Справа № 11819/09/1570
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2011-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2011 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Марина П.П.,

при секретарі Полторак І.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Одеської залізниці до Знам'янської обєднаної державної податкової інспекції у Кіровоградській області про скасування податкових повідомлень рішень Знам`янської обєднаної державної податкової інспекції у Кіровоградській області від 13.04.2009 року №/0, від 08.05.2009 року №/1, від 22.07.2009 року №/2, від 15.09.2009 року №/3, -

ВСТАНОВИВ:

Одеська залізниця звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Знам`янської обєднаної державної податкової інспекції у Кіровоградській області про скасування податкових повідомлень-рішень Знамянської обєднаної державної податкової інспекції у Кіровоградській області від 13.04.2009 року №/0, від 08.05.2009 року №/1, від 22.07.2009 року №/2, від 15.09.2009 року №0/3. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що висновок податкового органу про порушення позивачем пп.4.2.1 п.4.2 ст.4, пп. 8.1.1 п.8.1 ст.8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» є неправомірним та таким що суперечить чинному законодавству України, оскільки службові поїздки працівників, постійна робота яких проходить в дорозі, рахуються відрядженням, тому і надбавки за виконання таких робіт не повинні обтяжуватись податком з доходів фізичних осіб.

Представник позивача до судового засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, подав до суду клопотання з проханням слухати справу за його відсутності.

Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У наданих до суду запереченнях позовні вимоги не визнав та просив суд в задоволенні позову відмовити, зазначивши, що при нарахуванні та виплаті працівникам надбавок до тарифних ставок і посадових окладів працівників, направлених для виконання монтажних, налагоджуваних, ремонтних і будівельних робіт, та працівників, робота яких виконується вахтовим методом, постійно проводиться в дорозі або має розїзний (пересувний) характер роботи, у розмірах визначених законодавством, відокремлений структурний підрозділ Одеської залізниці «Центр механізації колійних робот Одеської залізниці» не відносив та не включав суми таких надбавок до загального місячного оподаткованого доходу і не оподатковував податком з доходів фізичних осіб за період з 01.04.2007 року по 31.08.2007 року, що є порушенням позивачем пп.4.2.1 п.4.2 ст.4, пп. 8.1.1 п.8.1 ст.8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

В наданій до суду заяві відповідач просив розглянути справу за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши положення чинного законодавства, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 року №509-XII (зі змінами та доповненнями) органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), крім Національного банку України та його установ (далі - платники податків); здійснювати контроль наявністю свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, з наступною передачею матеріалів про виявлені порушення органам, які видали ці документи, торгових патентів.

Судом встановлено, що 06.04.2009 року Знам`янською обєднаною державною податковою інспекцією у Кіровоградській області проведено планову виїзну перевірку відокремленого структурного підрозділу Одеської залізниці «Центр механізації колійних робот Одеської залізниці» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2007 року по 31.12.2008 року.

За результатами проведеної перевірки складений акт № 91/23-10/01071963 від 06.04.2009 року, в якому зазначено, що позивачем порушено пп.4.2.1 п.4.2 ст.4, пп. 8.1.1 п.8.1 ст.8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» в результаті чого відокремлений структурний підрозділ Одеської залізниці «Центр механізації колійних робот Одеської залізниці» не нарахував та не перерахував до бюджету податок з доходів фізичних осіб у сумі 18775,96 грн. (а.с. 39-61, том 1).

На підставі акту перевірки № 91/23-10/01071963 від 06.04.2009 року Знам`янською ОДПІ у Кіровоградській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.04.2009 року №/0, яким відокремленому структурному підрозділу Одеської залізниці «Центр механізації колійних робот Одеської залізниці» визначено суму податкового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб у загальному розмірі 56327,88 грн., в тому числі за основним платежем 18775,96 грн. та штрафні (фінансові) санкції - 37551,92 грн. (а.с.69, том 1).

Не погодившись з прийнятим Знам`янською ОДПІ у Кіровоградській області податковим повідомленням-рішенням №/0 від 13.04.2009 року Одеською залізницею в особі начальника відокремленого структурного підрозділу Одеської залізниці «Центр механізації колійних робот Одеської залізниці» дане повідомлення-рішення оскаржено в адміністративному порядку до Знам`янської ОДПІ у Кіровоградській області та у подальшому до Державної податкової адміністрації України, проте скарги позивача залишено без задоволення (а.с. 73-104, том 1).

Знам`янською ОДПІ у Кіровоградській області 08.05.2009 року, 22.07.2009 року та 15.09.2009 року винесені податкове повідомлення-рішення №/1 від 08.05.2009 року (а.с. 23, том 1), податкове повідомлення-рішення №/2 від 22.07.2009 року (а.с.21, том 1), податкове повідомлення-рішення №/3 від 15.09.2009 року (а.с.22, том 1), якими відокремленому структурному підрозділу Одеської залізниці «Центр механізації колійних робот Одеської залізниці» визначено суму податкового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб у загальному розмірі 56327,88 грн., в тому числі за основним платежем 18775,96 грн. та штрафні (фінансові) санкції - 37551,92 грн.

Підставою для прийняття вищезазначених податкових повідомлень рішень став висновок акту перевірки №91/23-10/01071963 від 06.04.2009 року про порушення позивачем пп.4.2.1 п.4.2 ст.4, пп. 8.1.1 п.8.1 ст.8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» а саме: відокремлений структурний підрозділ Одеської залізниці «Центр механізації колійних робот Одеської залізниці» не включав надбавки за розїзний характер роботи до сукупного оподаткованого доходу та не оподатковував їх податком з доходів фізичних осіб, а отже, не нараховував та не перерахував до бюджету податок з доходів фізичних осіб у сумі 18775,96 грн.

Проте, суд не погоджується з даним висновком з огляду на наступне.

Відповідно до п.п.4.3.2 п. 4.3 ст.4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються суми коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт, з урахуванням норм п.9.10 ст.9 цього Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України №490 від 31.03.1999 року «Про надбавки (польове забезпечення) до тарифних ставок і посадових окладів працівників, направлених на виконання монтажних, налагоджувальних, ремонтних і будівельних робіт робота яких виконується вахтовим методом, постійно проводиться в дорозі або має розїзний (пересувний) характер» встановлено, що підприємства, установи, організації самостійно встановлюють надбавки (польове забезпечення) до тарифних ставок і посадових окладів працівників, направлених на виконання монтажних, налагоджувальних, будівельних робіт, та працівників, робота яких виконується вахтовим методом, постійно проводиться в дорозі або має роз'їзний (пересувний) характер, у розмірах, передбачених колективними договорами або за погодженням із замовником. Граничні розміри надбавок (польового забезпечення) працівникам за день не можуть перевищувати граничні норми витрат, установлені Постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.1999 року № 663 «Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордон».

Згідно із абзацами першим та другим загальних положень Інструкції «Про службові відрядження в межах України та за кордон», затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 року №59, службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника підприємства, об'єднання, установи, організації на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи. Службові ж поїздки працівників, постійна робота яких проходить в дорозі або має роз'їзний (пересувний) характер, не вважаються відрядженням якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором, трудовим договором (контрактом) між працівником і власником (або уповноваженою особою).

Відповідно до п.3.16 «Інструкції зі статистики заробітної плати», надбавки до тарифних ставок і посадових окладів працівників, направлених на виконання монтажних, налагоджувальних, ремонтних і будівельних робіт, та працівників, робота яких виконується вахтовим методом, постійно проводиться в дорозі або має роз'їзний (пересувний) характер, у розмірах, визначених законодавством, відносяться до інших виплат, що не належать до фонду оплати праці.

Суд в даному випадку, вважає за необхідне зазначити, що статтею 13 Кодексу законів про працю України передбачено, що у колективному договорі встановлюються взаємні зобов'язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально - економічних відносин, зокрема, нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій ін.).

Судом встановлено, що пунктом 4.6 Колективного договору між адміністрацією та профспілковим комітетом Одеської залізниці на 2006 2010 роки, встановлено, що службові поїздки залізничників, постійна робота яких проходить в дорозі або має роз'їзний характер вважаються відрядженнями, при цьому зберігається діючий порядок обліку виплат за роз'їзний характер робіт (а.с.10-12, том 1).

