Справа № 872/7405/15
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2015-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 вересня 2015 рокусправа № 804/74/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.,

суддів: Гімона М.М. Юрко І.В. ,

при секретарі: Портненко М.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 2 березня 2015 року у справі № 804/74/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Всесвіт» до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 02.12.2014 року, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у сумі 499750,5 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що позивач не погоджується з висновками, викладеними в акті, вважає, що пода ткове повідомлення-рішення, винесене за результатами перевірки, суперечить діючому пода тковому законодавству та підлягає скасуванню з підстав, викладених у позовній заяві та поясненнях.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 2 березня 2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення відповідача від 02.12.2014 року № НОМЕР_1.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом встановлено, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Всесвіт» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ПП «Олімп» () за період з 01.07.2014 по 31.07.2014 року, за результатами якої складено акт № 1410/22-02/31313654 від 11.11.2014 року.

За висновками акту перевірки позивачем порушені п. 198.3, п. 198.6, ст. 198 Податкового кодексу України (далі ПК України), а саме: завищено податковий кредит по операціям з придбання послуг від ПП «Олімп», що призвело до заниження податку на додану вартість за липень 2014 року у розмірі 333 167 грн.

На підставі акту перевірки та вказаних висновків відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 02.12.2014 № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за податком на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 499750,5 грн., в т. ч. за основним платежем 333167 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 166583,5 грн.

При вирішенні справи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно із п. 198.1. ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) в необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Таким чином, вказаними нормами права визначено підстави за яких платник податків має право на віднесення сплачених сум ПДВ, у вартості товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту. До таких підстав віднесено: наявність господарської операції, наслідком якої є поставка товару (робіт, послуг), сплата (нарахування) податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), використання товару (робіт, послуг) у власній господарській діяльності, факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними первинними документами.

Відповідно до пунктів 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі Положення), забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Пунктом 2.4 Положення визначено, що первинні документи (на паперових і машино зчитувальних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи від імені яких складений документ, назва документа (форма), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складення первинного документа.

Таким чином, податковий кредит платника податків у відповідному звітному періоді повинен бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що містять достовірні відомості про зміст та обсяг господарської операції та відображають реальність здійснення останньої.

З матеріалів справи вбачається, що 21 липня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю Всесвіт та приватним підприємством Олімп був укладений договір № ОЛ-210714, відповідно до пункту 1.1 якого позивач, як замовник, доручив, а ПП Олімп, як виконавець, зобов'язалось відповідно до умов договору виконати зачищення резервуарів: РВС №1-1000 м. куб., РВС № 2-1000 м. куб., РВС № 3 - 1000 м. куб., РВС № 4 - 1000 м. куб., РВС № 5 - 1000 м. куб., РГС № 6 - 50 м. куб., РГС № 7 - 50 м. куб., РГС № 8 - 50 м. куб., РГС № 9 - 50 м. куб., РГС.№ 10 - 50 м. куб., що знаходяться на нафтобазі ТОВ «Всесвіт» за адресою: Дніпропетровський район, с. Дороге, вул.. Миколаївська, 187. Вартість робіт за договором була визначена в розмірі 1 999 000,00 грн. (а.с. 12).

Належність вказаних обєктів позивачу на праві власності підтверджується договором купівлі-продажу та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. (а.с. 49-52).

На підтвердження реальності господарської операції позивачем також надано первинні документи, а саме:

- акти здачі-приймання робіт (надання послуг) № ОУ-0724/07 від 24 липня 2014 року, № ОУ-0728/04 від 28 липня 2014 року, № ОУ-0730/04 від 30 липня 2014 року, № ОУ-0731/20 від 31 липня 2014 року, № ОУ-0731/21 від 31 липня 2014 року (а.с. 13-18);

- акти готовності резервуарів № 1-10 до зачисних робіт (а.с. 22-31);

- акти на виконану зачистку резервуарів № 1-10 (а.с. 32-41);

- рахунки-фактури № ОЛ-257-005 від 25.07.2014, № ОЛ-247-003 від 24.07.2014, № ОЛ-287-012 від 28.07.2014, № Ол-307-014 від 30.07.2014, № ОЛ-317/022 від 31.07.2014,№ ОЛ-317-021 від 31.07.2014 (а.с. 19-21).

