Справа № 809/887/15
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2015-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
"31" серпня 2015 р. № 809/887/15
12 год. 00 хв. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого Гундяка В.Д.
при секретарі Дубінській І.В.,
за участю: представника позивача ОСОБА_1,
представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Закарпатської митниці ДФС України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державне казначейство України про визнання дій, бездіяльності протиправними, зобов"язання до вчинення дій та стягнення коштів,-

27.02.2015 року ОСОБА_4 звернувся в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_5 митниці Міндоходів України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 казначейство України про визнання дій, бездіяльності протиправними, зобов"язання до вчинення дій та стягнення коштів. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем позивачу не повернуто 4 840 пачок вилучених тютюнових виробів та несвоєчасно повернено зі складів митних органів належний позивачу автомобіль, крім того ОСОБА_4 на вимогу митного органу безпідставно було сплачені кошти за зберігання вищевказаного транспортного засобу на митних складах в сумі 7 448,25 грн.
Ухвалою суду від 12.08.2015 року відповідача ОСОБА_5 митницю Міндоходів України замінено її правонаступником - Закарпатською митницею Державної фіскальної служби України.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з вказаних в позовній заяві підстав. Суду пояснив, що відповідно до постанови Ужгородського міськрайонного суду позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.483 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу з конфіскацією в дохід держави вилучених 4 840 пачок цигарок марки «Viceroy» та транспортного засобу марки "Fiat Dukato". Зазначив, що в подальшому дане рішення було скасовано постановою апеляційного суду Закарпатської області від 30.10.2014 року, якою вилучені цигарки та транспортний засіб вирішено повернути ОСОБА_4 Однак митним органом згадане судове рішення не виконане в повному обсязі, зокрема безпідставно не повернені вилучені у позивача 4 840 пачок цигарок марки «Viceroy» та несвоєчасно повернений транспортний засіб марки "Fiat Dukato" 1989 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію СРГ 802574. Зокрема вказав, що позивач 10.11.2014 року звернувся з вимогою повернути йому вилучений автомобіль, однак відповідачем в порушення приписів чинного законодавства повернення майна проведено не було. Одночасно митним органом було протиправно нараховано плату за зберігання зазначеного транспортного засобу на митному складі за період з 10.11.2014 року до 17.12.2014 року, яку ОСОБА_4 змушений був оплатити, чим останньому спричинено майнову шкоду. З огляду на дані обставини просив позов задовольнити.
Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали з мотивів, наведених у письмовому запереченні. Суду пояснили, що посадові особи митного органу діяли в межах чинного законодавства. Вказали, що так як рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 08.09.2014 року позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, та накладено стягнення у вигляді штрафу з конфіскацією в дохід держави вилученого товару, то сигарети марки «Viceroy» 28.10.2014 року були знищені у встановленому порядку, а транспортний засіб переданий на зберігання до митного складу. Звернули увагу суду на те, що оскільки постановою апеляційного суду Закарпатської області від 30.10.2014 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, то відповідно до п.2 розділу ІІІ Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, вищевказаний транспортний засіб підлягав поверненню тільки після сплати витрат за його зберігання. Крім того пояснили, що на думку відповідача жодної майнової шкоди позивачу не завдано, так як кошти за зберігання автомобіля сплачені ОСОБА_4 добровільно. Просили в задоволенні позову відмовити.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача в судове засідання в черговий раз не зявився, хоча в усіх випадках був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не подав, причини неявки суду не повідомив.
Враховуючи наявність в матеріалах справи достатньої кількості доказів, необхідних для вирішення справи по суті, згідно положень ст.128 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС) України суд визнав можливим розглянути дану адміністративну справу на підставі наявних у ній доказів за відсутності представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 08.09.2014 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 483 Митного кодексу України за вчинення дій, спрямованих на переміщення через митний кордон України товарів з приховуванням від митного контролю та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 41 140 грн. з конфіскацією цигарок та транспортного засобу.
