Справа № 2а-2807/10/0770
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2010-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-2807/10/0770
Ряд статзвіту № 3.3.3
ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2010 року місто Ужгород

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Маєцької Н.Д..,

при секретарі судового засідання Притула Т.Ю.

з участю сторін:

позивача ОСОБА_1

представника позивача: представника позивача : ОСОБА_2І.(договір від 05.07.2010р.)

представника відповідача ОСОБА_3М.(довіреність №18/398 від 26.03.2010 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Закарпатській області, про скасування наказу №220 о/с від 21.05.2010 року, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 16 листопада 2010 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 19 листопада 2010 року.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління МВС України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу №220 о/с від 21.05.2010 року, яким його як лейтенанта міліції звільнено у запас Збройних сил з посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Великоберезнянського районного відділу Головного управління МВС України в Закарпатській області з 21 травня 2010 року за п. 64 «є»( за порушення дисципліни), поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позов мотивує тим, що за результатами службового розслідування, згідно наказу №220 о/с від 21.05.2010 року його було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «є»( за порушення дисципліни), згідно з положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Вважає своє звільнення незаконним, оскільки дорожня транспортна пригода мала місце поза службою і на момент скоєння ДТП він не перебував стані алкогольного сп»яніння та керував автомобілем на законних підставах, оскільки поряд був батько, який є власником автомобіля. Крім того, його не було запрошено на засідання кадрової комісії ГУ МВС України в Закарпатській області та не було ознайомлено з матеріалами службового розслідування та відповідним висновком. Витяг з наказу №220 о/с від 21.05.2010 року йому вручено тільки 08.06.2010 року, а з наказом ГУМВС України в Закарпатській області №272 від 17.05.2010 року, який був підставою для винесення наказу про його звільнення він взагалі не був ознайомлений. Крім того, звільнення відбулося в період його тимчасової непрацездатності.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги за обставин викладених у позовній заяві підтримали повністю, дали аналогічні їй пояснення та просили суд задовольнити позов. Крім того уточнили позов і просять суд стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, з мотивів викладених у запереченнях, зокрема пояснивши, що спірний наказ №220 о/с від 21.05.2010 року є правомірним та підстав для його скасування не має. Крім того, пояснила, що на час винесення наказу не було відомо, що позивач перебуває на лікуванні, оскільки він не повідомляв про це та не здав листок непрацездатності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши у судовому засіданні пояснення сторін та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Так, матеріалами справи встановлено, що позивач будучи в званні лейтенанта міліції наказом начальника ГУ МВС України в Закарпатській області №220 о/с від 21.05.2010 року звільнений зі служби в органах внутрішніх справ у запас Збройних Сил України ( з постановкою на військовий облік) на підставі п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України з 21 травня 2010 року.

Підставою для винесення вказаного наказу став наказ ГУ МВС України в Закарпатській області №272 від 17.05.2010 року, яким за допущені грубі порушення Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, вимог наказу МВС № №81-2007 року з питань дотримання службової та транспортної дисципліни, Правил дорожнього руху України, що проявилися у керуванні автомобілем у стані алкогольного сп'яніння та без відповідних документів, скоєння дорожньо-транспортної пригоди, а також проявлену нещирість під час проведення службового розслідування дільничного інспектора міліції сектора ОСОБА_4Березнянського РВ ГУМВС України в Закарпатській області лейтенанта міліції ОСОБА_1, відповідно до п.8 ст.12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України звільнити з органів внутрішніх справ за п. «є»ст. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України (за порушення дисципліни).

За фактом дорожньо- транспортної пригоди за участю дільничного інспектора СДІМ В.Березнянського РВ ГУМВС України в Закарпатській області ОСОБА_1 було проведено службове розслідування, про що свідчить Висновок від 13.05.2010 року. З такого вбачається, що 08.05.2010 близько 23.40 год. ОСОБА_1, перебуваючи поза службою, у цивільному одязі, без табельної вогнепальної зброї, керуючи автомобілем (без відповідних на те документів: свідоцтва про право спільної власності на цей транспортний засіб, тимчасового реєстраційного талону, довіреності на право керування та полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) марки ВАЗ-2106, д.н.з. НОМЕР_1, який належить його батьку ОСОБА_5 по вул. Штефаника в смт. В.Березний, біля будинку № 74 не впорався з керуванням, внаслідок чого допустив лобове зіткнення із стоячим на узбіччі, у попутному напрямку руху, автомобілем «Крайслер», д.н.з. 8У 783 АР.

За результатами службового розслідуванням зроблено висновок про те, що за допущені грубі порушення Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, вимог наказу МВС № №81-2007 року з питань дотримання службової та транспортної дисципліни, Правил дорожнього руху України, що проявилися у керуванні автомобілем у стані алкогольного сп'яніння та без відповідних документів, скоєння дорожньо-транспортної пригоди, а також проявлену нещирість під час проведення службового розслідування дільничного інспектора міліції сектора ОСОБА_4Березнянського РВ ГУМВС України в Закарпатській області лейтенанта міліції ОСОБА_1, відповідно до п.8 ст.12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України звільнити з органів внутрішніх справ за п. «є»ст. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України (за порушення дисципліни).

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені ) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії ); 4 ) безсторонньо ( неупереджено ); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав. свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення ( дія ); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п."є" ст.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, особи середньою, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Законом України від 22.02.06 № 3460-ІV «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України»затверджено Статут, яким визначено сутність службової дисципліни, обовязки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнення, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Службова дисципліна, як то визначено ст.1 Статуту - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни є у відповідності до ст.2. Статуту дисциплінарним проступком.

