Справа № 818/785/15
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2015-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 р. Справа № 818/785/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Бондара В.О. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Запара Е.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Шосткинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 02.04.2015р. по справі № 818/785/15

за позовом ОСОБА_1

до Шосткинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області

про визнання протиправними та скасування податкової вимоги, податкового повідомлення-рішення і податкового рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 в своєму позові до Шосткинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області (далі - Шосткинська ОДПІ) просить визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення рішення від 12.02.2015 р. № НОМЕР_1 (форма "Р"), яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 117606 грн., в тому числі за основним платежем 78404 грн., штрафними санкціями 39202 грн.; вимогу про сплату боргу (недоїмки) № НОМЕР_2, якою встановлено недоїмку зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 10423,97 грн.; рішення № НОМЕР_3 про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого платником єдиного внеску у розмірі 1221,31 грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 02.04.2015р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Шосткинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкової вимоги, податкового повідомлення-рішення і податкового рішення задоволено частково.

Визнано частково протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- Шосткинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області від 12 лютого 2015 року в частині вимоги про недоїмку із сплати фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 6845,71 грн. (шість тисяч вісімсот сорок п'ять грн. 71 коп.).

Визнано частково протиправним та скасовано рішення Шосткинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області "Про застосування штрафних санкцій до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску" від 12 лютого 2015 року № НОМЕР_3 в частині нарахування штрафних санкцій на суму 536,74 грн. (п'ятсот тридцять шість грн. 74 коп.).

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Шосткинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області № НОМЕР_1 від 12 лютого 2015 року про збільшення суми грошового зобов'язання фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 з податку на додану вартість в загальній сумі 117606 (сто сімнадцять тисяч шістсот шість) грн., із них 78404 грн.- основний платіж і 39202 грн.- штрафні (фінансові) санкції.

В апеляційній скарзі відповідач, Шосткинська ОДПІ ГУ Державної фіскальної служби у Сумській області, зазначає, що оскаржувана постанова прийнята без повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, в порушення норм матеріального права, є необґрунтованою та підлягає скасуванню з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 28 листопада по 18 грудня 2014 р. року фахівцями Шосткинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області було проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період 01.01.2011р. по 31.12.2013р., та за її результатами складено акт від 25.12.2014 р. № 1349/18-17-17- 0103- (а.с. 11-53), в якому зафіксовано порушення платником податків вимог п. 138.1, ст. 138, п. 177.2, п. 177.4, п. 177.10 ст. 177 ПК України, ч. 1 ст. 209, ч. 1, ст. 220, ч. 1, ст. 236, ч. 3 ст. 640, ч. 2 ст. 799 ЦК України; п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464 "Про збір та облік єдиного соціального внеску на загально обов'язкове державне соціальне страхування", із змінами та доповненнями; п. 187.1 ст. 187, п. 189.1 ст. 189, п. 195 ст. 198 ПК України.

На підставі акту перевірки 12.02.2015 р. відповідачем були прийняті рішення № НОМЕР_1 (форма "Р"), яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 117606,00 грн., в тому числі за основним платежем 78404,00 грн., за штрафними санкціями 39202,00 грн. (а.с. 59); вимогу про сплату боргу (недоїмки) № НОМЕР_2, якою встановлено недоїмку зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 10423,97 грн. (а.с. 54); рішення № НОМЕР_3 про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого платником єдиного внеску у розмірі 1221,53 грн. (а.с. 55).

Задовольняючи позов в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Шосткинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області № НОМЕР_1 від 12 лютого 2015 року про збільшення суми грошового зобов'язання фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 з податку на додану вартість в загальній сумі 117606 (сто сімнадцять тисяч шістсот шість) грн., із них 78404 грн.- основний платіж і 39202 грн.- штрафні (фінансові) санкції, суд першої інстанції виходив з того, що в акті перевірки відсутні будь-які посилання на первині бухгалтерські документи, а сума 382076 грн. встановлена арифметичним шляхом.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до помилкового її вирішення в частині скасування податкового повідмолення-рішення № НОМЕР_1 від 12 лютого 2015 року, виходячи з такого.

Платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; забезпечувати збереження документів, пов'язаних з виконанням податкового обов'язку, протягом строків, установлених цим Кодексом (п.п. 16.1.2, 16.1.12 ПК України)

Згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ст. 177.10. ПК України фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді.

