Справа № 2а-729/11/1209
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2012-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Харченко Г.А.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2012 року справа №2а-729/11/1209

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Юрко І.В., суддів: Міронової Г.М., Блохіна А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровську Луганської області на постанову Кіровського міського суду Луганської області від 10 червня 2011 року у справі № 2а-729/11/1209 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровську Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії як «дитині війни»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся 30.05.2011 року до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровську Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії як «дитині війни» за період з 01.01.2010 року.

Постановою Кіровського міського суду Луганської області від 10 червня 2011року позовні вимоги задоволені частково.

Визнано протиправною бездіяльність та зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровську Луганської області здійснити перерахунок та виплату позивачу підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року з урахуванням фактично отриманих сум.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, якою просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняту нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 10.08.2012 року позовні вимоги ОСОБА_2 до УПФУ в м. Кіровську Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії як «дитині війни» в частині періоду з 01.01.2010 року по 29.11.2010 року залишені без розгляду.

Сторони у судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Колегія суддів розглядає дану справу за вимогами ст. 197 КАС України у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, встановила наступне.

Згідно абз.1 частини другої статті 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач віднесений до соціальної групи «Дитина війни» відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», що не заперечується відповідачем та підтверджено даними паспорта позивача, відміткою органу соціального захисту населення у пенсійному посвідченні позивача.

Згідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195-ІV від 18.11.2004 року в редакції, яка діяла до 01.01.2007 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дія даної норми була зупинена. Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнані такими, що не відповідають Конституції України, серед інших, положення статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якими була зупинена дія статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195-ІV (далі Закон № 2195).

Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесені зміни до Закону № 2195, а саме, текст ст. 6 викладений в такій редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни».

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.08 року визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення, зокрема п. 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Законами України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», «Про Державний бюджет України на 2011 рік» на день ухвалення судового рішення першою інстанцією не внесено змін та не зупинено дію ст. 6 Закону № 2195.

Таким чином, стаття 6 Закону № 2195 з 01 січня 2011 року є діючою в наступній редакції: «Дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком».

Оскільки на час розгляду цієї справи судом, розмір мінімальної пенсії за віком визначений лише ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму встановленого для осіб, що втратили працездатність, колегія суддів вважає неспроможними доводи апелянта про використання цього поняття тільки для призначення пенсій в межах зазначеного закону та неможливості використання вказаного розміру у розрахунку підвищення до пенсій особам з статусом дитини війни.

Право громадян на отримання державних соціальних гарантій, передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни» не може бути обмежене відсутністю певних коштів чи фінансування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що пенсійний орган зобовязаний здійснити виплату позивачу підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 30.11.2010 року, оскільки внаслідок протиправних дій відповідача щодо нарахування позивачеві вказаного підвищення до пенсії в розмірі, меншому ніж передбачено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», останній не отримав належні йому виплати у встановленому законом розмірі.

Законом України від 14 червня 2011 року № 3491-6 «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнені прикінцеві положення пункту 4 певним змістом, яким серед іншого установлено, що у 2011 році норми і положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. На виконання п.7 Закону України від 14 червня 2011 року № 3491-6, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 745 від 06.07.2011 року «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», відповідно до п.6 якої встановлено, що дітям війни до пенсії проводиться підвищення у розмірі 49,8 грн. Дана постанова набрала чинності 22.07.2011 року та діє до 01.01.2012 року.

Граничною датою задоволення позовних вимог позивача необхідно зазначити 22.07.2011 року як дату набрання чинності Постанови КМУ № 745.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив невідповідність висновків обставинам справи при вирішенні позову, порушив норми матеріального права, що призвело до прийняття помилкового рішення, тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановою нового рішення про задоволення позовних вимог за період з 30.11.2010 року по 22.07.2011 року.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись статтями 24, 160, 183-2, 195, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Кіровську Луганської області задовольнити частково.

Постанову Кіровського міського суду Луганської області від 10 червня 2011 року у справі № 2а-729/11/1209 скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м.Кіровську Луганської області неправомірною, зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м.Кіровську Луганської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії, як дитині війни, в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 30.11.2010 року по 22.07.2011 року, згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням виплачених сум

Постанова суду апеляційної інстанції, постановлена в порядку письмового провадження, набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя І.В.Юрко

Судді Г.М.Міронова

ОСОБА_3