Справа № 810/4486/15
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2015-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/4486/15

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

07 вересня 2015 року № 810/4486/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фін-Буд» до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Львівській області про припинення обтяження нерухомого майна

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фін-Буд» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Львівській області про припинення обтяження нерухомого майна.

Пунктом 3 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з’ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу, яка містить перелік загальних для всіх позовних заяв елементів (реквізитів), що дають необхідну інформацію для вирішення судом питання про відкриття провадження в адміністративній справі.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ТОВ «Фінансова компанія «Фін-Буд» на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 29.04.2015 набуло у власність ряд об’єктів нерухомого майна. За твердженням позивача, під час посвідчення договору йому стало відомо про існування низки обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі речових прав на нерухоме, що стосуються предмету договору.

З існуючими обтяженнями позивач не погоджується, у зв’язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов - це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Отже, позов в адміністративному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, яка складається з вимоги процесуального характеру (відкрити провадження по справі) і вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право).

При цьому, складовими частинами позову є предмет позову та підстави позову.

Предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, направлені на захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Підстави позову - це факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. Тобто це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які об'єктивуються у поданих доказах. Під підставами позову слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання позивача на певну норму закону. До підстав позову входять лише юридичні факти, тобто ті, з якими норми матеріального права пов'язують виникнення, зміну чи припинення прав та обов'язків суб'єктів спірного матеріального правовідношення, та які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з вимогами до іншої особи.

Таким чином, у випадку заявлення позивачем в одній позовній заяві кількох вимог, що становлять предмет адміністративного позову, вказані вимоги мають виникати з однакових юридичних фактів, тобто мати єдині підстави позову, оскільки в протилежному випадку виникають різні адміністративні позови, які підлягають розгляду в окремих самостійних провадженнях.

Як вбачається із матеріалів справи, підставою для звернення до суду із вказаним позовом є наявність обтяжень 12 об'єктів нерухомого майна, які належать позивачеві на праві власності на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу від 29.04.2015 № 2548, яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Суд зауважує, що 12 об'єктів нерухомого майна, відносно яких у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні записи про обтяження, знаходяться в різних регіонах України, а саме в м. Львові та в м. Одесі.

Відносно кожного з 12 об'єктів нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні записи про обтяження, які, за переконанням суду, виникли за різних обставин та підстав, а саме на підставі 17 окремих документів, зокрема, постанов територіальних органів Державної виконавчої служби, ухвали суду про забезпечення позову та акту опису Державної податкової інспекції.

При цьому суд зазначає, що до предмету позову включено 17 документів по кожному з 12 об’єктів нерухомого майна про обтяження, видання (складання) яких жодним чином між собою не пов'язані.

Заявляючи в одному позові кілька вимог про припинення обтяжень, що виникли на підставі 17 окремих документів, зокрема, постанов територіальних органів Державної виконавчої служби, ухвали суду про забезпечення позову та акту опису Державної податкової інспекції, позивачем не було враховано, що підстави позову, у даному випадку, не є єдиними, навіть за умови їх тотожності, що не надає можливості об’єднувати в одному позові кілька вимог.

Таким чином, позивачеві необхідно усунути зазначену невідповідність, визначивши позовні вимоги, які мають єдині підстави їх виникнення.

Відповідно до частини другої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Разом з цим, позивачем не надано суду жодного доказу щодо наявності як відповідних записів так і рішень, на підставі яких вони були здійсненні та не повідомлено суд про причини неможливості подання таких доказів.

Крім цього, відсутність постанов державної виконавчої служби на підставі яких було накладено арешт на вказане у позовній заяві нерухоме майно унеможливлює, на даному етапі, вирішити питання чи є позивач у розумінні положень Закону України «Про виконавче провадження» учасником виконавчого провадження, у ході якого відповідачем накладено арешт та оголошено заборону на відчуження майна третьої особи, чи особою, залученою до проведення виконавчих дій, чи іншою особою та, як наслідок, застосування до спірних правовідносин положень або статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, або статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України як в частині дотримання позивачем строку на звернення до суду так і в частині застосування судом строків розгляду даного позову.