Судом встановлено, що 28.10.2014 року на виконання вищевказаного рішення суду сигарети марки «Viceroy» загальною кількістю 4 840 пачок було утилізовано у встановленому порядку, що підтверджується дослідженим судом в якості письмового доказу по справі актом (а.с. 74-75).
Постановою апеляційного суду Закарпатської області від 30.10.2014 року у справі за №33/777/300/2014 в порядку розгляду апеляційної скарги позивача, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, однак провадження у справі закрито у звязку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, а вилучені транспортний засіб марки "Fiat Dukato" 1989 р.в. та сигарети марки «Viceroy» загальною кількістю 4 840 пачок зазначеним судовим рішенням повернуто позивачу (а.с.23-25).
В судовому засіданні встановлено, що 10.11.2014 року ОСОБА_4 звернувся до Закарпатської митниці ДФС України із заявою про повернення вилучених транспортного засобу та цигарок (а.с. 73). 12.11.2014 року митниця листом №03.1-2-03.3-40/7547, який отриманий позивачем 18.11.2014 року, повідомила ОСОБА_4 про можливість повернення майна виключно у разі відшкодування ним витрат на збереження майна відповідно до вимог чинного законодавства України (а.с. 12).
Дані обставини відповідно до ч.3 ст.72 КАС України не підлягають доказуванню як такі, що визнаються сторонами і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.
Судом встанолено, що належний ОСОБА_4 автомобіль було повернуто (а.с. 11) тільки 17.12.2014 року після сплати позивачем відповідно до уніфікованої митної квитанції за №033332 від 17.12.2014 року витрат на зберігання транспортного засобу на складі митного органу в період з 10.11.2014 по 17.12.2014, а саме за 38 днів, в сумі 7 448, 25 грн. , що підтверджується поясненнями представників сторін, видатковою накладною за №35 і згаданою квитанцією.
Згідно з вимогами п.3 ч.3 ст.2 КАСУ у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність та взаємний звязок суд вважає бездіяльність Закарпатської митниці ДФС України щодо несвоєчасного повернення зі складів митних органів транспортного засобу марки "Fiat Dukato" 1989 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію СРГ802574, належного ОСОБА_4, протиправною з огляду на нижчевикладене.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулювання економічних, організаційних, правових, кадрових та соціальних аспектів діяльності митної служби України визначає Митний кодекс України.
Таким чином спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються в першу чергу Митним кодексом України, а також іншими нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання.
Відповідно до частини 1 статті 458, частини 1 статті 459 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Адміністративна відповідальність за порушення митних правил встановлюється цим Кодексом.
Статтею 465 Митного кодексу України передбачено, що конфіскація як адміністративне стягнення за порушення митних правил полягає у примусовому вилученні товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, і безоплатній передачі їх у власність держави.
Конфіскація може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, що визначаються цим Кодексом та іншими законами України.
Підпунктом « 1» пункту 1 Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1340 від 25 серпня 1998 року (далі Порядок № 1340) визначено, що його дія поширюється на майно, конфісковане на підставі рішення суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом, крім вилученого митними органами майна, щодо якого винесено рішення суду про конфіскацію.
Відповідно пункту 2 Порядку № 1340 облік, попередня оцінка, а також відповідальність за зберігання майна, зазначеного у пункті 1 цього Порядку, до передачі його для подальшого розпорядження відповідно до пункту 9 цього Порядку покладаються на органи (організації), що здійснили вилучення або зберігають його.
Згідно пункту 3 вищевказаного Порядку майно, зазначене у пункті 1 цього Порядку, зберігається органами (організаціями) у власних (орендованих) спеціально обладнаних приміщеннях (на майданчиках) або передається ними для зберігання іншим організаціям за договорами.
Пунктом 18 Порядку № 1340 передбачено, що повернення майна відбувається за рішенням суду або за рішенням керівника органу, в якому майно перебуває на обліку, за наявності відповідних підстав у порядку, встановленому органом, що здійснив його вилучення, або міністерством, керівник якого спрямовує та координує діяльність такого органу. У разі відсутності майна повернення його вартості здійснюється у розмірі, встановленому підпунктом 6 пункту 9 розділу VI Бюджетного кодексу України.
