Справа № 2а-1214/10/1670
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2010-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

26 березня 2010 рокум. ПолтаваСправа № 2а-1214/10/1670

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Бойко С.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Генеральної Прокуратури України про визнання бездіяльності неправомірною, суд, -

В С Т А Н О В И В:

25 березня 2010 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Генеральної Прокуратури України про визнання незаконним порушення вимог Закону України "Про звернення громадян", Закону України "Про прокуратуру", Конституції України стосовно ненадання відповіді на заяву другу заяву від 12.02.2010 № 10 по суті порушеного в ній питання.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що він звернувся до Генеральної прокуратури України з другою заявою від 12.02.2010 року №10 про порушення кримінальної справи відносно технічного секретаря судового засідання Верещага О.М. за фактом умисного знищення аудіо запису судового засідання 2802.2008 року. Але на даний час Генеральною прокуратурою України не надано жодної відповіді щодо вказаної заяви.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем оскаржуються дії прокуратури, повязані з розглядом заяв і повідомлень про злочин.

З цього приводу суд зазначає, що згідно ст.ст. 123, 129 Конституції України організація і порядок діяльності органів прокуратури України визначаються законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України Про прокуратуру прокурорський нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів Кабінетом Міністрів України, міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади, органами державного і господарського управління та контролю, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими Радами, їх виконавчими органами, військовими частинами, політичними партіями, громадськими організаціями, масовими рухами, підприємствами, установами і організаціями, незалежно від форм власності, підпорядкованості та приналежності, посадовими особами та громадянами здійснюється Генеральним прокурором України і підпорядкованими йому прокурорами.

Відповідно до статті 19 Закону України Про прокуратуру предметом нагляду за додержанням і застосуванням законів є: відповідність актів, які видаються всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами, вимогам Конституції України та чинним законам; додержання законів про недоторканність особи, соціально-економічні, політичні, особисті права і свободи громадян, захист їх честі і гідності, якщо законом не передбачений інший порядок захисту цих прав; додержання законів, що стосуються економічних, міжнаціональних відносин, охорони навколишнього середовища, митниці та зовнішньоекономічної діяльності. Перевірка виконання законів проводиться за заявами та іншими повідомленнями про порушення законності, що вимагають прокурорського реагування, а за наявності приводів - також з власної ініціативи прокурора.

Згідно з вимогами статті 12 Закону України Про прокуратуру прокурор розглядає заяви і скарги про порушення прав громадян та юридичних осіб, крім скарг, розгляд яких віднесено до компетенції суду. Прокурор здійснює нагляд за додержанням вимог законодавства щодо порядку розгляду скарг всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами. Прокурор проводить особистий прийом громадян. Прийняте прокурором рішення може бути оскаржено вищестоящому прокурору або до суду.

Відповідно до ст. 1 Кримінально-процесуального кодексу України, призначенням цього Кодексу є визначення порядку провадження у кримінальних справах.

Статтею 2 визначені завдання кримінального судочинства, якими, крім іншого, є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть в ньому участь.

Відповідно до вимог ст. 236 КПК України, скарга на дії прокурора при проведенні ним досудового слідства або окремих слідчих дій у справі подається вищестоящому прокуророві, який її розв'язує в порядку і в строки, що передбачені статтями 234 і 235 цього Кодексу.

Дії прокурора можуть бути оскаржені до суду.

Скарги на дії прокурора розглядаються судом першої інстанції при передньому розгляді справи або при розгляді її по суті, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

У зв'язку з цим слід зазначити, що захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості, не належить до сфери управлінської і не може бути предметом оскарження в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Крім того, твердження ОСОБА_1 про порушення Генеральною прокуратурою Закону України "Про звернення громадян" в частині не надання жодної відповіді на його другу заяву від 12.02.2010 року №10 не приймається до уваги судом, оскільки із зазначеної заяви вбачається, що ОСОБА_1 звертався до прокуратури саме в порядку Закону України "Про прокуратуру", а не Закону України "Про звернення громадян".

За змістом статей 2, 17 Кодексу адміністративного судочинства України спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності належать до компетенції адміністративних судів, крім випадків, коли такі справи підлягають розгляду в порядку кримінального судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо зазначену заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись статтею 109, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Генеральної Прокуратури України про визнання бездіяльності неправомірною.

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення до адміністративного суду з цією самою позовною заявою не допускається.

Копію ухвали направити позивачеві разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала відповідно до частини 1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання ухвали заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 10 днів апеляційної скарги, в порядку, встановленому статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.С. Бойко