Справа № 823/1980/15
Суддя: В.І. Коваленко
Дата ухвалення: 2015-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

823/1980/15

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2015 року справа № 823/1980/15

11 год. 55 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді – Коваленка В.І.,

за участю секретаря – Савости С.В.,

за участю представників:

позивача – не з’явився,

відповідача – не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси адміністративну справу за позовом Черкаського міського центру зайнятості до приватного підприємства «Зеніт-плюс» про стягнення 347 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Черкаський міський центр зайнятості звернувся до суду з адміністративним позовом до приватного підприємства «Зеніт-плюс» про стягнення 347 грн.

Позивач зазначає, що відповідач не сплатив внесків до фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування на випадок безробіття за 2010 рік у сумі 347 грн. Оскільки відповідач не сплатив у добровільному порядку зазначену суму заборгованості, позивач просить стягнути її в судовому порядку.

В судове засідання представник позивача не заявився, проте подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши подані документи і матеріали, повно, всебічно, об’єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до такого висновку.

Частиною першою статті 67 Конституції України закріплено обов’язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Спеціальним законом, який визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов’язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, є Закон України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 2 березня 2000 року № 1533-III (далі – Закон № 1533-III).

Відповідно до статті 1 Закону № 1533-III загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов’язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття; страховик - Фонд загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Абзацом 2 частини 2 статті 4 Закону № 1533-III (в редакції чинній до 01.01.2011р.) передбачено, що взяття на облік юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців здійснюється Фондом на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців», не пізніше наступного робочого дня з дня отримання зазначених відомостей робочими органами виконавчої дирекції Фонду, а фізичних осіб, які не мають статусу підприємців та використовують найману працю, - у тижневий строк після укладення трудового договору (контракту) з першим із найманих працівників.

При дослідженні письмових матеріалів справи, судом встановлено, що приватне підприємство «Зеніт-плюс» як суб’єкт господарювання – юридична особа, ідентифікаційний код 24419442, зареєстрований як суб’єкт господарювання 09.06.1997р., взятий на облік як платник внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

Згідно частин 1, 2 статті 8 Закону № 1533-III (в редакції чинній до 01.01.2011р.) Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд) створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, провадження збору та акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду. Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом.

Згідно пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове держане соціальне страхування на випадок безробіття» функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, які здійснювалися органами державної служби зайнятості відповідно до цього закону, починаючи з 2013 року покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальні органи.

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальні підрозділи є правонаступниками відповідних органів державної служби зайнятості.

Відповідно до пункту 4 підпункту 25 Положення про Державну службу зайнятості України, що затверджене Указом президента України №19/2013 від 16.01.2013 року, Державна служба зайнятості України відповідно до покладених на неї завдань виконує функції виконавчої дирекції Фонду.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 Указу Президента України №90/2013 «Про внесення змін до статті 5 Указу Президента України від 16.01.2013 року №19», передбачено до завершення здійснення заходів, пов’язаних з утворенням Державної служби зайнятості України та її територіальних органів, забезпечення виконання їх функцій відповідними органами державної служби зайнятості.

Розмір внесків до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування на випадок безробіття встановлено Законом України «Про розмір внесків на деякі види загальнообов’язкового державного соціального страхування» (чинного до 01.01.2011р.).

Відповідно до частини 3 статті 17 Закону № 1533-III (в редакції, чинній до 01.01.2011р.) перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі, або виручки від реалізації товарів (послуг). При цьому фактичним одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу) вважається одержання відповідних сум готівкою, зарахування на банківський рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, одержання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей в рахунок зазначених виплат (доходу), фактичне здійснення з цих виплат (доходу) відрахувань, передбачених законодавством або за виконавчими документами, чи будь-яких інших відрахувань.

Судом встановлено, що порядок нарахування внесків та їх сплати регулюється Інструкцією про порядок обчислення і сплати внесків на загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та обліку їх надходження до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.12.2000р. № 339, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.01.2001р. за № 30/5221 (далі – Інструкція).

Пунктом 6.7 Інструкції (в редакції, чинній до 01.01.2011 р.) встановлено, що роботодавці щокварталу складають у двох примірниках розрахункову відомість про нарахування і перерахування страхових внесків до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, один екземпляр якої подається до центру зайнятості, у якому він перебуває на обліку, до 20 (а за рік - 25) числа місяця, наступного за звітним періодом.

Усі примірники розрахункової відомості підписуються керівником і головним бухгалтером підприємства або організації, виконавцем та завіряються печаткою. Другий примірник звіту, завірений центром зайнятості, залишається в бухгалтерії платника страхових внесків.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем до Черкаського районного центру зайнятості подана розрахункова відомість про нарахування і перерахування страхових внесків до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття за 2010 рік із зазначенням в ній суми страхових внесків, що підлягає сплаті в розмірі 347 грн.

Пунктом 2 частини 2 статті 35, абзацом 1 частини 1, частиною 2 статті 38, статтею 39 Закону № 1533-III (в редакції, чинній до 01.01.2011 р.) встановлено, що роботодавець зобов’язаний своєчасно та в повному розмірі сплачувати страхові внески; роботодавець несе відповідальність за несвоєчасність сплати та неповну сплату страхових внесків, у тому числі страхових внесків, що сплачують застраховані особи через рахунки роботодавців; строк давності у разі стягнення страхових внесків, пені, та фінансових санкцій, передбачених цією статтею, не застосовується; спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку.

Згідно абзаців 5, 6 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VI (який набрав чинності 01.01.2011р.) стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом

За вказаних обставин, зважаючи на те, що відповідач не виконав покладений на нього обов’язок та не сплатив страхові внески в розмірі 347 грн., суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини четвертої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати, здійснені позивачем - суб’єктом владних повноважень, з відповідача не стягуються.

На підставі вищесказаного та керуючись ст.ст. 11, 14, 70, 71, 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строки та порядку передбаченому статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Коваленко