Положення пункту 18 Порядку № 1340 узгоджується із частиною 3 статті 528 Митного кодексу України, яка передбачає, що у разі якщо за результатами перевірки законності та обґрунтованості постанови суду у справі про порушення митних правил ця постанова буде скасована, а справа закрита, або адміністративне стягнення за порушення митних правил буде змінено, конфісковані товари, транспортні засоби, сума штрафу або її відповідна частина повертаються особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, або її представникові. Разом з цим однією із передумов повернення майна є відшкодування витрат митних органів за його зберігання.
В судовому засіданні встановлено, що позивач 10.11.2014 року, тобто на 11 день з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 30.10.2014 року, звернувся до Закарпатської митниці ДФС України з вимогою про повернення вилученого майна (а.с. 73), проте як вбачається з наявної в матеріалах справи та дослідженої судом в якості письмового доказу відповіді митного органу від 12.11.2014 року, останній не видав конфіскований транспортний засіб та одночасно повідомив ОСОБА_4 про необхідність відшкодування витрат, понесених митним органом на зберігання майна (а.с. 12).
Однак на переконання суду, в даному випадку вимога митного органу щодо відшкодування вищевказаних витрат суперечить чинному законодавству України.
Так 15 червня 2012 року Міністерством фінансів України прийнято наказ № 731 «Про затвердження Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів» (далі - Порядок № 731).
Пунктом 1 Порядку № 731 визначено, що останній встановлює механізм відшкодування витрат митних органів за зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених в частині шостій статті 239 Митного кодексу України, на складах митних органів.
Відповідно пункту 2 Розділу ІІ Порядку № 731, витрати митного органу відшкодовуються власником товарів, транспортних засобів або вповноваженою ним особою (далі - платник) після їх митного оформлення при фактичному отриманні цих товарів, транспортних засобів.
Пунктами 1 - 3 Розділу ІІІ Порядку № 731 передбачено, що витрати митного органу за зберігання товарів, транспортних засобів, тимчасово вилучених у справі про порушення митних правил, понесені в ході провадження та розгляду справи, відшкодовуються в порядку, визначеному статтями 519 та 520 Митного кодексу України.
Витрати митного органу за зберігання товарів, транспортних засобів, тимчасово вилучених у справі про порушення митних правил, після набрання законної сили рішенням, винесеним у справі про порушення митних правил, відшкодовуються у разі, якщо особу визнано винною, а вилучені у справі про порушення митних правил товари та/або транспортні засоби підлягають поверненню власнику.
Розрахунковий строк зберігання для обчислення витрат в такому випадку обраховується, починаючи з одинадцятого дня з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі про порушення митних правил, і закінчується датою видачі товарів та/або транспортних засобів власнику або вповноваженій ним особі. День видачі зі складу митного органу товарів, транспортних засобів власникам або вповноваженим особам до загального строку при обрахунку витрат не включається.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що посилання відповідача на те, що транспортний засіб може бути повернений тільки після сплати витрат на його зберігання є безпідставними та необґрунтованими, так як розрахунковий строк зберігання для обчислення витрат мав обраховуватись в даному випадку з 10.11.2014 року, тобто з дня коли позивач звернувся з вимогою про повернення автомобіля. Так як відповідно до чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства України, день видачі зі складу митного органу транспортних засобів до загального строку при обрахунку витрат не включається, то у позивача був відсутній обовязок щодо сплати вищевикладених витрат, а у митного органу не виникло правових підстав для їх нарахування.
За таких обставин судом не встановлено жодних законних підстав чи причин для правомірної відмови у поверненні транспортного засобу ОСОБА_4
Отже, позовна вимога позивача щодо визнання протиправною бездіяльності Закарпатської митниці ДФС України щодо несвоєчасного повернення зі складів митних органів транспортного засобу марки "Fiat Dukato" 1989 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію СРГ802574, належного ОСОБА_4 є підставною та підлягає до задоволення.
