Справа № 804/304/15
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2015-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"04" вересня 2015 р. справа № 804/304/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В. Шлай А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, третя особа Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» про визнання дій протиправними, скасування запису та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, в якому просив:

- визнати дії Державного підприємства Інформаційний центр Міністерства юстиції України по внесенню реєстрації обтяжень рухомого майна протиправними;

- скасувати запис №7852681 про заставу рухомого майна, внесений відповідачем до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 04.09.2008 року;

- зобовязати відповідача внести до Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про скасування запису №7852681 від 04.09.2008 року про заставу рухомого майна, а саме: автомобіль легковий КІА Ceed, рік випуску 2008, колір світло-сірий, тип легковий-комбі-в, номер обєкта U5YFF24229L129435, номер державної реєстрації АЕ6043СМ.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.09.2008 року між ЗАТ Альфа-Банк та громадянином ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 490085560, згідно до якою позичальнику було наданий кредит у розмірі 19578,69 доларів США строком до 03.09.2015 року.

Згідно до пункту Розділу №1 Базові умови кредитування цей договір складається з двох розділів, Розділу №1 Базові умови кредитування та розділу №2 Загальні умови кредитування фізичних осіб, які нероздільно повязані між собою та складають єдиний документ. Договір вважається укладеним за умови підписання сторонами Розділу №1 цього договору.

Згідно пункту 2 Розділу кредитного договору банк надає позичальнику кредит та

приймає в заставу в якості забезпечення виконання зобовязань за договором предмет застави, а позичальник приймає кредит та передає банку в заставу в якості забезпечення виконання зобовязань за договором предмет застави на наступних умовах:

- цільове використання кредиту: придбання транспортного засобу згідно з договором купівлі-продажу, укладеним між позичальником та ТОВ Аеліта (далі - продавець) №120 від 30.07.2008 року - КІА Ceed, 2008 року випуску, колір світло-сірий, державний номер НОМЕР_1, номер кузову U5YFF24229L129435, тип легковий-комбі-в (свідоцтво про реєстрацію АЕС281991, видане 02.09.2008 року Кр-ке ВРНР ДАЇ УМВС м. Кривого Рогу);

- у день видачі кредитних коштів та не пізніше наступного банківського дня банк перераховує кредитні кошти у сумі 92803 грн. на рахунок продавця ТОВ Аеліта з метою оплати за транспортний засіб за договором купівлі-продажу №120 від 30.07.2008 року.

04.09.2008 року реєстратором Київської обласної філії Державного підприємства Інформаційний центр Міністерства юстиції України на підставі заяви ЗАТ Альфа-Банк та кредитного договору №490085560 від 03.09.2008 року зареєстровано за №7852681 приватне обтяження заставу рухомого мана, а саме автомобіль легковий КІА Ceed, рік випуску - 2008, колір світло сірий, тип легковий комбі в, номер обєкта U5YFF24229L129435, номер державної реєстрації АЕ6043СМ. Термін дії обтяження 04.09.2013 року.

В подальшому, заявою від 05.08.2013 року обтяжувачем ПАТ Альфа-Банк продовжено строк дії реєстрації обтяження на пятирічний строк, а саме до 05.08.2018 року.

Рішенням третейського суду від 21.11.2014 року по справі №3254-2/875/14 за позовом ПАТ Альфа-Банк до ОСОБА_1 стягнуто з відповідача на користь банку 85715,47 грн. за кредитом, 3504,68 грн. по відсотках, 19377,34 грн. по пені.

ОСОБА_1 надавав клопотання у справу №3254-2/875/14, яким зазначив, що до компетенції третейських судів не відноситься вирішення справ у спорах щодо захисту прав споживачів.

Суд першої інстанції погодився із доводом банка, що кредитний договір № 490085560 від 03.09.2008 року містить елементи різних правовідносин та є за своєю природою змішаним договором.

Крім того, на час виникнення спірних правовідносин законодавством не було встановлено обовязкової письмової форми договору застави транспортного засобу.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду, виходить з наступного.

Так, відповідно до статті 577 Цивільного кодексу України якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Що, фактично, й було зроблено банком як заставодержателем.

Основні положення про заставу визначені Законом України Про заставу від 2 жовтня 1992 року №2654-XII (далі Закон №2654-XII).

Частиною другою статті 13 Закону №2654-XII в редакції на час виникнення спірних правовідносин було передбачено, що у випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні обєкти, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правоустановчих документів. Нотаріальне посвідчення договору застави нерухомого майна здійснюється за місцезнаходженням нерухомого майна, договору застави космічних обєктів - за місцем реєстрації цих обєктів.

З 27.07.2010 року частина друга статті 13 Закону №2654-XII діяла в редакції, яка передбачала, що у випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні обєкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів. Нотаріальне посвідчення договору застави нерухомого майна, транспортних засобів провадиться за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін договору, договору застави космічних обєктів - за місцем реєстрації цих обєктів.

Таким чином, до 27.07.2010 року законодавчо не було встановлено обовязкової письмової форми для договору застави рухомого майна, а було встановлено, що такий договір повинен бути укладений у письмовій формі.

З огляду на викладене, доводи позивача щодо того, що виключно договір застави, посвідчений нотаріально, мав бути підставою для проведення реєстрації обтяження вищевказаного транспортного засобу, є необґрунтованими.

Надаючи оцінку доводам позивача про неправомірність дій відповідача щодо реєстрації обтяження та проведення оскаржуваного запису, слід зазначити наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 1999 року №1272 підтримано пропозицію Міністерства юстиції про визначення державного підприємства Інформаційний центр Міністерства юстиції адміністратором реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції цього Міністерства.

