Справа № 2-а-388/10
Суддя: Олійник П. В.
Дата ухвалення: 2010-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Костопільський районний суд Рівненської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2010 року

Костопільський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого -судді Олійника П.В.

при секретарі Панчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу № 3 роти ОДДЗ Житомир ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив скасувати постанову AM № 221804 інспектора ДПС взводу №3 роти ОДДЗ м.Житомир ОСОБА_2 від 26 травня 2010 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 260 грн.

В обґрунтування своїх вимог покликається на обставини, викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та пояснив, що рухався зі швидкістю близько 60 км/год і порушень, передбачених ч.1 ст.122 КУпАП, він не допустив, так як відповідальність передбачена лише за перевищення швидкості більше ніж на 20 км/год. Крім того, разом з ним в автомашині був його батько, який міг би підтвердити швидкість руху автомашини, проте, відповідач відмовився вислухати його пояснення. Просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Згідно ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним причину неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення позивача, зясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

У відповідності до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести суду обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень.

В судовому засіданні встановлено, що постановою AM № 221804 інспектора ДПС взводу №3 роти ОДДЗ м.Житомир ОСОБА_2 від 26 травня 2010 р. на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 260 грн. за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно вищеназваної постанови позивач 26 травня 2010 р. о 6 год. 10 хв. на 228 км автодороги Київ-Чоп, керуючи автомобілем, перевищив швидкість руху на 27 км, рухався зі швидкістю 77 км/год при обмеженні максимальної швидкості 50 км/год. Швидкість руху вимірювалася приладом «Візир» №0812435.

Згідно підпункту ґ п.12.4 ПДР іншим транспортним засобам дозволяється рух із швидкістю: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1, - не більше 130 км/год, на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою, - не більше 110 км/год, на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

Пунктом 12.10 ПДР передбачено, що додаткові обмеження швидкості руху можуть бути встановлені виключно у разі проведення дорожніх робіт разом з попереджувальним знаком 1.37. У разі, коли дорожні знаки обмеження руху 3.29 та 3.31 встановлені без проведення дорожніх робіт або залишені після їх завершення, водій не може бути притягнений до відповідальності згідно із законодавством за перевищення встановлених обмежень швидкості руху.

Як вже зазначалося вище, у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності зазначено про те, що швидкість руху автомобіля вимірювалася приладом «Візир» № 0812435. Однак, в постанові не зазначено чи пройшов він повірку або державну метрологічну атестацію, а також про те, хто

здійснював фіксацію швидкості руху автомобіля позивача

Відповідно до ст.9 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" засоби вимірювальної техніки можуть застосовуватися, якщо вони відповідають вимогам щодо точності, встановленим для цих засобів, у певних умовах їх експлуатації і за умови, що вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію.

У відповідності до 4.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Частиною четвертою даної статті Закону передбачено, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний надати суду всі документи і матеріали, які у нього маються і можуть бути використані, як докази по справі. Відповідачем за час розгляду справи не надано будь-яких інших доказів, які б спростували доводи заявника.

Враховуючи, що в судовому засіданні нічим не спростовані твердження позивача про те, що 26 травня 2010 р. о 6 год. 10 хв. на 228 км автодороги Київ-Чоп він рухався зі швидкістю 60 км/год і порушень, передбачених ч.1 ст.122 КупАП, не вчиняв, а відповідачем жодних доказів на спростування позову також не надано, то суд вважає, що вина позивача у вчиненні 26 травня 2010 р. правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.122 КупАП, не доведена.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова AM № 221804 інспектора ДПС взводу №3 роти ОДДЗ м.Житомир ОСОБА_2 від 26 травня 2010 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 підлягає скасуванню.

На підставі наведеного та керуючись cm.11, 71, 86, 128, 160 КАС України, ст.122, 251, 256, 258, 268, 283, 292 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до інспектора ДПС взводу № З роти ОДДЗ м.Житомир ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задоволити.

Скасувати постанову AM № 221804 інспектора ДПС взводу № 3 роти ОДДЗ м.Житомир ОСОБА_2 від 26 травня 2010 р. про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 260 грн. Провадження у справі - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Костопільський районний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти днів, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ :