Справа № 540/713/15-а
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2015 р.Справа № 540/713/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Донець Л.О.
Суддів: Бартош Н.С. , Мельнікової Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Машівському районі Полтавської області на постанову Машівського районного суду Полтавської області від 16.07.2015р. по справі № 540/713/15-а
за позовом ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України в Машівському районі Полтавської області
про визнання рішення нечинним та зобов`язання призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку,
ВСТАНОВИЛА:
03.07.2015 року ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Машівському районі Полтавської області (далі-відповідач) про визнання не чинним та скасування рішення № 7 від 19.06.2015 року про відмову у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 10 років;
зобов`язання призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 17.06.2015 року.
Постановою Машівського районного суд Полтавської області від 16.07.2015 року позов задоволено частково.
Визнано не чинним рішення № 7 від 19.06.2015 щодо відмови позивачу у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Машівському районі Полтавської області призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку на 10 років на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 18 червня 2015 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Відповідач не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення,яким відмовити в задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства
Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії,що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 .
17.06.2015 року позивач досяг 50 річного віку і набув право на пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Рішенням відповідача від 19.06.2015 року № 7 відмовлено позивачу в призначенні пенсії по віку з урахуванням ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції керувався нормами Закону України Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.
У відповідності до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій. Учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів пенсійний вік скорочується на 10 років.
Призначення та виплата пенсій, особам які мають право на її отримання із зменшенням пенсійного віку, провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.
Згідно ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Підпунктом г п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року (далі-Порядок) документами, що засвідчують особливий статус особи, є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, форма якої затверджена постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях №122 від 09.03.1988 року; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (при призначенні пенсії із використанням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Пенсійним органом ставиться під сумнів можливість взяття до уваги довідок в яких по позивачу відсутні дні виїзду в зону відчудження, населені пункти а також не повні дані щодо особистих даних позивача.
Як свідчать матеріали справи, що в період з 06.06.1986 по 02.08.1986 року позивач виконував завдання Уряду по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_3 та довідками, виданими Галузевим державним архівом Міністерства оборони України від 20.02.2014 (дублікат) № 368/02-03 та № 14 від 22.09.1997 року в яких зазначено, що він в складі ВЧ 22457 брав участь у ліквідації наслідків з 06.06.1986 по 03.08.1986 та отримував добові 3,50.
Вищевказані факти підтверджуються також показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які виконували роботи по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.
Колегія суддів не приймає до уваги пояснення відповідача щодо правомірності винесеного оскарженого рішення на основі відсутності у довідках необхідних даних для зниження пенсійного віку та зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до довідок Полтавського АТП «Укрбургаз» № 71 від 15.02.1993 та Полтавського управління технологічного транспорту і спецтехніки № 145 від 26.03.1998 року позивач за роботу в населених пунктах «Чорнобиль» за період з 06.06.1986 по 02.08.1986 року по місцю роботи виплачена заробітна плата з урахуванням коефіцієнта 2 в сумі 765, 20 крб. відповідно до наказу Міністрів Української РСР та Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7.
Відповідно до п. 1 постанови Міністрів Української РСР та Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7, встановлено, «что оплата труда работников, занятых на работах в третьей, второй и первой зонах опасности, производится соответственно в четырех-, трех- и двукратном размерах, сверх среднемесячной заработной платы, исходя из тарифной ставки (оклада), установленной по основному месту работы».
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що наведені вище обставини у поєднанні з нормою щодо оплати праці в зоні небезпеки а також виплата позивачу зарплати у кратному розмірі з коефіцієнтом 2 та приходить до висновку про те, що позивач був зайнятий на роботах в першій зоні небезпеки.
Апеляційна скарга не спростовує висновки суду.
Колегія суддів зазначає,що судом першої інстанції враховано всі обставини справи тому судове рішення не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню..
Відповідно ч.1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановленні під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.
Згідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.
В силу приписів ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалось.
Колегія суддів, дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Машівському районі Полтавської області залишити без задоволення.
Постанову Машівського районного суду Полтавської області від 16.07.2015р. по справі №540/713/15-а залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Донець Л.О.
Судді Бартош Н.С. Мельнікова Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 31.08.2015 р.