Справа № 2а-3730/10/1270
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2010-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Островська О.П.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2010 року справа №2а-3730/10/1270

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, при секретарі судового засідання: Чуріковій Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України в особі Новопсковського ЛВУМГ на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2010 року у справі за позовом Дочірньої компанії «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України в особі Новопсковського ЛВУМГ до головного державного інспектора праці відділу контролю за додержанням законодавства про працю ОСОБА_4, Територіальної державної інспекції праці в Луганській області про визнання неправомірними дій з видачі посвідчення (направлення) на перевірку, складання актів перевірки та скасування приписів, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2010 року уточненні позовні вимоги Дочірньої компанії «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України в особі Новопсковського ЛВУМГ до головного державного інспектора праці відділу контролю за додержанням законодавства про працю ОСОБА_4, Територіальної державної інспекції праці в Луганській області про визнання неправомірними дії головного державного інспектора праці відділу контролю за додержанням законодавства про працю ОСОБА_4 щодо складання актів перевірки № 12-25-116/0051 та № 12-25-116/0070, скасування приписів № 1225-116/0066-0048 від 19.10.2009 року та № 12-25-116/0051-0037 від 03.09.2009 року задоволені частково:

- скасовано припис № 12-25-116/0066-0048 від 19 жовтня 2009 року в частині пункту №2 :

привести у відповідність нарахування та сплату компенсації втрати частини заробітної плати, з урахуванням вимог Постанови КМУ №1427 від 20 грудня 1997 року «Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням терміну їх виплати» та ст. 34 Закону України «Про оплату праці».

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Скарга вмотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що ОСОБА_5 згідно наказу № 110 від 14.07.2000 року не міг виконувати в свій робочий час обовязки другого оператора, а тому винесені приписи відповідача щодо нарахування та виплаті заробітної плати ОСОБА_5 є незаконними.

Представник позивача у судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимогою.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обґрунтованою виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що головним державним інспектором праці відділу контролю за додержанням законодавства про працю ОСОБА_4 19.10.2009 року проведено перевірку Дочірньої компанії «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України в особі Новопсковського ЛВУМГ, за результатами якої складено акт № 12-25-116/0051 від 03.09.2009 року. Перевіркою встановлено, що заробітна плата за розширену зону обслуговування на час виконання роботи тимчасово відсутнього працівника згідно наказу № 110-к від 14.07.2000 року ОСОБА_5 не нарахована та не виплачена, що не відповідає вимогам ст. 105 КЗпП України та Колективного договору за 2000 рік, яким передбачено, що за розширення зони обслуговування доплата одному працівнику максимальними розмірами не обмежується і визначається наявністю одержаної економії за тарифними ставками, які могли б виплачуватися при нормальній чисельності працівників, також наказом було встановлено доплату за час відпустки другого оператора у розмірі 30 відсотків тарифної ставки оператора ГРС 4 розряду служби ГРС (арк. справи 65-73).

На підставі вказаного акту позивачу видано припис №12-25-116/0051-0037 від 03.09.2009 року для усунення вказаних порушень стосовно працівника ОСОБА_5, про що необхідно було повідомити відповідача у місячний термін.

Повторною перевіркою, проведеною відповідачем 19.10.2009 року встановлені ті ж самі порушення (арк. справи 21-24) та винесено припис № 12-25-116/0066-0048 від 19.10.2009 року (арк. справи 25, 26), відповідно до якого позивачу необхідно привести у відповідність нарахування та виплату заробітної плати за роботу тимчасово відсутнього працівника згідно наказу №110-к від 14 липня 2000 року відповідно до вимог ст.105 КЗпП України та колективного договору на 2000 рік; привести у відповідність нарахування та сплату компенсації втрати частини заробітної плати, з урахуванням вимог Постанови КМУ №1427 від 20 грудня 1997 року «Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням терміну їх виплати» та ст. 34 Закону України «Про оплату праці».

Колегія суддів погоджуються з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволені позовних вимог в частині визнання дій відповідача щодо складання актів перевірок, оскільки акт перевірки не породжує для відповідного субєкта настання будь-яких юридичних наслідків, не впливає на його права та обовязки, а також не є обовязковим для виконання.