Одночасно, на переконання суду інші позовні вимоги до задоволення не підлягають з огляду на нижчевикладене.
Так, як встановлено в судовому засіданні, на виконання постанови Ужгородського міськрайонного суду від 08.09.2014 року в частині конфіскації в дохід держави тютюнових виробів відділом державної виконавчої служби Виноградівського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження про що винесено відповідну постанову від 08.10.2014 року за № 44994779 (а.с.76).
Розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби встановлюється відповідним Порядком, затвердженим Постановою КМУ від 11.07.2002 року за №985.
Відповідно до п.18 вищевказаного Порядку конфісковані тютюнові вироби підлягають знищенню.
Пунктом 20 вищевказаного Порядку визначено, що знищення (утилізація) майна проводиться у присутності членів комісії, яка утворюється з представників органу державної виконавчої служби, митного органу, органу державної податкової
служби та фінансового органу.
Згідно п.21 Порядку за фактом знищення (утилізації) неякісної та небезпечної продукції складається акт за формою згідно з додатком. Акт підписується представниками органу державної виконавчої служби, митного органу, органу державної податкової служби та фінансового органу, а у разі знищення (утилізації) продукції на підприємстві - також керівником цього підприємства, та затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби.
Як вбачається з матеріалів справи конфісковані у позивача сигарети марки «Viceroy» загальною кількістю 4 840 пачок було утилізовано 28.10.2014 року, що підтверджується відповідним актом, дослідженим судом в якості письмового доказу по справі (а.с. 74-75).
Отже, з огляду на зазначене, митним органом конфісковано тютюнові вироби в дохід держави в порядок та спосіб, визначені чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством України.
Постановою апеляційного суду Закарпатської області від 30.10.2014 року у справі за №33/777/300/2014 в порядку розгляду апеляційної скарги позивача, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, однак провадження у справі закрито у звязку з закінченням на момент її розгляду строку накладення адміністративного стягнення, а вилучені транспортний засіб марки "Fiat Dukato" 1989 р.в. та сигарети марки «Viceroy» загальною кількістю 4 840 пачок вирішено повернути позивачу (а.с.23-25).
Тобто, як вбачається з вищевикладеного, тютюнові вироби, вилучені у ОСОБА_4, були знищенні ще до постановлення судового рішення про їх повернення.
Враховуючи дану обставину, на переконання суду, в бездіяльності митного органу щодо повернення 4 848 пачок сигарет марки «Viceroy» ознак протиправності не вбачається, а тому дана вимога позивача є безпідставною, а відтак не може бути задоволеною.
В задоволенні позовної вимоги позивача щодо зобовязання Закарпатської митниці ДФС України до повернення вилучених сигарок слід теж відмовити з наступних мотивів.
Частиною 3 ст.528 Митного кодексу України (далі - МКУ) визначено, що якщо конфісковані товари, транспортні засоби неможливо повернути в натурі, повертається їхня вартість за вирахуванням сум належних митних платежів за ставками, що діяли на день конфіскації. Повернення грошових коштів, зазначених у цій частині, здійснюється органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, з державного бюджету.
Таким чином, так як судом встановлено факт правомірного знищення конфіскованих тютюнових виробів, обовязок повернення даних товарів або їх вартості у відповідача відсутній, а обраний позивачем в цій частині спосіб захисту порушеного права згідно приписів ч.3 ст. 528 МКУ не відповідає змісту прав ОСОБА_4, як учасника митних правовідносин.
Одночасно суд відхиляє позовну вимогу щодо визнання протиправними дій відповідача, які полягають у стягненні з ОСОБА_4 коштів за зберігання транспортного засобу на складах митних органів в сумі 7 448,25 грн., так як в судовому засіданні встановлено, що дані кошти були сплачені позивачем в касу митного органу самостійно, жодних рішень щодо стягнення цих коштів з позивача відповідачем по справі не приймалось. З урахуванням викладеного, суд вважає, що твердження позивача про стягнення з нього коштів саме митним органом є необґрунтованим та таким, що суперечить обставинам справи, а тому дана позовна вимога є безпідставною та такою, що до задоволення не підлягає.
Також до задоволення не підлягає і вимога про стягнення завданої ОСОБА_4 матеріальної шкоди в сумі 7 448,25 грн. з огляду на наступне.
Законодавець у Цивільному кодексі України не розкриває поняття шкоди, однак науковці та практики при визначенні сутності шкоди звертаються до надбань цивільно-правової доктрини. Так шкодою прийнято вважати будь-яке знецінення особистого чи майнового блага, що охороняється державою.
З огляду на дане визначення суд приходить до висновку, що сплачені митному органу позивачем витрати за зберігання транспортного засобу в сумі 7 448,25 грн. не підпадають під поняття матеріальної шкоди, так як в адміністративному позові ОСОБА_4 не зазначені жодні втрати, яких ця особа зазнала внаслідок вчинення протиправних дій з боку митного органу у зв'язку зі знищенням або пошкодженням транспортного засобу чи іншого майна, належного позивачу, а відтак знецінення майна чи майнового блага позивача не відбулось. За таких обставин, в даному випадку підстави для стягнення коштів в порядку, передбаченому главою 82 ЦК України, відсутні.
Однак, з метою повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог відповідно до ч.2 ст.11 КАС України.
Так суд приймає до уваги те, що встановлювати обовязок сплати позивачем коштів митний орган може лише у випадку, якщо належне поверненню майно правомірно та підставно зберігалось митницею поза межами строків встановлених п.3 розділу ІІІ Порядку № 731.
Проте як встановлено судом, позивач належним чином звернувся з вимогою про повернення транспортного засобу в межах вищезазначеного строку, автьомобіль не був своєчасно повенений внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, а отже розрахунок витрат на зберігання відповідачем протиправно проведений без законних підстав.
З урахуванням викладеного, оскільки митним органом розрахунок витрат за зберігання транспортних засобів за 38 днів починаючи з 10.11.2014 року по 17.12.2014 року здійснено неправомірно, сплачені за цим розрахунком позивачем витрати суд вважає надмірно сплаченими сумами.
Згідно п.11 розділу ІІ вищевказаного Порядку надмірно сплачені суми підлягають поверненню платнику на його вимогу протягом трьох років з дня зарахування цих сум на рахунок митного органу відповідно до законодавства.
Таким чином, суд приходить до висновку, що в даному випадку належним способом захисту прав позивача є зобов'язання до повернення Закарпатською митницею ДФС України коштів, сплачених ОСОБА_4 за зберігання транспортного засобу в загальній сумі 7 448,25 грн., в порядку п.11 розділу ІІ Порядку.
Згідно ч.3 ст. 94 КАСУ, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог. Оскільки з чотирьох позовних вимог немайнового характеру, оплачених судовим збором, задоволено тільки одну, то пропорційно до задоволених вимог на користь ОСОБА_4 слід стягнути з Державного бюджету України сплачений судовий збір в розмірі 18,25 грн. (73,08 грн. : 4 = 18,25 грн.).
На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-
ПОСТАНОВИВ:
позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Закарпатської митниці ДФС України щодо невчасного повернення зі складів митних органів транспортного засобу марки "Fiat Dukato" 1989 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію СРГ802574, належного ОСОБА_4.
Визнати протиправними дії Закарпатської митниці ДФС України щодо нарахування коштів за зберігання транспортного засобу ОСОБА_4 на складах митних органів в сумі 7 448 (сім тисяч чотириста сорок вісім) грн. 25 коп.
Зобов'язати Закарпатську митницю ДФС України повернути ОСОБА_4 кошти, сплачені за зберігання транспортного засобу марки "Fiat Dukato" 1989 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію СРГ802574 на складах митних органів в сумі 7 448 (сім тисяч чотириста сорок вісім) грн. 25 коп.
В задоволенні позовну в іншій частині відмовити.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 18 (вісімнадцять) грн. 25 коп. судових витрат.
Згідно ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гундяк В.Д.

Постанова складена в повному обсязі 07.09.2015 року.