Справа № К-33530/10
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" вересня 2015 р. м. Київ К-33530/10

К-32808/10

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.

Кочана В.М.,

Ситникова О.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_4 та Міністерства фінансів України на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2010 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Міністерства фінансів України, Державної судової адміністрації України, Державного казначейства України, Апеляційного суду Луганської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2009 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Міністерства фінансів України, Державної судової адміністрації України, Державного казначейства України, Апеляційного суду Луганської області, в кому (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог) просила визнати неправомірними дії відповідачів та стягнути на її користь заборгованість по заробітній платі, починаючи з 01.06.2005р. по 01.08.2009р. в сумі 194750,51грн., а також зобов'язати їх, починаючи з 01.08.2009р. виплачувати її заробітну плату та надбавку за вислугу років у встановленому законом розмірі.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 11.08.2010р., залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 30.09.2010р., позов задоволено частково: визнано незаконною бездіяльність Апеляційного суду Луганської області щодо непроведення перерахунку заробітної плати ОСОБА_4 з 19.08.2009р. з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005р. №865 в редакції станом на 31.12.2005р. та неподання до Державної судової адміністрації України змін до посадового окладу грошового забезпечення ОСОБА_4 із зазначенням розміру заробітної плати, виходячи із 9,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат, а з 22.05.2008р. - надбавки за вислугу років у розмірі 25 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас; визнано незаконною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо неприйняття заходів з повного фінансування заробітної плати ОСОБА_4 з 19.08.2009р. з розрахунку посадового окладу в розмірі 9,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат, а з 22.05.2008р. - надбавки за вислугу років у розмірі 25 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас; визнано незаконною бездіяльність Міністерства фінансів України щодо неприйняття заходів з повного фінансування заробітної плати ОСОБА_4 з 19.08.2009р. з розрахунку посадового окладу в розмірі 9,5 мінімальних заробітних плат станом на момент проведення виплат, а з 22.05.2008р. - надбавки за вислугу років у розмірі 25 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас; зобов'язано Апеляційний суд Луганської області провести перерахунок ОСОБА_4 з 22.05.2008р. надбавки за вислугу років у розмірі 25 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а з 19.08.2009р. - перерахунок заробітної плати, визначивши її розмір з урахуванням посадового окладу у розмірі 9,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат. Після перерахунку здійснити виплату недоплачених сум з утриманням обов'язкових податків та зборів з одночасним поданням до Державної судової адміністрації України змін до посадового окладу; зобов'язано Міністерство фінансів України профінансувати вказані виплати та зобов'язано Державну судову адміністрацію України виділити Апеляційному суду Луганської області з єдиного рахунку Державного бюджету України №4024, відкритого у Державному казначействі України МФО 820172, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, кошти для проведення виплати недоплаченої з 22.05.2008р. надбавки за вислугу років у розмірі 25 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а з 19.08.2009р. - заробітної плати, обчисленої з урахуванням посадового окладу, виходячи з 9,5 мінімальних заробітних плат, встановлених законом на момент проведених виплат з 19.08.2009р. з урахуванням раніше проведених виплат; в задоволенні решти позову відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги за період з 19.08.2009р., суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскільки за змістом ст.44 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992р. №2862-ХІІ, постанов Кабінету Міністрів України від 30.06.2005р. №514 та від 03.09.2005р. №865 "Про оплату праці суддів" посадовий оклад суддів не може бути нижче 9,5 розмірів мінімальної заробітної плати, схеми посадових окладів та розміри надбавок до посадових окладів суддів за кваліфікаційні класи розраховуються, виходячи з кратності до мінімальної заробітної плати, а пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005р. №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" щодо застосування для розрахунку посадових окладів мінімальної заробітної плати в розмірі 332,00 грн. і непроведення перерахунку при підвищенні мінімальної заробітної плати в подальшому, та постанову Кабінету Міністрів України від 21.12.2005р. №1243 "Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і місцевого самоврядування та суддів" в частині встановлення розміру посадових окладів суддів судовими рішеннями, які набрали законної сили, визнано незаконними в зв'язку з тим, що вони фактично звужували зміст і обсяг прав суддів на підвищення розміру посадового окладу при підвищенні мінімальної заробітної плати, тому відповідачі при нарахуванні та виплаті заробітної плати позивача діяли неправомірно.

Не погоджуючись з рішеннями судів, ОСОБА_4 та Міністерство фінансів України звернулись до Вищого адміністративного суду України з касаційними скаргами, в яких просили, відповідно, скасувати рішення судів в частині відмови в задоволенні позовних вимог й прийняти в цій частині нове рішення про задоволення останніх, а також скасувати судові рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Обговоривши доводи касаційних скарг та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 працює на посаді судді Апеляційного суду Луганської області з 01.01.2000р. й рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 17.11.2006р. їй присвоєно перший кваліфікаційний клас судді.