Ст.7 Статуту визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобовязує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівників органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

У відповідності до ст.5 Статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Так, ст. 12 Статуту визначено види дисциплінарних стягнень, зокрема: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Ст. 14 Статуту визначено порядок накладення дисциплінарних стягнень, який полягає в наступному:

З метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

У разі вчинення незначного порушення службової дисципліни начальник може обмежитись усним попередженням особи рядового або начальницького складу щодо необхідності суворого додержання службової дисципліни.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

З аналізу вищезазначеної норми вбачається, що службове розслідування проводиться за кожний дисциплінарний проступок з метою з'ясування всіх обставин такого.

Аналізуючи зібрані по справі та досліджені в ході судового засідання докази суд приходить до висновку, що до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення його з органів внутрішніх справ із порушенням Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМ України №114 від 29.07.1991 року

Підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення стали висновки службового розслідування, в ході якого встановлено, що ОСОБА_1 поза службою, керуючи автомобілем в стані алкогольного сп»яніння, без відповідних документів скоїв дорожньо-транспортну пригоду.

Однак, на думку суду, вказаний висновок зроблено по поверхнево зібраних матеріалах, а дисциплінарне стягнення застосовано із порушенням вимог ст.14 Закону України Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ, а саме при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов»язків, рівень кваліфікації тощо.

Висновки службового розслідування ґрунтуються на висновку щодо результатів медичного огляду №130 від 09.05.2010 року, яким зафіксовано факт перебування позивача в стані алкогольного сп»яніння легкого ступеня.

Разом з тим, згідно Акту судово-медичного дослідження №753 від 13 травня 2010 року в результаті проведеного судово-токсикологічного дослідження в крові з вени гр.ОСОБА_1 не виявлено спирти та їх ізомери. (Забір крові проведено 09.05.2010 р. в 2.15 год.)

Крім того, відповідачем не доведено факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп»яніння під час ДТП в судовому засіданні та матеріали справи не містять доказів даного факту, як то протокол про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп»яніння.

Службове розслідування містить суперечливі висновки, які в повній мірі не дають встановити об»єктивні обставини справи, та ним і не встановлено.

Що стосується інших підстав для застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1, а саме керування автомобілем без відповідних документів та скоєння дорожньо-транспортної пригоди, то за дані порушення його притягнуто до адміністративної відповідальності. Разом з тим, дані правопорушення мали місце поза службою.

Поняття «службова дисципліна»безпосередньо повязана з виконанням службових обовязків і обмежується періодом їх виконання, тому суд вважає, що порушення позивачем, які мали місце не у час виконання службових обовязків не можуть розцінюватись як порушення службової дисципліни.

Постановою прокуратури Великоберезнянського району Закарпатської області від 18.06.2010 року в порушенні кримінальної справи по факту ДТП за участю ОСОБА_1 відмовлено за відсутністю складу злочину.

Отже, з врахуванням вищенаведеного судом не встановлено підстав для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача з органів внутрішніх справ.

Крім того, наказ про застосування дисциплінарного стягнення до позивача винесено під час його тимчасової непрацездатності, що є порушенням ст.18 ч.2 Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ».

Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що під час винесення спірного наказу їм не було відомо про перебування позивача на лікуванні, оскільки в управління були можливості для встановлення цієї обставини, які ними в повній мірі не використані.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу , при чому у відповідності до ч.2 даної статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено правомірність своїх дій при звільненні позивача з органів внутрішніх справ, а саме підстав для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача з органів внутрішніх справ.

В ході судового розгляду представниками відповідача не доведено чому до позивача був застосований крайній захід дисциплінарного стягнення, в чому полягає тяжкість проступку вчиненого позивачем та заподіяна ним шкода. Співмірність вчиненого проступку застосованому покаранню.

За таких обставин вимоги позивача є підставними та підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі , якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Предметом позовних вимог визначено скасування наказу №220 о/с від 21.05.2010 року про звільнення ОСОБА_1 зі служби в органах внутрішніх справ у запас Збройних сил з посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Великоберезнянського районного відділу Головного управління МВС України в Закарпатській області з 21 травня 2010 року за п. 64 «є»( за порушення дисципліни), поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Як підстава для винесення наказу №220 о/с від 21.05.2010 року зазначено наказ №272 від 17.05.2010 року. Для повного захисту прав позивача, суд вважає, що скасуванню підлягає також п.1 наказу ГУ МВС України в Закарпатській області №272 від 17.05.2010 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників В.Березнянського РВ ГУМВС» щодо звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_1.

Згідно вимог п.24 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ»у разі незаконного звільнення особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі з одночасним вирішенням органом, який розглядає трудовий спір, питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На підставі наведеного з Головного управління МВС України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 слід стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, з 21.05.2010 року по 16.11.2010 року.

Згідно пунктів 2, 3 ч.1 ст.256 КАС України постанови суду в частині поновлення на роботі та присудження виплати середньої заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Судових витрат по справі не має.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 71, 94, 160, 163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ №220 о/с від 21.05.2010 року в частині звільнення зі служби в органах внутрішніх справ лейтента міліції ОСОБА_1, дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Великоберезнянського РВ ГУМВС України в Закарпатській області.

3. Визнати протиправним та скасувати п.1 наказу № 272 від 17.05.2010 року ГУ МВС України в Закарпатській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників В.Березнянського РВ ГУМВС» щодо звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_1.

3. Поновити ОСОБА_1 на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Великоберезнянського РВ ГУМВС України в Закарпатській області.

4. Стягнути з Головного управління МВС України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, з 21.05.2010 року по 16.11.2010 року

5. Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та присудженої виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Маєцька Н.Д.