Відповідно до частини другої статті 110 Кодексу адміністративного судочинства України суд до судового розгляду адміністративної справи вживає заходи для всебічного та об'єктивного розгляду і вирішення справи в одному судовому засіданні протягом розумного строку.

Проте, невиконання позивачем приписів частини другої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України та ненадання доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, унеможливлює здійснення підготовки справи до судового розгляду з метою її розгляду в одному судовому засіданні протягом розумного строку, оскільки не надає змоги визначити суть спірних відносин.

Таким чином, позивачу у порядку усунення недоліків позовної заяви слід надати всі докази на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Крім цього, відповідно до частини 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи невчиненої дії; 6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

За приписами статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Таким чином, суд звертає увагу, що обраний позивачем спосіб захисту, в даному адміністративному позові, не відповідає вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у порядку та на умовах якого позивач просить захистити його порушені права та інтереси та не узгоджується з переліком, передбаченим приписам частини 4 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, позивачеві необхідно обрати такий спосіб захисту порушених прав, який би відповідав вимогам Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною першою статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у позовній заяві зазначаються ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі відомі. Зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

За загальним правилом, встановленим частиною сьомою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації прав.

Суд зауважує, що позивачем у якості відповідача у позовній заяві вказано Реєстраційну службу Головного управління юстиції у Львівській області, у той же час, як слідує з матеріалів, доданих до позовної заяви, майно щодо якого накладено обтяження знаходиться у м. Одесі та у м. Львів. Водночас, позовна заява не містить посилань на орган державної реєстрації прав, якими було внесені оскаржувані записи.

При цьому, з огляду на відсутність у матеріалах позову рішень на підставі яких були внесені записи про обтяження майна з якими не погоджується позивач, суд позбавлений можливості встановити належного відповідача за вимогами позивача.

Також, відповідно до положень частини третьої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається, зокрема, документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Частиною другою статті 87 цього Кодексу встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, згідно з приписами частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Частиною другою вказаної статті передбачено, що за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб’єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до норм Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", із 01 січня 2015 року установлено мінімальну заробітну плату у розмірі 1218,00 грн.

Тобто, за вимогу немайнового характеру необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1218,00 грн.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об’єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Отже, у разі подання до суду позову, який містить кілька вимог немайнового характеру, судовий збір належить сплатити за кожну з таких вимог.

Відповідно до позовної заяви, позивач просить припини 224 обтяження нерухомого майна, що виникли на підставі 17 не пов’язаних між собою рішень. Поряд з цим, у ході ознайомлення із позовною заявою та доданими до неї документами судом встановлено, що до позовної заяви додано документ про сплату судового збору лише за одну із вимог немайнового характеру.

Зазначені вище обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

В силу положень статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлює строк, достатній для усунення недоліків.

Недоліки позовної заяви повинні бути усунені у строк до 21 вересня 2015 року шляхом подання безпосередньо до суду:

1) примірника позовної заяви з визначенням кола належних відповідачів, з урахуванням заявлених позовних вимог та позовними вимогами, які мають єдині підстави виникнення, а також її копій та копій всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості вказаних відповідачів;

2) пояснень та їх документального підтвердження щодо умов та підстав за яких позивачем було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 29.04.2015, як саме виявлено наявність оскаржуваних записів в Державному реєстрі прав для з’ясування судом питання щодо дотримання позивачем строків на звернення до суду;

3) належним чином завірених копій постанов та інших рішень, на підставі яких до Державного реєстру прав внесено записи про обтяження нерухомого майна з якими не погоджується позивач;

4) доказів існування оскаржуваних записів про обтяження нерухомого майна станом на дату звернення до суду (Витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна тощо);

5) оригіналу документу про сплату судового збору виходячи з кількості заявлених немайнових вимог, з урахуванням суми сплаченого судового збору.

Враховуючи викладене та керуючись частиною першою статті 108, статтями 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фін-Буд» до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Львівській області про припинення обтяження нерухомого майна, - залишити без руху.

2. Позивачеві у строк до 21 вересня 2015 року усунути наведені у даній ухвалі недоліки у вказаний у ній спосіб.

3. У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і повернута заявникові.

4. Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачеві за адресою, зазначеною у позовній заяві.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом п’яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Панченко Н.Д.