Згідно із ч.1 та ч.2 ст.44 Закону України "Про статус суддів" №2862-XII від 15.12.1992р. заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок; розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків його окладу; посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України "Про оплату праці" №108/95-ВР від 24.03.1995р. умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з державного бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

30.06.2005р. та 03.09.2005р. Кабінет Міністрів України прийняв постанови №514 "Про оплату праці Голови, першого заступника Голови та заступника Голови Верховного Суду України", згідно з абзацом 2 пункту 1 якої посадовий оклад Голови Верховного Суду України з 01.06.2005р. становив 15 розмірів мінімальної заробітної плати, та №865 "Про оплату праці суддів", якою затверджена Схема посадових окладів голови та заступника голови судової палати, голови Військової судової колегії, секретаря Пленуму та суддів Верховного Суду України, керівників та суддів вищих спеціалізованих судів, апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів згідно з додатками 1-6, які розраховано, виходячи з кратності до мінімальної заробітної плати.

Постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005р. №865 повинна була набрати чинності з 01.01.2006р.

Однак, до набрання чинності вказаної постанови Кабінет Міністрів України 21.12.2005р. прийняв постанову №1243 "Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів", якою було зафіксовано розрахункову величину для обчислення посадових окладів працівників певних установ, що фінансуються з бюджету, у тому числі й суддів (згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2005р. №865), у розмірі встановленої мінімальної заробітної плати - 332,00грн. та передбачено, що в подальшому при підвищені мінімальної заробітної плати перерахунок не провадиться.

Постановою від 31.12.2005р. №1310 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005р. №865" внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005р. №865 та, зокрема, доповнено останню пунктом 4-1, згідно з яким також встановлено, що розміри посадових окладів, передбачені постановою від 03.09.2005р. №865, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332,00 грн. і у подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться. Такі зміни були внесені до постанови від 03.09.2005р. №865 до набрання нею чинності.

При обчисленні посадового окладу в якості сталої (розрахункової) величини Кабінет Міністрів України використав встановлений з 01.09.2005р. Законом України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" розмір мінімальної заробітної плати 332,00грн., що виключало можливість її збільшення у випадку підвищення розміру мінімальної заробітної плати.

Постановою Печерського районного суду м.Києва від 19.03.2007р. визнано протиправним та скасовано пункт 4-1постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005р. №865.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2007р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.10.2009р. постанову Печерського районного суду м.Києва від 19.03.2007р. в частині визнання протиправним та скасування пункту 4-1постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005р. №865 залишено без змін.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 21.05.2008р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2009р., визнано незаконними постанови Кабінету Міністрів України "Про питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів" від 21.12.2005р. №1243 в частині встановлення розміру посадового окладу суддям; пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005р. №865" від 31.12.2005р. №1310 та пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" від 03.09.2005р. №865.

Проте, Вищий адміністративний суд України, переглядаючи вказані рішення, у постанові від 13.04.2011р. №К-37929/09 скасував останні та відмовив в задоволенні позову, зазначивши, що оскільки встановлення сталої (розрахункової) величини для обчислення розмірів посадових окладів суддів та внесення відповідних доповнень до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005р. №865 відбулося до моменту набрання нею чинності, оскільки вказана постанова в редакції до внесення доповнень згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 31.12.2005р. №1310 введена в дію не була, то відповідно відсутні й підстави для висновку про те, що оскаржувані постанови звужують існуючі гарантії незалежності суддів, суперечать Закону України "Про статус суддів" та прийняті не в межах повноважень Кабінету Міністрів України.

Також цією постановою не скасовувались і не змінювались, а навпаки встановлювались надбавки та доплати за виконання особливо важливої роботи, за науковий ступінь, для вирішення соціально-побутових питань, а також визначався порядок преміювання тощо.

Такі висновки узгоджуються й з позицією колегії суддів у даній справі.

До того ж, постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 21.05.2008р. та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2009р. постанова Кабінету Міністрів України від 21.12.2005р. №1243 визнавалася незаконною лише в частині встановлення розміру посадового окладу суддів, але не в частині заборони здійснення його перерахунку при підвищенні мінімальної заробітної плати.

Що ж до нарахування та виплати позивачці надбавки за вислугу років, виходячи із загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, то слід вказати таке.

Відповідно до частини 4 статті 44 Закону України «Про статус суддів» суддям виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: при стажі роботи понад 3 роки - 10 відсотків, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

Підпунктом «б» підпункту 2 пункту 61 розділу ІІ Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України №107-VI від 28.12.2007р. були внесені відповідні зміни до Закону України «Про статус суддів» й, зокрема, в абзаці другому частини четвертої слова «загальної суми щомісячного заробітку» замінено словами «посадового окладу».

Рішенням від 22.05.2008р. №10-рп/2008 Конституційний Суд України визнав неконституційними низку положень вищевказаного Закону №107-VI від 28.12.2007р., в тому числі й пункту 61 розділу II Закону щодо внесення зазначених вище змін.

