Справа № 1407/2-а-5698/11
Суддя: Висоцька Г. А.
Дата ухвалення: 2011-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2011 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої - судді Висоцької Г.А.

при секретарі - Будім І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

ВСТАНОВИВ:

26.05.2011 року позивач ОСОБА_1 вернувся в порядку адміністративного судочинства до суду з позовною заявою до відповідача - Управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Одеській області (надалі - УДАІ УМВС в Одеській області) про скасування постанови від 20.05.2011 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за правопорушення, передбачене за ст. 122 ч. 1 КУпАП.

Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначав, що на нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 122 ч.1 КУпАП, а саме: здійснення стоянки на пішохідному переході. Правопорушення він не скоював, рухався по автодорозі по вул. Приморська, 23 в м. Одеса о 17-00 годині та здійснив вимушену зупинку на пішохідному переході, так як, під час руху був змушений надати перевагу в русі автомобілю швидкої допомоги, який рухався із ввімкненими спецсигналами, через що здійснив вимушену зупинку, що дозволено як виключення відповідно до п. 15.9 п.п. "г" ПДР України, просив позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача до суду не з'явився, надав суду заперечення проти позову, вказуючи, що ОСОБА_1 було скоєно правопорушення, передбачене ст. 122 ч.1 КупАП, а саме: здійснено зупинку на пішохідному переході, доказом є протокол про адміністративне правопорушення №373235 від 20.05.2011 року.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 18 ч. 1 п. 1 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. 3 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06.03.2008 року).

В судовому засіданні встановлено, що відносно позивача посадовою особою відповідача на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений КУпАП складений 20.05.2011 року протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 1 КУпАП - здійснення зупинки на пішохідному переході, а саме: в м. Одеса по вул. Приморська, 23 позивач, керуючи автомобілем "Шкода" номерний знак НОМЕР_1, здійснив зупинку на пішохідному переході, чим порушив п. 15. 9 Правил дорожнього руху.

Згідно зазначеного протоколу даною посадовою особою на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений КУпАП винесена постанова, якою до позивача застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо і порушень цих принципів відповідачем не встановлено.

Доводи ОСОБА_1, що він здійснив вимушену зупинку на пішохідному переході є необґрунтованими, оскільки відповідно до п. 15.14 ПДР України у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил.

Вимушена зупинка це припинення руху транспортного засобу через його технічний стан або небезпеку, що створюється вантажем, який перевозиться, станом водія (пасажира) або перешкодою на дорозі.

Згідно п. 9.9 ПДР України в разі вимушеної зупинки на дорозі водій зобовязаний ввімкнути аварійну світлову сигналізацію.

Як вбачається з пояснень позивача в судовому засіданні він зупинився на пішохідному переході, оскільки автомобіль швидкої допомоги мав перевагу в русі, однак з його пояснень в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що він порушив ненавмисно без пояснення чому так сталося, тобто фактично визнав свою провину.

При цьому позивач не зазначив і не підтвердив,що здійснив усі необхідні для безпеки руху дії, зокрема передбачені п. 9.9 ПДР.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.

В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Проте, маючи перед прийняттям постанови протокол про адміністративне правопорушення, в якому ОСОБА_1 визнавав, що скоїв правопорушення, хоча і ненавмисно, фактично не заперечував проти порушення Правил дорожнього руху, субєкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, перевірив ці доводи, зібрав докази, які підтверджували наявність складу правопорушення, вину порушника та виніс постанову.

У відповідності до ст. 288 КУпАП встановлено, що постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

За змістом ст. 293 КУпАП під час розгляду позову перевіряється законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймається одне з таких рішень: залишення постанови без зміни; скасування постанови і надсилання справи на новий розгляд; скасування постанови і закриття справи; зміна заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За зазначених обставин справи постанова про адміністративне правопорушення не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 158-163, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В позові ОСОБА_1 до Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Висоцька Г.А.