Щодо відмови судом першої інстанції у задоволені позовних вимог в частині скасування припису від 03.09.2009 року № №12-25-116/0051-0037 та пунктів 1, 3 припису від 19.10.2009 року № 12-25-116/0066-0048, колегія суддів не погоджуються з огляду на наступне.

Статтею 105 Кодексу законів про працю України визначено, що працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов'язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника.

Розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі.

З аналізу вищенаведеної норми вбачається, що виконання обовязків тимчасово відсутнього працівника має місце тоді, коли працівник підприємства поряд зі своєю основною роботою виконує обовязки іншого тимчасово відсутнього працівника.

Згідно наказу № 110-к від 14 липня 2000 року ОСОБА_5 був переведений з 15 по 29 липня 2000 року з надомної форми обслуговування обладнання ГРС на періодичну форму обслуговування на час відпустки другого робітника, йому було встановлено доплату за розширену зону обслуговування у розмірі 30% тарифної ставки оператора ГРС 4 розряду служби ГРС (арк. справи 27).

Як пояснив представник позивача в судовому засіданні, ОСОБА_5 згідно наказу № 110 від 14.07.2000 року не міг виконувати в свій робочий час обовязки другого оператора, тому що ОСОБА_6 працювала не в одній зміні з ОСОБА_5

Також представник позивача зазначив, що у разі надання відпустки одному з операторів ГРС, то газорозподільні станції переводяться з періодичною формою обслуговування двома операторами на періодичну форму обслуговування одним оператором. В Новпосковському ЛВУМГ складаються графіки періодичного обслуговування ГРС одним оператором, якими передбачається нормальна тривалість робочого часу 40 годин на тиждень.

Фактично ОСОБА_5 виконував свої обовязки згідно робочої інструкції оператора ГРС та графіку змінності персоналу.

ОСОБА_5 проведена оплата робіт у вихідні дні та понаднормативні, що підтверджується наказом № 129 а від 16.08.2000 року (арк. справи 29), а тому наказом № 131 від 21.08.2000 року було скасовано частину 2 пункту 1 наказу № 110 від 14.07.2000 року про встановлення доплати за розширену зону обслуговування на час відпустки оператора ОСОБА_6 (арк. справи 28).

В акті перевірки № 12-25-116/0051 від 03.03.2009 року (арк. справи 72) зазначено, що табелі обліку робочого часу та графіки роботи за липень, серпень 2000 року не збереглися, а тому зробити висновок щодо правильності нарахування заробітної плати, в тому числі доплати за відповідні місяці не має можливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач необґрунтовано дійшов до висновку стосовно того, що ОСОБА_5 виконував обовязки тимчасово відсутнього працівника, оскільки без наявності табелів обліку робочого часу та графіків роботи за спірний період не можливо встановити виконував ОСОБА_5 чи не виконував обовязки тимчасово відсутнього працівника, а тому правомірність винесення приписів № 1225-116/0066-0048 від 19.10.2009 року та № 12-25-116/0051-0037 від 03.09.2009 року щодо усунення встановлених порушень відповідачем відповідно до ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України не доведена.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 24, 94, 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України в особі Новопсковського ЛВУМГ задовольнити частково.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2010 року у справі № 2а-3730/10/1270 - скасувати.

Позовні вимоги Дочірньої компанії «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України в особі Новопсковського ЛВУМГ до головного державного інспектора праці відділу контролю за додержанням законодавства про працю ОСОБА_4, Територіальної державної інспекції праці в Луганській області про визнання неправомірними дій з видачі посвідчення (направлення) на перевірку, складання актів перевірки та скасування приписів задовольнити частково.

Скасувати приписи № 1225-116/0066-0048 від 19.10.2009 року та № 12-25-116/0051-0037 від 03.09.2009 року.

В іншій частинні позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Дочірньої компанії «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України в особі Новопсковського ЛВУМГ судові витрати в розмірі 1,70 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня її складення в повному обсязі.

У повному обсязі постанова виготовлена 22 жовтня 2010 року.

Колегія суддів: