Справа № 813/1875/15
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2015-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2015 року Справа № 813/1875/15

16 год. 49 хв. Зал судових засідань № 7

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Карпяк О.О. ,

при секретарі судового засідання Дорош Х.Р.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1

від відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області до Державного підприємства «Підприємство Львівської виправної колонії №48» про накладення арешту у розмірі 2768337,37 грн. на банківських рахунках, -

в с т а н о в и в :

Державна податкова інспекція у Сихівському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області звернулась до суду з адміністративним позовом до Державного підприємства «Підприємство Львівської виправної колонії №48» про накладення арешту у розмірі 2768337,37 грн. на банківських рахунках.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач має податковий борг перед бюджетом, який згідно карток особових рахунків та довідки про заборгованість складає 2767239,70 грн. Позивач звертався до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративними позовами про стягнення заборгованості з ДП «Підприємство Львівської виправної колонії №48». На підставі даних постанов суду, ДПІ у Сихівському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області виставлено інкасові доручення, проте, такі повернулись без виконання, оскільки кошти на рахунках платника відсутні. Керуючись пп.6.2.1 п.6.2 ст.6 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» ДП «Підприємство Львівської виправної колонії №48» надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення податкову вимогу №2/353 від 04.12.2001 року про факт узгодження податкового боргу та виникнення права податкової застави на активи та вимогою терміново сплатити сум податкового боргу. Тому просить позов задоволити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, наведених у позові та додаткових поясненнях, просить позов задоволити у повному обсязі.

Позиція відповідача викладена у письмових запереченнях на позов та обґрунтовується тим, що відповідно до ст.26 Закону України №2713-IV «Про Державну кримінально виконавчу службу України» (далі Закон №2713-IV), майно Державної кримінально виконавчої служби України перебуває у державній власності та використовується виключно для забезпечення виконання її завдань. Звернення стягнення на майно органів і установ виконання покарань, їх підприємств, слідчих ізоляторів, навчальних закладів, закладів охорони здоровя не допускається. Положення аналогічного характеру знайшли своє відображення у п.6.2 розділу 6 статуту підприємства, що затверджений наказом Державної пенітенціарної служби України від 28.05.2012 року №353, в якому зазначено, що майно підприємства є державною власністю, закріплюється за ним на праві оперативного управління, звернення стягнення на майно підприємства не допускається. Відповідно до п.5 ст.139 ГК України, коштами у складі майна субєктів господарювання є гроші в національній та іноземній валюті, призначені для здійснення товарних відносин цих субєктів з іншими субєктами, а також фінансових відносин відповідно до законодавства. Таким чином, на кошти відповідача, що знаходяться на рахунках в банках, поширюється статус майна підприємства установи виконання покарань. Тому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, наведених у письмових запереченнях на позов.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити, виходячи з наступного.

ДП «Підприємство Львівської виправної колонії №48» зареєстроване 21.02.2005 року, внесене до ЄДРПОУ і присвоєний ідентифікаційний код 08680477.

Як вбачається з копії статуту підприємства, таке засноване на державній власності і належить до сфери управління Державної пенітенціарної служби України, яка є його засновником. Відповідно до п.6.2 Статуту підприємства, майно підприємства є державною власністю, закріплюється за ним на праві оперативного управління і не може бути обєктом застави. Звернення стягнення на майно підприємства не допускається.

Як вбачається з довідки від 27.03.2015 року №5236/8/13-50-20-0041/331 (а.с.7), станом на 27.03.2015 року за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 2768337,37 грн., в т.ч.: по ПДФО 329040,52 грн., податку на прибуток 167322,85 грн., податку з власників транспортних засобів 28608,94 грн., податку на додану вартість 1294459,07 грн., земельному податку 444178,90 грн., частина прибутку державних підприємств, що вилучається в бюджет 483068,84 грн., штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки 21658,25 грн.