Встановлено, що державне підприємство Інформаційний центр Міністерства юстиції є адміністратором Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Єдиного реєстру доручень, посвідчених у нотаріальному порядку, Єдиного реєстру нотаріусів, Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, Єдиного державного реєстру обєднань громадян та благодійних організацій.

Спеціальним законом, який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобовязань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна, є Закон України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень від 18 листопада 2003 року №1255-IV (далі Закон №1255-IV).

Згідно із статтею Закону №1255-IV обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон повязує виникнення прав і обовязків щодо рухомого майна. Предметом обтяження може бути рухоме майно, не вилучене з цивільного обороту, на яке згідно із законодавством може бути звернене стягнення. Обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому вказаним Законом.

Згідно статті 42 Закону №1255-IV держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України.

До Державного реєстру вносяться відомості про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження. Відомості, внесені до Державного реєстру, є відкритими для всіх юридичних та фізичних осіб.

Держатель Державного реєстру виконує, зокрема, такі функції:

- організує ведення Державного реєстру;

- приймає заяви і вносить записи до Державного реєстру про виникнення, зміну, припинення обтяжень рухомого майна, а також про звернення стягнення на предмет обтяження.

Держатель Державного реєстру наділяє відповідних субєктів повноваженнями реєстраторів Державного реєстру, які надаватимуть послуги щодо внесення записів до Державного реєстру про виникнення, зміну, припинення обтяжень, звернення стягнення на предмет обтяження та надання витягів з Державного реєстру, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства юстиції України від 07.07.2006 року №57/5 Про визначення реєстраторів Державного реєстру обтяжень рухомого майна, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.07.2006 року за №802/12676 визначено, що реєстраторами Державного реєстру обтяжень рухомого майна є державне підприємство Інформаційний центр Міністерства юстиції України, державні нотаріальні контори та приватні нотаріуси.

Відповідно статті 43 Закону №1255-IV реєстрація обтяжень здійснюється на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються: 1) відомості про обтяжувача та боржника; 2) посилання на підставу виникнення обтяження та його зміст. Для забезпечувальних обтяжень також зазначаються розмір та строк виконання вимоги обтяжувача. Для обтяження, яке виникає на підставі рішення суду про стягнення грошових коштів, та обтяження, відповідно до якого накладається арешт на рухоме майно для забезпечення цивільного позову, зазначається розмір вимоги обтяжувача; 3) опис рухомого майна, що є предметом обтяження, достатній для його ідентифікації; 4) відомості про заборону чи обмеження права боржника відчужувати предмет обтяження.

Держатель або реєстратор Державного реєстру вносить запис до Державного реєстру про відомості, що містяться в заяві обтяжувача. Запису присвоюється реєстраційний номер.

Відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обовязкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Якщо обтяжувачем є юридична особа, підпис її уповноваженої особи скріплюється печаткою. Якщо заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувача.

Держателю та реєстраторам Державного реєстру забороняється вимагати від обтяжувача подання додаткових документів чи інформації, а також перевіряти достовірність і обґрунтованість відомостей, що містяться в заяві. Обтяжувач несе відповідальність згідно із законом за достовірність відомостей, що містяться в заяві.

З огляду на вказане, слід зазначити, що дії відповідача щодо внесення 03.09.2008 року в Державний реєстр обтяжень рухомого майна записів про приватне обтяження рухомого майна позивача, внесеного на підставі на підставі заяви обтяжувача, вчинені у спосіб та у відповідності до положень чинного законодавства.

Відповідно до статті 44 Закону №1255-IV записи зберігаються в Державному реєстрі протягом пяти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як пятирічний строк.

Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом пяти днів зобовязаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру.

У разі невиконання цього обовязку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що посилання позивача в апеляційній скарзі на інший номер типу кузова автомобіля, що на його думку свідчить про інший автомобіль, не заслуговує на увагу, тому як останнє є опискою суду першої інстанції, оскільки з аналізу інших технічних характеристик слідує, що згідно з договором купівлі-продажу від 30.07.2008 року було придбано саме автомобіль KIA CEE'D, 2008 року випуску, колір - світло-сірий, д.н. НОМЕР_2, № кузову U5YFF24229L129435.

Також в апеляційній скарзі позивач ставить під сумнів рішення Третейського суду від 21.11.2014 року, тому як до компетенції останнього не відноситься вирішення справ у спорах щодо захисту прав споживачів, однак колегія суддів апеляційного суду зазначає, що матеріали справи не містять доказів оскарження останнього в порядку визначеному законом, а в межах предмету розгляду даної справи, суд не уповноважений надавати оцінку вказаному рішенню.

За відповідних підстав і відхиляються доводи позивача щодо недійсності кредитного договору у зв'язку з його підписанням, на думку останнього, іншою особою.

Щодо інших процесуальних порушень, допущених на думку позивача, судом першої інстанції, які зазначені в апеляційній скарзі, а саме неналежності доказів, у зв'язку з наданням копій, а не оригіналів документів, не направленням судових повісток, не надання для ознайомлення матеріалів справи та невчасним отриманням копії повного тексту судового рішення, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що за достовірність документів, що надаються до суду несе відповідальність сторона, що їх надає. З матеріалів адміністративної справи вбачається, що копії документів, що в ній містяться, засвідчені представником банку з відміткою "З оригінальом вірно". Тотожних документів різного змісту матеріали справи також не містять, а відповідно доводи позивача щодо неналежності доказів, що покладені в основу судового рішення не приймаються до уваги.

Інші процесуальні порушення, які були допущені судом першої інстанції, на думку позивача, не можуть бути підставою для скасування правильного по суті судового рішення, тому як відповідно до ч. 2 ст. 200 КАС України, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, третя особа Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» про визнання дій протиправними, скасування запису та зобовязання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.В. Шлай