Підтвердженням фактичного знаходження працівників у таких відрядженнях є відомості обліку роз'їзних за формою ФРУ-12, в яких проставляються відповідні відмітки. Підставами для виплат набавки згідно Положення «Про порядок і умови відшкодування витрат працівникам залізничного транспорту, робота яких постійно проходить в дорозі або має роз'їзний характер, а також при службових поїздках в межах обслуговування дільниць, в тому числі при роз'їздах за межі України», затверджене Наказом Укрзалізниці від 10.06.2002 року №285-Ц, являються відомість обліку роз'їздів (ФРУ-12), маршрутні листки, плани графіки, журнали обліку тощо.

Судом встановлено, що підставою оплати позивачем надбавки працівникам залізничного транспорту, робота яких постійно проходить в дорозі або має роз'їзний характер, а також при службових поїздках в межах обслуговування дільниць, в тому числі при роз'їздах за межі України є відомості маршрутних листів (а.с. 198-223, 231-247 том 1, 1-28, 32-56 том 2), наказів про відрядження (а.с.57-91 том 2), відомості за формою ФРУ -12 (а.с. 193-197 том 1, а.с. 24-31 том 2).

Суд зазначає, що відшкодування витрат працівникам, постійна робота яких проходить в дорозі або має роз'їзний характер, а також при службових поїздках в межах обслуговуючих дільниць, проводиться виключно згідно Положенням, затвердженим наказом Укрзалізниці від 10.06.2002 року №285-Ц в межах України в розмірі 50%, а за межами України 100% добових, встановлених при відрядженнях в Україні, за кожну добу знаходження в роз'їзді.

Крім цього, як вбачається з листа ДПА України від 21.08.2007 року №8005/6/17 0716 з посиланням на лист ДПА України від 14.07.2006 року №7759/6/17-0716 (а.с. 20, том 1), які відповідно до пп.«г» пп.4.4.2 п.4.4 ст.4 Закону України №2181-111 є податковим роз'ясненням, за умови визначення у колективному договорі, трудовому договорі (контракті) службових поїздок працівників, робота яких проходить в дорозі або має роз'їзний (пересувний) характер, відрядженням, надбавки до тарифних ставок і посадових окладів таких працівників, що виплачуються у розмірах, передбачених колективними договорами або за погодженням із замовником, але не вище граничних норм витрат, понесених у зв'язку з відрядженням (зокрема, добових витрат), встановлених Постановою КМУ №663 та Інструкцією №59, не є об'єктом оподаткування податком з доходів фізичних осіб.

Крім цього листом ДПА України від 21.08.2007 року №8005/6/17-0716 було додатково повідомлено, що якщо колективним договором, трудовим договором (контрактом) службові поїздки працівників, робота яких проходить в дорозі або має роз'їзний (пересувний) характер, визначені відрядженнями, то суми коштів, отриманих платником податку на відрядження, не є об'єктом оподаткування податком з доходів фізичних осіб за умови виконання вимог Інструкції №59, зокрема, оформлення відповідно наказу (розпорядження) керівника підприємства, видачі працівнику посвідчення про відрядження встановленої форми.