Як вказує у позові податковий орган, вказана у довідці сума заборгованість виникла на підставі:

1. По податку на додану вартість:

· податкових декларацій з податку на додану вартість № від 15.12.2011 року (18683 грн. з врахуванням часткової сплати); № від 16.01.2012 року (1494 грн.); № від 14.02.2012 року (15323 грн.); № від 19.03.2012 року (18346 грн.); № від 18.04.2012 року (27168 грн.); № від 18.05.2012 року (17327 грн.); № від 19.07.2012 року (49493 грн.); № від 20.09.2012 року (24648 грн.); № від 18.10.2012 року (32491 грн.); № від 19.11.2012 року (19290 грн.); № від 19.12.2012 року (29368 грн.); № від 18.01.2013 року (9784 грн.); № від 19.02.2013 року (30614 грн.); № від 19.03.2013 року (13292 грн.); № від 17.05.2013 року (6010 грн.); № від 20.06.2013 року (17158 грн.); № від 19.07.2013 року (2142 грн.); № від 20.09.2013 року (31281 грн.); № від 19.12.2013 року (16904 грн.); № від 21.01.2014 року (4636 грн.); № від 19.02.2014 року (2678 грн.); № від 15.07.2014 року (7021 грн.); № від 19.08.2014 року (18282 грн.); № від 18.09.2014 року (2379 грн.); № від 20.10.2014 року (14043 грн.); № від 20.01.2015 року (76425 грн.); № від 20.02.2015 року (13333грн.);

· податкових повідомлень рішень № від 10.10.2012 року (147989,24 грн.); № від 09.04.2013 року (25069,81 грн.); № від 23.07.2013 року (12076,14 грн.); № від 23.07.2013 року (1200 грн.); № від 11.12.2013 року (4463,60 грн.); № від 25.12.2013 року (436 грн.); № від 10.02.2014 року (170 грн.); № від 11.02.2015 року (79611,74 грн.);

· сума заборгованості в розмірі 169742,63 грн., що виникла внаслідок відстрочення виконання судового рішення у справі №2а-9096/12/1370 від 23.10.2012 року згідно ухвали суду від 09.01.2014 року;

· пеня 358317,26 грн.

2. По частині чистого прибутку державних підприємств:

· розрахунків частини прибутку, що підлягає сплаті №165673 від 06.04.2009 року (122613,95 грн. з врахуванням часткової оплати); №36373 від 07.05.2009 року (10426 грн.); №62790 від 23.07.2009 року (7655 грн.); №100826 від 06.11.2009 року (15646 грн.); №133161 від 09.02.2010 року (8 грн.); №29538 від 05.05.2010 року (32250 грн.); №113743 від 20.01.2011 року (29 грн.); №34440 від 13.04.2011 року (1 грн.); №68997 від 09.08.2011 року (17 грн.); №104149 від 25.01.2012 року (38 грн.); № від 27.04.2012 року (16 грн.); № від 06.08.2012 року (45728 грн.); № від 05.11.2012 року (20458 грн.); № від 25.04.2013 року (11072 грн.); № від 06.08.2013 року (41611 грн.); № від 30.10.2013 року (24006 грн.); № від 15.04.2014 року (813 грн.);

· податкових повідомлень рішень № від 23.12.2011 року (857,40 грн. з врахуванням часткової оплати); № від 10.10.2012 року (47793,25 грн.); № від 21.06.2013 року (1429,20 грн.); № від 23.05.2014 року (9511,8 грн.); № від 29.09.2014 року (162,6 грн.); № від 09.02.2015 року (2064,96 грн.);

· сума заборгованості в розмірі 47793,25 грн., що виникла внаслідок відстрочення виконання судового рішення по постанові Львівського окружного адміністративного суду №2а-9096/12/1370 від 23.10.2012 року згідно ухвали від 09.01.2014 року;

· пеня 41068,43 грн.

3. По податку на прибуток:

· податкових повідомлень рішень № від 18.05.2009 року (108568,71 грн. з врахуванням часткової оплати); № від 14.06.2010 року (16125 грн.); № від 18.09.2012 року (12008 грн.); № від 10.10.2012 року (11199,07 грн.);

· декларацій №62789 від 23.07.2009 року (1914 грн.); №100825 від 06.11.2009 року (1997 грн. з врахуванням часткової сплати); № від 26.04.2012 року (16 грн.); № від 05.11.2012 року (4296 грн.);

