Справа № 804/10321/15
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі Миколаївської області до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" про стягнення заборгованості у розмірі 309,39 грн., -
17.08.2015 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі Миколаївської області з адміністративним позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», у якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» суму переплати пенсії по ОСОБА_3 в розмірі 309,39 грн. за серпень 2014 року.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в супереч Договору № 9 від 05.01.2010 року, укладеного між позивачем та відповідачем, та в порушення п. 13 Постанови Кабінету Міністрів Украни від 30.08.1999р. № 1596 "Про заходи щодо виконання ст.3 Указу Президента України від 04.07.1998р. № 734" не повертає суму пенсії, зарахованої на поточний рахунок ОСОБА_3 після смерті пенсіонера.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.08.2015 року відкрито провадження у справі.
Ухвалою суду від 09.09.2015 року поновлено позивачу строк звернення з адміністративним позовом до суду та відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у адміністративній справі.
Позивач у судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.
Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог вказуючи на те, що не повинен повертати кошти позивачу, оскільки з моменту їх зарахування на поточний рахунок пенсіонера останні є власністю пенсіонера та після його смерті входять до складу спадщини. Також відповідач наголосив на тому, що згідно даних особового рахунку пенсіонера ОСОБА_3 у серпні 2014 року надійшла пенсія у розмірі 1086,00 грн. Після отримання від позивача розпорядження про повернення коштів відповідач повернув суму у розмірі 776,61 грн., яка обліковувалась на рахунку пенсіонера. Залишок грошових коштів у сумі 309,39 грн. повернути не вбачається за можливе оскільки останні відсутні на рахунку пенсіонера, оскільки 12.08.2014 року кошти у сумі 50,00 автоматично переказані на поповнення депозитного рахунку «Скарбничка» і 26.08.2014 року кошти у сумі 321,50 грн. автоматично переказані для погашення простроченої заборгованості за договором SAMDN50**9302/.
Відповідач у судовому засіданні подав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що між Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі Миколаївської області та відповідачем на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року № 1596 «Про заходи щодо виконання статті 3 Указу Президента України від 04.07.1998 року № 734» укладено договір № 9 від 05.01.2010 року про виплату пенсій та грошової допомоги, передбачені Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банківських установах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596.
Судом також встановлено, що додаткової угодою № 1 до вказаного договору сторони встановили, що договір № 9 від 05.01.2010 року підлягає пролонгації на тих же самих умовах на наступний календарний рік у разі визнання відповідача переможцем конкурсу на право виплати пенсій та грошової допомоги через банківські рахунки, якщо жодна із сторін за місяць до закінчення строку дії договору не висловила бажання його розірвати.
Позивач та відповідач не заперечували під час розгляду справи стосовно дії договору № 9 від 05.01.2010 року протягом 2014 року.
Відповідно до зазначеного договору сума належної ОСОБА_3 пенсії перераховувалась на поточний рахунок, який відкритий у філії відповідача.
Згідно п.14 ч.1 ст. 3 КАС України адміністративний договір - дво- або багатостороння угода, зміст якої складають права та обов'язки сторін, що випливають із владних управлінських функцій суб'єкта владних повноважень, який є однією із сторін угоди.
Однією із ознак, що дозволяють відрізнити адміністративний договір від цивільно-правового, є мета його укладання. Оскільки сфера функціонування адміністративного договору - це відповідна система державного управління на будь-якому ієрархічному рівні, то метою адміністративних договорів є реалізація функцій держави, а більш конкретно - реалізація повноважень того чи іншого органу. У свою чергу мета цивільно-правових договорів - це задоволення потреб суб'єктів цивільно-правових відносин, отримання прибутку та відповідних (майнових чи немайнових) матеріальних благ - об'єктів цивільного обороту.
Мета укладення Договору № 9 від 05.01.2010 року позбавлена ознак, що притаманні меті цивільно-правових угод. Натомість зазначений договір було укладено відповідачем для виконання покладених на нього владних управлінських функцій. Вступаючи у договірні правовідносини, що є предметом розгляду даної адміністративної справи, відповідач не мав за мету набуття майнового блага, а сторони не були вільні у визначенні умов договору.
Суд зазначає, що Договір № 9 від 05.01.2010 року є адміністративним договором, оскільки є двосторонньою угодою, зміст якої складають права та обов'язки сторін, що випливають із владних управлінських функцій Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі Миколаївської області, яке у даному випадку є суб'єктом владних повноважень, задля здійснення владних управлінських функцій якого укладено зазначений договір. Метою укладення даного договору була реалізації функції держави стосовно виплати пенсій громадянам через банківські установи.
Згідно п.4 ч.2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори щодо виникають з приводу укладення, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів.
На підставі викладеного даний спір підсудний Дніпропетровському окружному адміністративному суду з урахуванням предметної та територіальної підсудності.
Згідно інформації наданої відповідачем та позивачем судом встановлено, що у пенсіонера ОСОБА_3 був відкритий пенсійний рахунок, на який надходила пенсія від позивача.
Відповідно до виписки з особового рахунку пенсіонера ОСОБА_3 за період серпень 2014 року пенсіонер ОСОБА_3 12.08.2014 року отримав пенсію у розмірі 1086,00 грн. Після вказаної дати пенсія на розрахунковий рахунок пенсіонера не надходила.
Про те, відповідач у відповідності до укладеного з пенсіонером договору депозиту «Скарбничка» здійснював 12.08.2014 року автоматичне списання грошових коштів з пенсійного рахунку пенсіонера у розмірі 50,00 грн., які у свою чергу перераховувались на депозитний рахунок пенсіонера.