Таким чином, лист ДПА України від 21.08.2007 року №8005/6/17-0716, який відповідно до пп. «г» пп.4.4.2 п. 4.4 ст.4 Закону України №2181-111 є податковим роз'ясненням, суттєво доповнює податкове роз'яснення, що було надано раніше. Тому, оскільки колективним договором між адміністрацією та профспілковим комітетом Одеської залізниці на 2006 2010 роки не передбачено додаткове оформлення посвідчень про відрядження, а зберігся діючий порядок обліку виплат, відокремлений структурний підрозділ Одеської залізниці «Центр механізації колійних робот Одеської залізниці» з моменту отримання податкового роз'яснення ДПА від 21.08.2007 року №8005/6/17-0716 самостійно нараховував і утримував податок з доходів фізичних осіб сум надбавок до тарифних ставок і посадових окладів працівників, робота яких постійно проходить в дорозі або має роз'їзний (пересувний) характер.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що структурний підрозділ Одеської залізниці «Центр механізації колійних робот Одеської залізниці» діяв у відповідності до податкового роз'яснення ДПА України від 14.07.2006 року №7759/6/17-0716.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з урахуванням того, що структурним підрозділом Одеської залізниці «Центр механізації колійних робот Одеської залізниці», відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1999 року № 490, виконано вимоги щодо визначення у колективному договорі службових поїздок працівників, робота яких проходить з дорозі або має роз'їзний (пересувний) характер, відрядженням, з послідуючим застосуванням відомостей маршрутних листків та розрахункових листів для підтвердження фактичного знаходження працівників у таких відрядженнях; визначення у колективному договорі розмірів надбавок до тарифних ставок і посадових окладів таких працівників та дотримання розмірів вищезазначених надбавок у межах граничних норм витрат, понесених у зв'язку з відрядженням (зокрема, добових витрат), встановлених Постановою Кабінету Міністрів України №663 та Інструкцією №59, з урахуванням норм трудового законодавства, структурним підрозділом Одеської залізниці «Центр механізації колійних робот Одеської залізниці, в період з 01.04.2007 року по 31.12.2008 року правомірно не включались до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу працівників, та, відповідно, не оподатковувались податком з доходів фізичних осіб суми надбавок до тарифних ставок і посадових окладів працівників, робота яких проходить в дорозі або має роз'їзний (пересувний) характер.

Крім цього, суд вважає за необхідним зазначити, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про систему оподаткування» платниками податків і зборів (обовязкових платежів) є юридичні і фізичні особи, на яких згідно з законами України покладено обовязок сплачувати податки і збори (обовязкові платежі).

Зі змісту даної статті вбачається, що структурні підрозділи юридичних осіб у якості платників податків зазначеним законом не визначені.

З матеріалів страви вбачається, що відповідач податковими повідомленнями рішеннями від 13.04.2009 року №/0, від 08.05.2009 року №/1, від 22.07.2009 року №/2, від 15.09.2009 року №/3 визначив суму податкового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб у загальному розмірі 56327,88 грн., в тому числі за основним платежем 18775,96 грн. та штрафні (фінансові) санкції - 37551,92 грн. Центру механізації колійних робот Одеської залізниці який є структурним підрозділом Одеської залізниці без права юридичної особи, що підтверджується копією довідки з ЄДРПОУ №1037 (а.с. 25, том 1).

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення рішення Знамянської обєднаної державної податкової інспекції у Кіровоградській області від 13.04.2009 року №/0, від 08.05.2009 року №/1, від 22.07.2009 року №/2, від 15.09.2009 року №0/3 якими відокремленому структурному підрозділу Одеської залізниці «Центр механізації колійних робот Одеської залізниці» визначено суму податкового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб у загальному розмірі 56327,88 грн., в тому числі за основним платежем 18775,96 грн. та штрафні (фінансові) санкції - 37551,92 грн. є протиправними та такими що підлягають скасуванню.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Знамянською обєднаною державною податковою інспекцією у Кіровоградській області не надано доказів правомірності винесення податкових повідомлень рішень від 13.04.2009 року №/0, від 08.05.2009 року №/1, від 22.07.2009 року №/2, від 15.09.2009 року №/3, у звязку з чим суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог Одеської залізниці про скасування зазначених податкових повідомлень рішень.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Приймаючи до уваги вищевикладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати розподілити згідно ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 159 - 164, 167, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Одеської залізниці до Знам'янської обєднаної державної податкової інспекції у Кіровоградській області про скасування податкових повідомлень рішень Знам`янської обєднаної державної податкової інспекції у Кіровоградській області від 13.04.2009 року №/0, від 08.05.2009 року №/1, від 22.07.2009 року №/2, від 15.09.2009 року №/3 задовольнити повністю.

Скасувати податкові повідомлення - рішення Знам`янської обєднаної державної податкової інспекції у Кіровоградській області від 13.04.2009 року №/0, від 08.05.2009 року №/1, від 22.07.2009 року №/2, від 15.09.2009 року №/3

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та підписано суддею 31 січня 2011 року.

Суддя/підпис/ ОСОБА_1

Постанова не набрала законної сили.

.