Справа № 2-а-235/2010
Суддя: Чернюк В. Д.
Дата ухвалення: 2010-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 2- а-235. 2010р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2010 року. Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Чернюк В.Д.,

при секретарі Рубан Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавської роти ДПС для обслуговування доріг державного значення при ГУ МВС України в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,-

встановив:

В квітні 2010 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Полтавської роти ДПС для обслуговування доріг державного значення при ГУ МВС України в Полтавській області посилаючись на порушення відповідачем його прав в частині не обгрунтованого притягнення до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у виді штрафу.

При розгляді цієї справи по суті позивач заявлений позов підтримав, просив задовольнити його, пояснивши, що органами ДАІ відносно нього винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за перевищення швидкості, чого він не допускав. З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 30 березня 2010 року, в нічний час, він дійсно керував автомобілем на автодорозі Київ - Харків і був зупинений працівником ДАІ ОСОБА_2, який звинуватив його у перевищенні швидкості руху керованого транспортного засобу та надав для швидкого огляду показання відповідного приладу, з якими він не погодився. Стверджував, що можливість надати йому пояснення працівником ДАІ проігнорована.

Представник відповідача від Полтавської роти ДПС для обслуговування доріг державного значення в судове засідання не прибув, хоча про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином / а.с. 6, 10 /. Про причини неявки свого представника відповідач суд не повідомив, заперечень щодо заявленого позову не подав.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, матеріали в оригіналах, на підставі яких ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних обгрунтувань.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

При розгляді справи судом встановлено, що згідно постанови серії ВІ № 045264 від ЗО березня 2010 року по справі про адміністративне правопорушення, винесеної заступником командира взводу Полтавської роти ДПС ОСОБА_2, на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 260 гривень /а.с. З/.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи за цим адміністративним позовом вбачається, що ОСОБА_1 визнаний винним в порушенні пункту 12.9 б Правил дорожнього руху України, оскільки перевищив швидкість руху керованого транспортного засобу в зоні дії відповідного дорожнього знаку на 27 км/год.

Як встановлено судом при вивченні архівної адміністративної справи Миргородського міськрайонного суду № 3 - 263/ 06 р., згідно постанови суду від 02 березня 2006 року ОСОБА_1 був визнаним винним та підданий адміністративному стягненню по ст. 130 ч. 2 КУпАП України у виді 24 місяців позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів. За змістом протоколу про адміністративне правопорушення особа позивача, після зупинки працівниками ДА І встановлювалася за посвідченням водія ІХА № 260794 / а.с. 4 /.

Це ж посвідчення водія разом з талоном попереджень позивачем надано для огляду суду / а.с. 12 /. Таким чином, на момент зупинки позивача працівниками ДАІ він не мав права керувати транспортним засобом, оскільки був в установленому законом порядку позбавлений права керування всіма видами транспортних засобів, а відповідна постанова суду не виконана до цього часу.

Згідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративному процесі запроваджено концепцію презумпції вини субєкта владних повноважень, з огляду на що фізична особа - позивач не повинен доводити, що його законні права та інтереси порушено. Саме субєкт владних повноважень, в даному випадку відповідач, зобовязаний довести, що фіксуючи відповідне правопорушення та накладаючи стягнення на позивача, його представник діяв у межах, установлених законом, відповідно до повноважень і у спосіб, що визначені законом. Таких доказів стороною відповідача суду не надано.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 винним себе в порушенні правил дорожнього руху не визнає, його право дати пояснення при складенні протоколу про правопорушення забезпечено не було / а.с. 4 /

Обгрунтованість викладених у протоколі про правопорушення обставин вчинення правопорушення позивачем не підтверджена ніякими доказами.

Постанова в справі про адміністративне правопорушення, винесена відносно позивача, не містить зазначення пункту Правил дорожнього руху України, яка була порушена позивачем і це при тому, що ст. 122 ч. 1 КУпАП України, по якій ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, є нормою з банкетною диспозицією.

Виходячи з наведеного, слід дійти висновку про відсутність достовірних і належних доказів, що підтверджують вину ОСОБА_1 та спростовують його твердження про дотримання ним Правил дорожнього руху в конкретній дорожній обстановці.

З цих підстав оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення не може визнаватися законною і обґрунтованою, а тому є не чинною та підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 11, 71, 76, 100, 122,158, 160, 163 Кодексу

адміністративного судочинства України, ст. ст. 7, 268, 279, 280, 287, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 14 Закону України „Про дорожній рух, суд , -

постановив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову серії ВІ № 045264 в справі про адміністративне правопорушення, винесену заступником командира взводу Полтавської роти ДПС ОСОБА_2, датовану ЗО березня 2010 року, про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в сумі 260 гривень, визнати не чинною та скасувати її.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Миргородський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня її проголошення та подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду ОСОБА_3