Справа № 826/10392/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 вересня 2015 року № 826/10392/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК", від імені та в інтересах якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів на здійснення тимчасової адміністрації - Северин Юрій Петрович
до про Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві визнання протиправними дій, скасування податкової вимоги від 06.05.2015 р. № 6975-25, рішення про опис майна у податкову заставу від 06.05.2015 р., зобов'язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "ІМЕКСБАНК", від імені та в інтересах якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів на здійснення тимчасової адміністрації - Северин Юрій Петрович звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просить:

1. Визнати протиправними дії та рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві та скасувати податкову вимогу від 06.05.2015 р. № 6975-25 та рішення про опис майна Філії АТ "ІМЕКСБАНК" () у податкову заставу від 06.05.2015 р.

2. Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві вжити всіх необхідних заходів для вилучення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записів про встановлення публічного обтяження майна АТ "ІМЕКСБАНК" () та його Філії АТ "ІМЕКСБАНК" у м. Києві (), вчинених у відповідності та/або на виконання: податкової вимоги від 06.05.2015 р. № 6975-25 та рішення про опис майна Філії АТ "ІМЕКСБАНК" у м. Києві () у податкову заставу від 06.05.2015 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у відповідача не було правових підстав для прийняття оскаржуваних рішень, оскільки в ПАТ "ІМЕКСБАНК" розпочато процедуру ліквідації банку та запроваджено тимчасову адміністрацію, під час якої згідно ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не здійснюється, зокрема, нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 08.07.2015 р. позов не визнав, вважав його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, надав суду письмові заперечення проти позову, просив у задоволенні позову відмовити.

Сторони у судовому засіданні 08.07.2015 р. заявили клопотання про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження, з огляду на що та, відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Правлінням Національного банку України 26.01.2015 р. була прийнята постанова № 50 "Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ІМЕКСБАНК" до категорії неплатоспроможних".

На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26.01.2015 р. було прийнято рішення № 16 "Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ "ІМЕКСБАНК", згідно з яким, починаючи із 27.01.2015 р. в ПАТ "ІМЕКСБАНК" запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації - Северина Юрія Петровича.

Листом від 20.03.2015 р. № 2603 позивачем було повідомлено відповідача про віднесення АТ "ІМЕКСБАНК" до категорії неплатоспроможних та відкриття процедури тимчасової адміністрації.

Однак, 18.05.2015 р. до Філії АТ "ІМЕКСБАНК" у м. Києві надійшов лист Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 12.05.2015 р. "Щодо забезпечення доступу та надання документів".

Із вказаного листа позивачу стало відомо, що відносно філії АТ "ІМЕКСБАНК" у м. Києві, що є відокремленим структурним підрозділом позивача, були прийняті наступні рішення, а саме: податкова вимога від 06.05.2015 р. № 6975-25 та рішення про опис майна Філії АТ "ІМЕКСБАНК" у податкову заставу від 06.05.2015 р.

Правлінням Національного банку України 21.05.2015 р. була прийнята постанова № 330 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "ІМЕКСБАНК".

Відповідно до вищезазначеної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.05.2015 р. № 105 "Про початок процедури ліквідації АТ "ІМЕКСБАНК".

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спеціальним Законом для правовідносин, які виникають під час тимчасової адміністрації банку або ліквідації банку, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.12 р. № 4452-VI.

Так, відповідно до ч.8 Розділу X Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Отже, для правовідносин, що виникають під час дії тимчасової адміністрації банку або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду, пріоритетними є норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України".

Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.

Тимчасова адміністрація запроваджується на строк, що не перевищує три місяці, а для системно важливих банків - шість місяців. За обґрунтованих підстав зазначені строки можуть бути одноразово продовжені на строк до одного місяця. Тимчасова адміністрація припиняється після виконання плану врегулювання або в інших випадках за рішенням виконавчої дирекції Фонду.

Як встановлено судом, на підставі постанови Правління Національного банку України від 26.01.2015 р. № 50 "Про віднесення ПАТ "ІМЕКСБАНК" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних прийнято рішення від 26.01.2015 р. № 16 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ІМЕКСБАНК".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 23.04.2015 р. № 84 продовжено строк здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "ІМЕКСБАНК" до 26.05.2015 р. включно.

Згідно з частиною 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку;

3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом;

5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Судом встановлено, що оскаржувану податкову вимогу та рішення про опис майна у податкову заставу було винесено відповідачем 06.05.2015 р., тобто в період здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "ІМЕКСБАНК".

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

В силу пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

З огляду на викладені положення Податкового кодексу України, прийняття рішення про опис майна в податкову заставу та направлення податкової вимоги є складовими процедури примусового стягнення податкового боргу.

Враховуючи, що Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», норми якого для правовідносин тимчасової адміністрації є пріоритетними по відношенню до норм інших нормативно-правових актів, передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, суд приходить до висновку, що під час винесення оскаржуваної податкової вимоги та рішення про опис майна в податкову заставу відповідач діяв необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Таким чином, податкова вимога від 06.05.2015 р. № 6975-25 та рішення про опис майна у податкову заставу від 06.05.2015 р. є протиправними та підлягають скасуванню.

На підставі викладеного, суд доходить висновків про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як зазначено в ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, враховуючи, що у ході судового розгляду справи відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, що свідчать про наявність законодавчо визначених підстав для прийняття оскаржуваних рішень, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК", від імені та в інтересах якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів на здійснення тимчасової адміністрації - Северин Юрій Петрович задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії та рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві та скасувати податкову вимогу від 06.05.2015 р. № 6975-25 та рішення про опис майна Філії АТ "ІМЕКСБАНК" () у податкову заставу від 06.05.2015 р.

3. Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві вжити всіх необхідних заходів для вилучення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записів про встановлення публічного обтяження майна АТ "ІМЕКСБАНК" () та його Філії АТ "ІМЕКСБАНК" у м. Києві (), вчинених у відповідності та/або на виконання : податкової вимоги від 06.05.2015 р. № 6975-25 та рішення про опис майна Філії АТ "ІМЕКСБАНК" у м. Києві () у податкову заставу від 06.05.2015 р.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук