Справа № 2а-4939/11/1370
Суддя: Кравчук Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2011-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2011 р., 14 год. 55 хв., м. Львів № 2а-4939/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравчука В.М.,

за участі секретаря судового засідання Ганачівської Л.Ю,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши адміністративну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства «Львівська фабрика паперово-білових виробів «Бібльос»до Державної податкової адміністрації у Львівській області, Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2011 року Відкрите акціонерне товариство «Львівська фабрика паперово-білових виробів «Бібльос»звернулось до суду з позовом до ДПІ у Франківському районі м. Львова, ДПА у Львівській області, в якому просить визнати скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у Франківському районі м. Львова від 04 лютого 2011 року № НОМЕР_1, від 04 лютого 2011 року № НОМЕР_2 та рішення ДПА у Львівській області від 18 квітня 2011 року № 10664/10/25-005/836 про результати розгляду первинної скарги.

Ухвалою суду від 13 травня 2011 р. у справі № 5186/11/1370 провадження у справі було обєднано зі справою № 4939/11/1370, в якій позивач просив скасувати податкове повідомлення рішення ДПІ у Франківському районі м. Львова від 26 квітня 2011 року № НОМЕР_3.

Ухвалою суду від 03 червня 2011р., яка набрала законної сили, в частині позовних вимог, що стосуються визнання протиправними та скасування рішення Державної податкової адміністрації у Львівській області від 18.04.2011р. № 10664/10/25-005/836, провадження у справі закрито.

16 травня 2011 року позивач подав уточнення позовних вимог, в яких обґрунтував підстави звернення до суду (а.с. 81).

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що оскаржуваними рішеннями збільшено грошове зобовязання з податку на прибуток на суму 165293,75 грн. та грошове зобовязання з податку на додану вартість в сумі 147997,50 грн., у звязку із заниженням, на думку ДПІ у Франківському районі м. Львова, валового доходу на суму 528942 грн. Позивач вважає зазначені рішення протиправними, оскільки зазначена сума є невиконаним господарськими зобовязаннями товариства перед ПП «Універсалбуд», ПП «Львівкомфортгруп К», ТзОВ «Екопласт Львів», строк позовної давності за якими не минув, а тому не може вважати безповоротною фінансовою допомогою.

Відповідач проти позову заперечує. Покликається на те, що в цілях підтвердження факту придбання поліграфічної техніки в ТзОВ «Екопласт Львів»та ТзОВ «Львівкомфортгруп К»позивачу слід було б надати документи, які свідчать про їх транспортування на адресу ВАТ «ЛФ ПБВ «Бібльос».

Окрім того, 29.08.2011р. представник відповідача подав додаткові пояснення. Зазначив, що сума заборгованості платника податків перед іншою особою включається до валового доходу платника податків, якщо відпали передбачені законом підстави для стягнення кредитором цієї заборгованості. Це має місце в усіх випадках, коли стягнення кредиторської заборгованості з платника податків виключається, за умови що до цього часу не закінчився строк позовної давності (а.с. 69, т. 2). Оскільки ТзОВ «Екопласт-Львів»відсутнє за місцем знаходження, про що 15.11.2010р. внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, заборгованість перед ним вважається безповоротною фінансовою допомогою.

Щодо заборгованості перед ПП «Універсалбуд», то за умовами договору, розрахунки повинні відбуватися в безготівковій формі. Однак останній розрахунковий рахунок ПП «Універсалбуд»був закритий 18.10.2010р., що виключає можливість перерахування коштів цьому підприємству. Крім того, підприємство відсутнє за місцем знаходження м. Львів, вул. О.Теліги, 15/4, і не перебуває за фактичною адресою, оскільки договір оренди приміщення по вул. Хімічній, 20 у м. Львові було розірвано. З цих підстав стягнення заборгованості є неможливим, а тому вона є безповоротною фінансовою допомогою.

Сторони неодноразово порушували процесуальні обовязки, зокрема не подавали вчасно витребувані судом докази, не забезпечували явки представників у всі судові засідання, що перешкоджало розгляду справи у визначений законом строк.

З метою створення сторонами у справі необхідних умов для встановлення фактичних обставин останньої та правильного застосування законодавства, відповідно до ст. 11 КАС України Суд вимагав від ДПІ докази, які підтверджують її доводи. В судовому засіданні представник відповідача заявив, що Суду надано усі докази, що стосуються справи і інших немає, і лише після цього зясування фактичних обставин справи було закінчено.

Заяв про фальшивість наданих суду доказів, зокрема письмових документів, від представників сторін не надходило.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ДПІ Франківського району м. Львова проводило позапланову виїзну перевірку ВАТ «Львівська фабрика паперово-білових виробів «Бібльос», за наслідками якої складно акт від 21.01.2011 року № 51/23-2/02470371. Встановлено взаєморозрахунки між ВАТ «ЛФ ПБВ «Бібльос»та ПП «Універсалбуд»в грудні 2009 року на суму 121653 грн., в т.ч. ПДВ 20275,5 грн.; з ТзОВ «Екопласт-Львів»в квітні 2010 року на суму 427288,80 грн., в т.ч. ПДВ 71214,8 грн.; ТзОВ «Львівкомфортгурп К» в грудні 2009 р. на суму 161455 грн., в т.ч. ПДВ 26909,25 грн.

Висновок про заниження валового доходу на загальну суму 528942 грн. у ІІІ кв. 2010 року зроблено виходячи з того, що товариство не включило до складу валових витрат безповоротню фінансову допомогу в розмірі 528942 грн., отриману від ТзОВ «Екопласт-Львів», ПП «Універсалбуд».

Правовідносини між ВАТ «ЛФ ПБВ «Бібльос»і ТзОВ «Екопласт-Львів»виникли на підставі договору купівлі-продажу обладнання № 11 від 26.04.2010 р. (а.с. 118-119), відповідно до якого ТзОВ «Екопласт Львів»зобовязалось передати у власність ВАТ «ЛФ ПБВ «Бібльос»обладнання. На виконання умов договору покупцеві постановлено поліграфічні машини «Вакомат»в кількості 2 шт. на загальну суму 427288,8 грн., про що виписано накладу № 0089 від 30.04.2010 р. (а.с. 119) та складено акт приймання-передачі (а.с. 120). 30 квітня 2010 року зазначене обладнання введене в експлуатацію, про що складено акт (а.с. 122).

Зазначену поставку оплачено частково в сумі 20000 грн. платіжними дорученнями від 09.08.2010р. і 12.08.2010 р. Кредиторська заборгованість ВАТ «ЛФ ПБВ «Бібльос»становить 407289 грн. На час проведення перевірки і розгляду справи заборгованість не погашена. Оскільки, на думку відповідача, ТзОВ «Екопласт Львів»здійснювало діяльність, спрямовану на надання податкової вигоди третім особам, що відображено в матеріалах перевірки ТзОВ «Екопласт-Львів», проведеної ДПІ у Залізничному районі м. Львова за період з 01.01.2010 р. по 04.11.2010р. (акт від 30.12.2010р.), відповідач дійшов висновку, що несплачена сума заборгованості (407289 грн.) є безповоротною фінансовою допомогою.

Позивач пояснив, що оплата за договором була розтермінована відповідно до графіку: до 01.08.2010р. 20000 грн., до 01.12.2010р. 40000 грн., до 30.02.2010р. 40000 грн., до 20.01.2011 р. 100000 грн., до 20.02.2011 р. - 156000 грн. (а.с. 137). Роботи по транспортуванню обладнання виконував продавець власними силами і за свій рахунок (а.с. 138). Зазначене обладнання фактично наявне на території фабрики, що підтверджується фотокартками та технічними паспортами (а.с. 62-63, 80-82).

Правовідносини між ВАТ «ЛФ ПБВ «Бібльос»і ПП «Універсалбуд»виникли на підставі усного договору. 28.12.2009р. ПП «Універсалбуд»проведено ремонтно-будівельні роботи, про що складено акт приймання виконаних підрядних робіт № 0205 від 28.12.2009 р. (а.с. 88-89) та отримано податкову накладу № 0711 від 28.12.2009р. на загальну суму 121653 грн., в т.ч. ПДВ 20275,5 грн. (а.с. 94). Розрахунки за ці роботи не проведено. На час проведення перевірки та вирішення справи заборгованість ВАТ «ЛФ ПБВ «Бібльос»перед ПП «Універсалбуд»становить 121653 грн. Оскільки, на думку відповідача, ПП «Універсалбуд»здійснювало діяльність, спрямовану на надання податкової вигоди третім особам, що відображено в матеріалах перевірки ПП «Універсалбуд», проведеної ДПІ у Личаківському районі м. Львова за період з 01.07.2009 р. по 30.09.2010р., відповідач дійшов висновку, що несплачена сума заборгованості (121653 грн.) є безповоротною фінансовою допомогою.

Позивач пояснив, що ПП «Універсалбуд»дійсно виконувало ремонтно-будівельні роботи в приміщеннях по вул. Японській, 7 і використовувало інструменти та інвентар фабрики, які не були повернуті, зокрема електричний перфоратор, електричні дрилі, стремянки-риштування, електрошуруповерт. Не було подано також належним чином оформлений договір підряду, кошторис, копію ліцензії на право виконання будівельних робіт, свідоцтво про державну реєстрацію і свідоцтво платника податку на додану вартість, що унеможливлює проведення розрахунків за виконані роботи. У звязку з цим розрахунки були затримані. З цього приводу позивач звертався до ПП «Універсалбуд» листом від 16.02.2010р. № 140 (а.с. 115).

Правовідносин між ВАТ «ЛФ ПБВ «Бібльос»та ПП «Львівкомфортгруп-К»виникли у звязку з придбання електронавантажувача за ціною 24100 грн. (в т.ч. ПДВ 4016,67 грн.), лінувально-зошитового агрегату, різальної трьох-ножевої машини та алфавітно-висікального агрегату загальною вартістю 137355 грн. (в т.ч. ПДВ 22892,50 грн.). Зазначене обладнання було передане покупцеві за накладною № 0707 та № 0708 від 23.12.2009 р. і покупцеві видано податкову накладу № 0805 і 0806 від 23.12.2009р (а с. 92 93). Зазначене майно введене в експлуатацію за актом від 28.12.2009 р. (а.с. 126). Зазначене обладнання фактично наявне на території фабрики, що підтверджується фотокартками та технічними паспортами (а.с. 62-63).

За наслідками перевірки ДПІ у Франківському районі м. Львова прийняло два податкові повідомлення рішення від 04 лютого 2011 року:

(1) № НОМЕР_1, яким за порушення п. 1.22.1 п. 1.22 ст. 1, п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»збільшено суми грошового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем на суму 118398 грн. та штрафними санкціями на суму 29599,50 грн. (всього 147997,50 грн.) (а.с. 62);

(2) № НОМЕР_2, яким за порушення п. 1.7 ст. 1, пп. 7.2.1. п. 7.2, пп. 7.4.1., пп. 7.4.4., п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»збільшено суми грошового зобовязання з податку на прибуток за основним платежем на суму 132235 грн. та штрафними санкціями на суму 33058,75 грн. (всього - 165293,75 грн.) (а.с. 63);

Зазначені рішення позивач оскаржував до ДПА у Львівській області (скарга від 17.02.2011р. № 53 а.с. 64-67). Рішенням ДПА у Львівській області від 18.04.2011р. № 10664/10/25-005/836 оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 04.02.2011р. залишено без змін, а скаргу без задоволення. Окрім того, донараховано 5000 грн. податку на прибуток на 1250 грн. штрафних санкцій згідно п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України, внаслідок чого ДПІ у Франківському районі м. Львова винесла податкове повідомлення-рішення від 26 квітня 2011 року № НОМЕР_3 (а.с. 103).

Позивач з зазначеними рішеннями не погодився, що стало підставою для звернення до суду.

Вирішуючи спір, Суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підставою для винесення податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 стало порушення позивачем п. 1.22.1 п. 1.22 ст. 1, п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Відповідно до п. 1.22.1 Закону України «Про оподаткування доходів підприємств»безповоротна фінансова допомога це:

сума коштів, передана платнику податку згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами, які не передбачають відповідної компенсації чи повернення таких коштів (за винятком бюджетних дотацій і субсидій), або без укладання таких угод;

сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після її списання, якщо така безнадійна заборгованість була попередньо включена до складу валових витрат кредитора;

сума заборгованості платника податку перед іншою юридичною чи фізичною особою, що залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності;

основна сума кредиту або депозиту, наданих платнику податку без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних);

сума процентів, умовно нарахованих на суму поворотної фінансової допомоги, що залишається неповерненою на кінець звітного періоду, у розмірі облікової ставки Національного банку України, розрахованої за кожний день фактичного використання такої поворотної фінансової допомоги.

Як вбачається з акту перевірки, податковий орган вважає безповоротною фінансовою допомогою суму коштів, які не сплачені і не можуть бути сплачені в майбутньому контрагентам позивача, а отже є безнадійною заборгованістю.

В свою чергу, у п. 1.25 цього Закону зазначено, що безнадійна заборгованість - заборгованість, яка відповідає будь-якій з наведених нижче ознак:

заборгованість по зобов'язаннях, за якою минув строк позовної давності;

прострочена заборгованість, яка виявилася непогашеною внаслідок недостатності майна фізичної особи, за умови, що дії кредитора, направлені на примусове стягнення майна позичальника, не призвели до повного погашення заборгованості;

заборгованість, яка виявилася непогашеною внаслідок недостатності майна:

фізичної особи, на яке відповідно до закону може бути спрямовано стягнення;

фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності або юридичної особи, оголошених банкрутами у порядку, встановленому законом, або при їх ліквідації;

заборгованість, яка виявилася непогашеною внаслідок недостатності коштів, одержаних від продажу на відкритих аукціонах (публічних торгах) майна позичальника, переданого у заставу як забезпечення зазначеної заборгованості, за умови, що інші юридичні дії кредитора щодо примусового стягнення іншого майна позичальника не призвели до повного покриття заборгованості;

заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв'язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажору), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством;

прострочена заборгованість померлих фізичних осіб, а також визнаних у судовому порядку безвісно відсутніми, померлими або недієздатними, а також прострочена заборгованість фізичних осіб, засуджених до позбавлення волі.

Зазначені ознаки є вичерпними.

Застосовуючи згадані вище правові норми до спірних правовідносин, Суд дійшов висновку, що заборгованість ВАТ «ЛФ ПБВ «Бібльос» перед ТзОВ «Екопласт-Львів», ПП «Універсалбуд»не є безнадійною, оскільки трьохрічний строк позовної давності не сплив, а зазначені юридичні особи не припинені. Відтак, кожна з них може в подальшому звернутися до ВАТ «ЛФ ПБВ «Бібльос»з вимогою про стягнення заборгованості. Наявність в ЄДР запису про відсутність юридичної особи за місцем знаходження, а також закриття банківських рахунків не є перешкодою для звернення до боржника або суду, оскільки ці обставини не перешкоджають стягненню заборгованості. Окрім того, вони не мають незворотного характеру і можуть бути усунені.

Відповідно до п. 4.1.6 Закону України «Про оподаткування доходів підприємств»валовий дохід включає, зокрема доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді, крім їх надання неприбутковим організаціям згідно з пунктом 7.11 статті 7 цього Закону та у межах таких операцій між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи, крім випадків, визначених у частині четвертій статті 3 Закону України "Про списання вартості несплачених обсягів природного газу" .

Оскільки факт наявності безнадійної заборгованості судом не встановлено, немає правових підстав для визнання заборгованості ВАТ «ЛФ ПБВ «Бібльос»перед ТзОВ «Екопласт-Львів», ПП «Універсалбуд»безповоротною фінансовою допомогою. Відтак, п. 4.1.6 Закону України «Про оподаткування доходів підприємств»позивачем не порушено. Тому податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 04.02.2011р. є протиправним і його слід скасувати.

Підставою для винесення податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 04.02.2011р. є встановлення податковим органом порушення п. 1.7 ст. 1, пп. 7.2.1. п. 7.2, пп. 7.4.4., п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

У п. 1.7 зазначеного Закону дається визначення податкового кредиту як суми, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначену згідно з цим Законом.

