріальні допомоги на оздоровлення та на соціально-побутові потреби входять до структури заробітної плати державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що оскільки стосовно ненарахованої пенсії державним службовцям спеціальними нормативно-правовими актами не визначено строк звернення до суду, то під час вирішення спорів, які виникають із вказаних правовідносин слід застосовувати положення статті 99 КАС України, відповідно до якої для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Оскільки позовні вимоги за період до 10 травня 2014 роки заявлені позивачем з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, встановленого статтею 99 КАС України, без зазначення поважних причин його пропуску, суд першої інстанції, встановивши вказані обставини, відповідно до статті 100 КАС України, повинен був залишити їх без розгляду. Натомість, суд першої інстанції прийшов до помилково висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні вказаних позовних вимог.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно вирішив справу по суті, однак, допустив помилкове застосування норм процесуального права, що відповідно до пункту 1 статті 201 КАС України є підставою для зміни оскаржуваної постанови.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 254, 256 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова задовольнити частково.

Постанову Личаківського районного суду м. Львова від 08 травня 2015 року по справі № 463/5983/14-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова про визнання дій протиправними та зобовязання здійснити перерахунок і виплату пенсії змінити, виклавши четвертий абзац резолютивної частини постанови в наступній редакції: «Позовні вимоги ОСОБА_1 за період до 10 травня 2014 року залишити без розгляду».

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: А.І. Рибачук

Судді В.М. Багрій

ОСОБА_3

Повний текст постанови виготовлено 07 вересня 2015 року.