26.08.2014 року відповідач автоматично списав грошові кошти у сумі 321,50 грн. з пенсійного рахунку пенсіонера для погашення простроченої заборгованості за договором SAMDN50**9302/.
03.09.2014 року відповідач після отримання розпорядження позивача про повернення коштів від 02.09.2014 року № 5178/25 повернув залишок грошових коштів з рахунку пенсіонера ОСОБА_3 у розмірі 778,61 грн.
Вказані вище перекази грошових коштів з пенсійного рахунку пенсіонера підтверджуються випискою по рахунку пенсіонера ОСОБА_3 за період з 01.06.2014 року по 30.09.2014 року.
Судом на підставі копії свідоцтва про смерть встановлено, що пенсіонер ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, однак актовий запис про це складено лише 01.09.2014 року.
02.09.2014 року позивачем направлено відповідачу розпорядження про повернення коштів у сумі 1086,00 грн., які виплачені пенсіонеру ОСОБА_3 у серпні 2014 року.
Вказане розпорядження відповідач отримав 02.09.2014 року, що вбачається із підпису уповноваженої особи останнього на розпорядженні.
Листом від 03.09.2014 року відповідач повідомив про те, що сума коштів у розмірі 776,61 грн. повернута до позивача. Решта коштів не може бути повернута, оскільки відсутня на рахунку пенсіонера.
Відповідно до п.2 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банківських установах, затвердженого Постановою КМУ № 1596 від 30.08.1999р., виплата пенсій та грошової допомоги згідно з цим Порядком здійснюється через поточні рахунки, що відкриваються у банках.
Установи уповноважених банків здійснюють відкриття поточних рахунків, проводять операції із зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки відповідно до цього Порядку, угод, укладених ними з управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, управліннями праці та соціального захисту населення райдержадміністрацій, виконкомів міських, районних у місті рад або центрами з нарахування і виплати пенсій та допомоги - у регіонах, де функціонують такі центри.
Відповідно до п.13 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банківських установах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596, у разі надходження до уповноваженого банку відомостей про смерть одержувача пенсії та грошової допомоги, уповноважений банк зобов'язаний припинити зарахування коштів на поточний рахунок з місяця, наступного за місяцем смерті одержувача, і зробити відповідну помітку у Примірнику списку на зарахування пенсій та допомоги, що підлягає поверненню органу Пенсійного фонду або органу праці та соціального захисту населення.
Суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок разом з нарахованими на них відсотками починаючи з місяця, наступного за місяцем смерті пенсіонера, підлягають поверненню уповноваженим банком відповідно органам Пенсійного фонду не пізніше наступного операційного дня надходження відомостей про смерть одержувача.
Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банківських установах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596, передбачено обов'язок уповноваженого банку щодо повернення зарахованих на поточний рахунок разом з нарахованими на них відсотків грошових коштів, лише у разі надходження до уповноваженого банку відомостей про смерть одержувача пенсії.
Пунктом 4 статті 8 Договору № 9 від 05.01.2010 року, укладеного між позивачем та відповідачем, передбачено, що суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок одержувача, разом з нарахованими на них відсотками починаючи з місяця, наступного за місяцем його смерті, установи Банку повертають відповідно органам Фонду, за їх письмовим розпорядженням, не пізніше наступного операційного дня надходження відомостей про смерть одержувача за умови наявності цих сум на поточному рахунку пенсіонера.
Отже, сторонами у Договорі № 9 від 05.01.2010 року визначено додаткові підстави для повернення коштів установами відповідача позивачу ніж ті, що встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596.
Такими підставами є: 1) наявність коштів на поточному рахунку пенсіонера; 2) надходження повідомлення про смерть пенсіонера (одержувача коштів); 3) надходження письмового розпорядження від Пенсійного фонду.
За наявності всіх вказаних вище підстав відповідач повинен повернути позивачу суму пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок одержувача, разом з нарахованими на них відсотками.
У відповідності до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 13.10.2009 року по справі № 09/209 позовом Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" до Міністерства освіти та науки України, за участю третіх осіб - Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного казначейства України, про стягнення заборгованості спір щодо виконання адміністративних договорів повинен вирішуватися на підставі аналогії права, виходячи з його конституційний принципів та загальних засад, а не за аналогією закону.
Частиною 4 статті 8 КАС встановлено заборону відмови в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.
Суд зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, на підставі якої виникають зобов'язальні правовідносини відповідної правової природи Права та обов'язки сторін, обумовлені договором, складають його зміст і повинні дотримуватися сторонами.
Суд звертає увагу на те, що уклавши договір незалежно від його правової природи, сторони зв'язані умовами його виконання, а право сторони на отримання виконання згідно договору підлягає захисту судом відповідної юрисдикції.
Оскільки станом на момент отримання відповідачем письмового розпорядження позивача про повернення грошових коштів та інформації про смерть пенсіонера на особовому рахунку останнього знаходились грошові кошти лише у розмірі 776,61 грн., то відповідач виконав свій обов'язок згідно умов укладеного договору та повернув вказану суму позивачу.
Приймаючи те, що станом на момент отримання відповідачем письмового розпорядження позивача про повернення грошових коштів та інформації про смерть пенсіонера на особовому рахунку останнього були відсутні грошові кошти у розмірі 309,39 грн., то відповідач згідно умов укладеного договору не зобов'язаний їх повертати позивачу.
Згідно із вимогами статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, що понесла сторона, не на користь якої ухвалено судове рішення, їй не компенсуються.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 98, 112, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,
У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 09.09.2015 року Суддя З оригіналом згідно Помічник судді С.В. Златін С.В. Златін Р.Ю. Ричка