Водночас пунктом 2-2 постанови Кабінету Міністрів України №865 від 03.09.2005р. встановлено, що суддям щомісяця виплачується надбавка за вислугу років у відсотках від посадового окладу з урахуванням надбавки за кваліфікаційний клас в таких розмірах: при стажі роботи понад три роки - 10 %, понад п'ять років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 %.

Таким чином, Закон України «Про статус суддів» та постанова Кабінету Міністрів України №865 від 03.09.2005р. по-різному врегульовують питання виплати суддям надбавки за вислугу років, а тому, виходячи із визначених в частині 4 статті 9 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, в частині визначення бази обчислення надбавки за вислугу років слід застосовувати положення Закону України «Про статус суддів», який має вищу юридичну силу, а не підзаконний нормативний акт - постанову Кабінету Міністрів України №865 від 03.09.2005р.

Аналогічна позиція висловлена і в постанові Верховного Суду України від 17.06.2014р. у справі №21-91а14.

Одночасно, слід вказати й на таке.

Як вже зазначалось в цій ухвалі, 30.06.2005р. Кабінет Міністрів України в межах своїх повноважень прийняв постанову №513 "Про оплату праці Голови та заступників Голови Конституційного Суду України" та постанову №514 "Про оплату праці Голови, першого заступника Голови та заступника Голови Верховного Суду України", якими з 01.06.2005р. підвищив оклади, зокрема, Голові Конституційного Суду України та Голові Верховного Суду України, а також встановив, що посадовий оклад Голови Верховного Суду України становить 15 розмірів мінімальної заробітної плати.

Водночас, Кабінет Міністрів України привів посадові оклади інших суддів у відповідність з вимогами статті 44 Закону України "Про статус суддів" з урахуванням підвищених посадових окладів Голови Конституційного Суду України та Голови Верховного Суду України лише 03.09.2005р., прийнявши постанову №865 "Про оплату праці суддів".

Однак при цьому Кабінет Міністрів України не усунув порушення вимог частини 2 статті 44 Закону України "Про статус суддів" і не привів оклади суддів усіх судів України до встановленого цією нормою співвідношення, одночасно з окладами Голови Верховного Суду України та Голови Конституційного Суду України, оскільки надав постанові "Про оплату праці суддів" від 03.09.2005р. №865 чинності не з 01.06.2005р., а з 01.01.2006р. (пункт 5 постанови).

Внаслідок цього з 01.05.2005р. до 01.01.2006р. оклади суддів усіх судів України не відповідали вимогам статті 44 Закону України "Про статус суддів".

Постановою ж Вищого адміністративного суду України від 16.05.2007р. у справі за позовом ОСОБА_5 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України визнано п.5 постанови Кабінету Міністрів від 03.09.2005р. №865 "Про оплату праці суддів" незаконним, також допущено поворот виконання постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005р. №865 "Про оплату праці суддів" та визнано, що вона підлягає застосуванню одночасно з постановами Кабінету Міністрів України від 30.06.2005р. №513 та №514 з питань оплати праці керівників судів, тобто з 01.06.2005р.

Проте, наведене судами враховано не було.

Відповідно до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 163 КАС України у мотивувальній частині зазначаються обставини, встановлені судом із посиланням на докази, мотиви неврахування окремих доказів, а також мотиви, з яких суд виходив при ухваленні рішення, і положення закону, якими він керувався.

В мотивувальній частині рішення наводяться дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінка всіх доказів, з яких виходив суд при вирішенні спору; визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд повинен це обґрунтувати.

Згідно з частиною 1 статті 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить установити при ухваленні судового рішення у справі.

Мотивувальна частина кожного рішення повинна мати також посилання на закон та інші нормативні акти матеріального права і у відповідних випадках - на норми Конституції України, на підставі яких визначено права й обов'язки сторін у спірних правовідносинах, на відповідні статті КАС України та інші норми процесуального права, керуючись якими суд встановив обставини справи, права й обов'язки сторін; в мотивувальній частині рішення можуть також використовуватися посилання на рішення Конституційного Суду України, відповідні рішення Верховного Суду України (стаття 244-2 КАС України), а також посилання на рішення Європейського суду з прав людини; проте саме лише посилання в мотивувальній частині на положення законодавства без належного наведення мотивів застосування певних норм права або незастосування інших норм, на які посилається сторона при обґрунтуванні своїх вимог, не може вважатися належною юридичною кваліфікацією (п.9 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013р. №7 "Про судове рішення в адміністративній справі").

Оскільки позовні вимоги стосувалися періоду, починаючи з червня 2005 року із зазначенням загального розміру невиплаченої заробітної плати, що підлягає стягненню, а суд касаційної інстанції процесуальним законом позбавлений можливості досліджувати докази і встановлювати обставини, судові рішення підлягають скасуванню, а справа відповідно до приписів частини 2 статті 227 КАС України - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, якому слід дослідити вищевказані обставини і прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтею 210, 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційні скарги ОСОБА_4 та Міністерства фінансів України задовольнити частково.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2010 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2010 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Ситников О.Ф.