Справа № 820/2079/15
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2015-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 р.Справа № 820/2079/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Калитки О. М. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Запара Е.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2015р. по справі № 820/2079/15

за позовом ОСОБА_1

до Національної академії прокуратури України

про скасування наказу та поновлення на денній формі навчання,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 ( далі позивач) звернувся до суду з позовом до Національної академії прокуратури України ( далі відповідач) в якому просить суд визнати Наказ ректора Національної академії прокуратури України від 30 січня 2015 року "Про відрахування аспіранта денної форми навчання ОСОБА_1А." незаконним та скасувати його та поновити ОСОБА_1 аспірантом академії.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2015 року провадження по адміністративні справі за позовом ОСОБА_1 до Національної академії прокуратури України про скасування наказу та поновлення на денній формі навчання - закрито. Розяснено позивачу, що зазначений позов підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Також роз'яснено позивачу, що повторне звернення з тією самою заявою не допускається.

Позивач, не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2015 року, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги з посиланням на, п.15 ч.1 ст.3, п.2 ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України зазначив, що спірні відносини між позивачем та Національною академією прокуратури України, склалися з приводу публічної служби, а тому даний спір підлягає вирішенню саме адміністративним судом.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про закриття провадження по даній адміністративній справі, суд першої інстанції з посиланням на п.1 ч.1ст.157 КАС України виходив з того, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, судом першої інстанції зазначено, що в даному випадку відсутній публічно-правовий спір повязаний з професійною діяльністю позивача як посадової особи прокуратури.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

При визначенні юрисдикції справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Пунктом 2 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Публічна служба, як визначено у пункті 15 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Колегія суддів зазначає, що складовим елементом правового статусу осіб, які перебувають на публічній службі, є вступ на публічну службу, умови та порядок її проходження, звільнення з публічної служби, соціальний статус осіб публічної служби.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що наказом ректора Національної академії прокуратури України № 137-од від 21 листопада 2013 року позивача з 1січня 2014 року зараховано до аспірантури ОСОБА_2 з відривом від виробництва (раніше працював на посаді прокурора прокуратури Червоно заводського району м. Харкова)

30 січня 2015 року наказом ректора Національної академії прокуратури України № 22-од ОСОБА_3 було відраховано з аспірантури денної форми навчання за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин на підставі рішення Вченої ради Національної академії прокуратури України від 29 січня 2015 року.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджено у суді апеляційної інстанції, позивача було відраховано з аспірантури Національної академії прокуратури України у якій він рахувався як аспірант та готував наукову роботу для отримання наукового ступеню.

Отже, в даному випадку відсутній публічно-правовий спір повязаний з професійною діяльністю позивача як посадової особи прокуратури.

Також, колегія суддів зазначає, що позивача не було звільнено з Національної академії прокуратури України на підставі Дисциплінарного статуту прокуратури України, а було відраховано з аспірантури відповідно до п. 2.22, 2.24 Положення про підготовку науково-педагогічних кадрів у Національній академії прокуратури України, затвердженого наказом ректора ОСОБА_2 від 17.04.2014 року № 71-од та пункту 7.10.11 ОСОБА_2 та на підставі рішення Вченої ради ОСОБА_2 від 29.01.2015 року, згідно якого рішення про відрахування аспіранта за невиконання індивідуального план роботи без поважних причин за поданням відповідної кафедри (відділу) після заслуховування його звіту на своєму засіданні приймає Вчена рада ОСОБА_2. На підставі цього рішення аспірант відраховується наказом ректора ОСОБА_2.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження по справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За приписами частини 2 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України , якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен розяснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що даний спір не є справою адміністративної юрисдикції, а є спором який підлягає розгляду в порядку цивільного провадження, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.08.2015р. по справі № 820/2079/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст ухвали виготовлений 07.09.2015 р.