Оплата за виконані роботи здійснена платіжними дорученнями № 3023 від 14.08.2014 на суму 46955 грн. та № 3209 від 02.10.2014 на суму 199000 грн. (а.с. 48).

Розмір податку на додану вартість за вказаними господарськими операціями підтверджений податковими накладними № 97 від 24.07.2014, № 98 від 25.07.2014, № 99 від 28.07.2014, № 101 від 30.07.2014, № 100 від 31.07.2014, № 102 від 31.07.2014. (а.с. 42-47).

Дослідивши вказані первинні документи, колегія суддів приходить до висновку про доведеність позивачем реальності господарських операцій, здійснених між ним та ПП «Олімп».

Щодо посилань апелянта на порушення контрагентом позивача вимог податкового законодавства при здійсненні господарської діяльності, колегія суддів зазначає, що згідно пунктів 36.1, 36.5 статті 36, пункту 38.1 статті 38, пункту 44.1 статті 44, пункту 47.1 статті 47, пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу України, обчислення, декларування та/або сплата суми податку та збору є персональним податковим обов'язком кожного окремого платника податків, який і несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку. Зазначена відповідальність стосується окремого платника податку і не може автоматично поширюватись на третіх осіб, в тому числі і на його контрагентів.

Право на формування суб'єктом господарювання податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, а пов'язане з призначенням придбаних товарів (послуг) для використання у господарській діяльності та наявності податкової накладної (накладних).

Законодавство України, не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальності та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Крім того, на час укладання та виконання договору контрагент позивача був у належному порядку зареєстрований платником податків на додану вартість та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Посилання апелянта на акт ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська від 06.10.2014 року «Про результати проведення зустрічної звірки ПП «Олімп» є безпідставними, оскільки вказаний акт в матеріалах справи відсутній. До того ж за положеннями п. 73.5 статті 73 Податкового Кодексу України за результатами зустрічної звірки акту передбачено складення довідки, а не акту.

Також безпідставними є посилання апелянта на викладені в акті перевірки пояснення директора ПП «Олімп» ОСОБА_3 з огляду на наступне.

Згідно частини 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За вимогами частини 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Свідчення певної особи щодо обставин справи можуть бути прийняті судом в якості доказу у справі якщо ця особа безпосередньо допитана в судовому засіданні як свідок.

Посилання податкового органу в акті перевірки на пояснення, які дала ОСОБА_3 не можуть бути прийняті судом як доказ у справі, оскільки вони не оформлені та не засвідчені належним чином, їх походження суду взагалі невідомо, як невідомо і в рамках якої процесуальної дії ця особа опитувалась чи допитувалась.

Докази наявності кримінального провадження за обставинами, які нібито повідомила вказана особа, податковим органом суду не надавались.

Крім того, з первинних документів, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що директором ПП «Олімп» є ОСОБА_4, тоді як податковий орган посилається в акті перевірки на свідчення ОСОБА_3, тобто іншої особи.

З огляду на вказане колегія суддів приходить до висновку, що реальність господарських відносин між позивачем та ПП «Олімп» в повному обсязі підтверджена вищезазначеними документами, а всі доводи податкового органу носять характер припущень та не підтверджені відповідними доказами.

Таким чином, у зв'язку з документальним підтвердженням здійснення господарських операцій, колегія суддів приходить до висновку, що у податкового органу відсутні підстави для збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість, а відтак податкове повідомлення-рішення є протиправним, про що вірно в постанові зазначив суд першої інстанції.

За таких обставин, враховуючи наведені норми законів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції має бути залишена без змін.

Повний текст виготовлено 7 вересня 2015 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України,суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 2 березня 2015 року у справі № 804/74/15 залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: І.В. Юрко