У п. 7.2.1. Закону наведено відомості, які повинні зазначатися в податковій накладній.

У п. 7.4.1 Закону йдеться про порядок визначення суми податкового кредиту.

У п. 7.4.4. п. 7.4 ст. 7 Закону зазначено, що якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Оцінюючи доводи позивача і відповідача, Суд дійшов висновку, що податкові накладні, які видані позивачеві, відповідають вимогам закону, податковий орган щодо них зауважень ні під час перевірки, ні в судовому засіданні не висловлював. Тому покликання на порушення пп. 7.2.1 п. 7.2. ст. 7 Закону «Про податок на додану вартість»є безпідставним.

Придбання поліграфічного обладнання, електронавантажувача та виконання ремонтних робіт повязане з господарською діяльністю позивача, а тому покликання на порушення пп. 7.4.4. п. 7.4. ст. 7 Закону «Про податок на додану вартість»є безпідставним.

Висновок податкового органу про порушення платником податку пп. 7.4.1. п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»ґрунтується на висновку про отримання безповоротної фінансової допомоги від ТзОВ «Екопласт-Львів», ПП «Універсалбуд», який Суд вважає помилковим з підстав, які зазначені вище. Відтак, пп. 7.4.1. п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»позивачем не порушено. Тому податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 04.02.2011р. є протиправним і його слід скасувати.

Аргументи податкового органу, зазначені в акті перевірки, щодо практичної неспроможності ТзОВ «Екопласт-Львів», ПП «Універсалбуд», ПП «Львівкомфортгруп К»виконувати поставки (роботи) не були враховані під час прийняття оскаржуваних рішень. Нарахування грошових зобовязань та штрафних санкцій зумовлено не тим, що такі товари зазначеними контрагентами не поставлялися (роботи не виконувалися), а неврахуванням суми заборгованості, яку податковий орган вважає безнадійною, до складу валових витрат.

Відтак, реальність (нереальність) господарських операцій між ВАТ «ЛФ ПБВ «Бібльос» і ТзОВ «Екопласт-Львів», ПП «Універсалбуд», ПП «Львівкомфортгруп К»не вплинула на визначення податковим органом грошових зобовязань та штрафних санкцій в оскаржуваних рішеннях, а тому аналіз цих обставин виходить за межі предмету доказування у справі. Рішення перевіряються судом на предмет законності лише в межах доводів, якими керувався податковий орган, коли їх виносив.

Покликання податкового органу про неналежне виконання контрагентами позивача своїх податкових зобовязань прямо суперечать не лише Закону, а й практиці Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини застосовується судами як джерело права. Так, Європейський Суд у рішенні від 22 січня 2009 року у справі БУЛВЕС АД проти Болгарії (заява № 3991/03) зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобовязань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість другий раз, а також сплачувати пеню. На думку суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Окрім того, Верховний Суд України у постанові від 22 жовтня 2010 року висловив правову позицію, що Закон України «Про податок на додану вартість»виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит не ставить у залежність від дотримання вимог податкового законодавства іншими субєктами господарювання. Положення пункту 1.8 статті 1 Закону № 168/97-ВР щодо надмірної сплати податку, як необхідної умови його повернення з бюджету платникові, стосується саме цього платника і сплати ним податку в ціні товарів (послуг) їх постачальникам.

Перевіряючи дотримання відповідачем вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, Суд вважає, що оскаржуване рішення прийняте необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із вимогами ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. В порушення зазначеної норми відповідач не надав суду жодних доказів правомірності прийняття ним оскаржуваного рішення, що є підставою для задоволення позовних вимог.

З урахуванням положень чинного законодавства України та обставин справи, Суд дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Судові витрати у вигляді судового збору (6,80 грн.), відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України слід стягнути на користь позивача з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції Франківського району м. Львова від 04 лютого 2011 року № НОМЕР_1, від 04 лютого 2011 року № НОМЕР_2, від 26 квітня 2011 року № НОМЕР_3.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Відкритого акціонерного товариства «Львівська фабрика паперово-білових виробів «Бібльос»судові витрати у розмірі 6 гривень 80 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено 04 вересня 2011 р.

Головуючий суддя В.М.Кравчук