Наказом ДПА України від 24.12.2010р. №1025 затверджено форму Книги обліку доходів і витрат, в якій фізичні особи підприємці заповнюють графи, зокрема, у графах 2 та 11 відображається сума нереалізованих товарних запасів, сировини, матеріалів тощо на початок та канцець звітного податкового періоду (року), яка виводиться у грошовій формі, виходячи із ціни їх придбання.

Згідно Книги обліку доходів і витрат ФО-П ОСОБА_1, наданої на перевірку, в гр. 2 та гр. 11 записи про наявність залишків ТМЦ відсутні.

В ході проведення перевірки було встановлено, що ОСОБА_1 в період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року придбано товарів згідно податкових накладних, наданих на перевірку та даних Системи автоматизованого співставлення податкових зобовязань і податкового кредиту в розрізі контрагентів, на загальну суму 14518027 грн., у т. ч. ПДВ 2419671 грн. Реалізовано товарів згідно даних податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік за цінами придбання на суму 11716280 грн. (без ПДВ). Залишок ТМЦ станом на 31.12.2013р. за цінами придбання за даними перевірки становить 382076 грн. без ПДВ. Отже, станом на 31.12.2013р. перевіркою встановлено розбіжність між даними платника щодо залишків ТМЦ, відображених у Книзі обліку доході і витрат підприємства та даними перевірки на суму 382076 грн. (без ПДВ). Сума ПДВ 382076 грн. х 20% = 76415, 20 грн. (1 том. а.с. 22; 2 том а.с. 33).

ФО-П ОСОБА_1 02.12.2014 року було направлено запит №10709/17-0103 щодо надання інформації про наявність залишків ТМЦ станом на 01.01.2011 року, 01.01.2012 року, 01.01.2013 року та 01.01.2014 року. Станом на дату складання акту перевірки інформація або пояснення щодо залишків товарів від платника не надходило. Отже, позивачем не було надано для перевірки інформації щодо наявності станом на 01.01.2013р. та станом на 31.12.2013р залишків ТМЦ, а згідно даних Книги обліку доходів і витрат ФО-П ОСОБА_1, наданої на перевірку, в гр. 2 та гр. 11 записи про наявність залишків ТМЦ відсутні.

Відповідно до п. 44.7. ст. 44. ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно п.п. г п. 198.5 ст.198 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Відповідно п. 189.1 ст.189 Податкового кодексу України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Отже, відповідно до п. 189.1 ст.189 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 ст.189 Податкового кодексу України, за товарами під час придбання яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Позивачем не спростовано будь якими належними та допустимими доказами встановлену фахівцями ОДПІ на підставі Книги обліку доходів і витрат ФО-П ОСОБА_1, податкових накладних виписаних на придбання товару та первинних документів, які підтверджують продаж товару (тютюнових виробів) розбіжність між даними платника щодо залишків ТМЦ, відображених у Книзі обліку доході і витрат підприємства та даними перевірки на суму 382076 грн. (без ПДВ). Сума ПДВ 382076 грн. х 20% = 76415, 20 грн.

Враховуючи, що при проведенні перевірки встановлено відсутність залишків товарів, у зв'язку з чим вони не можуть бути використані в межах господарської діяльності платника ПДВ, платник податку повинен здійснити нарахування податкових зобов'язань з ПДВ за основною ставкою. База оподаткування при цьому визначається виходячи з вартості придбання товарно-матеріальних цінностей.

Таким чином, через неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, що призвело до необґрунтованого задоволення позову в частині скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 12 лютого 2015 року про збільшення суми грошового зобов'язання фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 з податку на додану вартість в загальній сумі 117606 з них 78404 грн.- основний платіж і 39202 грн.- штрафні (фінансові) санкції, в цій частині постанова Сумського окружного адміністративного суду від 02.04.2015р. по справі № 818/785/15 підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Задовольняючи позов в частині визнання частково протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 12 лютого 2015 року в частині вимоги про недоїмку із сплати фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 6845,71 грн. (шість тисяч вісімсот сорок п'ять грн. 71 коп.). та визнання частково протиправною та скасування рішення "Про застосування штрафних санкцій до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску" від 12 лютого 2015 року № НОМЕР_3 в частині нарахування штрафних санкцій на суму 536,74 грн. (п'ятсот тридцять шість грн. 74 коп.)., суд першої інстанції виходив з помилковості висновків податкового органу про заниження єдиного внеску на загальнообовязквое державне соціальне страхування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з такого.

Позивач є платником єдиного внеску, як фізична особа-підприємець та має обов'язки щодо сплати єдиного внеску, передбачені ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток) (п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»).

Базою для нарахування єдиного соціального внеску є, оподатковуваний податком з доходів фізичних осіб, прибуток позивача.

Об'єктом оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця (п.177.2 ст.177 ПК України).

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу (п.177.4 ст.177 ПК України).

Витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктами 138.5, 138.10 - 38.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, - зазначених у пунктах 138.3 цієї статті тау статті 139 цього Кодексу (п.138.1 ст.138 ПК України).

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу (п.138.2 ст.138 ПК України).

Згідно з підпункту "в" підпункту 138.10.2. пункту 138.10 статті 138 ПК України до складу валових витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, до яких відносяться і витрати на придбання паливо-мастильних матеріалів (далі - ПММ).

Витрачені ПММ списуються у розмірі їх фактичної вартості з урахуванням норм витрат ПММ на підставі подорожніх листів. Враховуючи вищевикладене, фізична особа - підприємець на загальній системі оподаткування має право включити до складу валових витрат вартість пально-мастильних матеріалів, використаних на перевезення в межах підприємницької діяльності по шляхових листах та оплачених послугах за умови документального підтвердження, що дані витрати пов'язані з підприємницькою діяльністю.

Колегія суддів вважає правомірним віднесення фізичною особою - підприємцем, яка перебуває на загальній системі оподаткування, до складу валових витрат вартість пально-мастильних матеріалів, використаних на перевезення в межах підприємницької діяльності по шляхових листах та оплачених послугах які підтверджені документального як витрати пов'язані з підприємницькою діяльністю.

Віднесення до складу витрат з податку на доходи фізичних осіб позивачем здійснено відповідно до первинних документів, а саме: фіскальних чеків , в яких (стор. Акту 18 не зазначено, що саме ФОП ОСОБА_1 здійснив їх оплату), подорожніх листів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо відсутності заборони на використання позивачем власного автомобіля у своїй господарської діяльності, у звязку з чим ФО-П ОСОБА_1 не має необхідності укладати нотаріально посвідчений договір оренди власного транспортного засобу.

Щодо завищення валових витрат позивачем в сумі 12500 грн. внаслідок віднесення витрат на оренду кіосків у ТОВ "Громада" попереднього 2012 року до витрат звітного 2013 року колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що таке віднесення є правомірним оскільки відбулось внаслідок сплати орендної плати позивачем 04.06.2013 року.

Відповідно до пункту 187.1. статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку-дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Щодо висновків акту перевірки про порушення податкового законодавства, що полягає у завищенні витрат на суму 25516,64 грн. внаслідок віднесення вартості касових апаратів, придбаних у ТОВ "Акваріус - Дельта" які визначено як основні засоби четвертої групи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що таке віднесення позивачем відповідає діючому податковому законодавству, оскільки згідно п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до операційної діяльності згідно з розділом III ПК України, а відповідно до п. 138.1 ст. 138 розділу III ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з п. 138.4, п. 138.6 - 138.9, пп. 138.10.2 - 138.10.4 п. 138.10, п. 138.11 ст. 138 цього Кодексу. Згідно із пп. "в" пп. 138.10.2 п. 138.10 ст. 138 розділу III ПК України до складу адміністративних витрат включаються витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання, амортизація. Ведення бухгалтерського обліку складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації, для фізичних осіб - підприємців на загальній системі оподаткування законодавством не передбачено, вартість одного касового апарата не перевищує вартість малоцінного матеріального активу, встановленого ст. 145 ПК України.

Отже, в частині визнання частково протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 12 лютого 2015 року в частині вимоги про недоїмку із сплати фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 6845,71 грн., а також визнання частково протиправним та скасування рішення Шосткинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області "Про застосування штрафних санкцій до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску" від 12 лютого 2015 року № НОМЕР_3 в частині нарахування штрафних санкцій на суму 536,74 грн., суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстав для його скасування судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Шосткинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області задовольнити частково.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 02.04.2015р. по справі № 818/785/15 скасувати в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Шосткинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області № НОМЕР_1 від 12 лютого 2015 року про збільшення суми грошового зобов'язання фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 з податку на додану вартість в загальній сумі 117606 (сто сімнадцять тисяч шістсот шість) грн., із них 78404 грн.- основний платіж і 39202 грн.- штрафні (фінансові) санкції.

В цій частині ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст постанови виготовлений 08.09.2015 р.