· сума заборгованості в розмірі 11199,07 грн., яка виникла внаслідок відстрочення виконання судового рішення по постанові Львівського окружного адміністративного суду №2а-9096/12/1370 від 23.10.2012 року згідно ухвали від 09.01.2014 року;

4. По податку з власників транспортних засобів:

· розрахунків №8769 від 25.02.2009 року (16615 грн.); №2278 від 01.02.2010 року (6662 грн.);

· податкових повідомлень рішень № від 17.07.2009 року (242,40 грн.); № від 26.10.2011 року (418 грн.); № від 26.10.2011 року (2375,02 грн.);

· пеня 2295,52 грн.;

5. По земельному податку:

· податкових розрахунків земельного податку №2277 від 01.02.2010 року (25129,14 грн. з врахуванням часткової оплати); №1358 від 28.01.2011 року (277499,80 грн.); № від 16.02.2012 року (9088,70 грн.); № від 19.02.2013 року (9206,64 грн.); № від 19.02.2014 року (7585,08 грн.);

· податкових повідомлень рішень № від 13.12.2010 року (12918,78 грн.); № від 23.03.2011 року (1292,58 грн.); № від 09.09.2011 року (300 грн.); № від 10.10.2011 року (100 грн.); № від 10.10.2011 року (4039,05 грн.); № від 10.11.2011 року (100 грн.); № від 15.12.2011 року (200 грн.); № від 12.03.2012 року (1200 грн.); № від 10.05.2012 року (851,26 грн.); № від 13.09.2012 року (5738,60 грн.); № від 24.12.2012 року (34942,86 грн.);

· пеня 53986,41 грн.

6. По штрафних санкціях за порушення законодавства про патентування:

· сума заборгованості в розмірі 21658,25 грн., яка виникла внаслідок відстрочення виконання судового рішення по постанові Львівського окружного адміністративного суду №2а-9096/12/1370 від 23.10.2012 року згідно ухвали від 09.01.2014 року;

7. По податку з доходів фізичних осіб:

· податкового повідомлення рішення від 10.10.2012 року № (164101,90 грн. з врахуванням часткової оплати);

· сума заборгованості в розмірі 163064,76 грн., яка виникла внаслідок відстрочення виконання судового рішення по постанові Львівського окружного адміністративного суду №2а-9096/12/1370 від 23.10.2012 року згідно ухвали від 09.01.2014 року;

· пеня 1873,86 грн.

Отже, з урахуванням викладеного, загальна сума податкового Державного підприємства «Підприємство Львівської виправної колонії №48» станом на 27.03.2015 року складає 2768337,37 грн.

На підставі пп.6.2.1 п.6.2 ст.6 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» на адресу відповідача податковим органом скеровано податкову вимогу №2/353 від 04.12.2001 року (а.с.10-11).

Позивач вказує, що він звертався до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративними позовами про стягнення заборгованості з відповідача, на підставі рішень суду ним було виставлено інкасові доручення №1009/10 від 22.10.2014 року на суму 68452,69 грн., №1010/10 від 22.10.2014 року на суму 17,92 грн., №294/02 від 27.02.2015 року на суму 147 989,24 грн., проте, такі повернулись без виконання, оскільки кошти на рахунках платника відсутні.

Орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України (п. 14.1.137. ПК України).

Платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. (п.15.1.ПК України).

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. (п. 14.1.175. ПК України).

Контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу (п.20.1.33.ПК України).

Контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи. (п. 41.1. ПК України).

Податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.(п. 46.1.ПК України).

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (п. 57.1. ПК України).

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.(п. 58.3. ПК України).

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. (п. 59.1. ПК України). Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. (п. 95.1. ПК України).

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.(п. 95.2. ПК України).

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.(п. 95.3. ПК України).

Відповідно до п.3,5 ст.26 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України", майно органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, навчальних закладів, закладів охорони здоров'я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України, належить їм на правах оперативного управління або повного господарського відання і не може бути об'єктом застави. Звернення стягнення на майно органів і установ виконання

покарань, їх підприємств, слідчих ізоляторів, навчальних закладів,

закладів охорони здоров'я не допускається.

Положення аналогічного характеру знайшли своє відображення у п.6.2 розділу 6 статуту підприємства, що затверджений наказом Державної пенітенціарної служби України від 28.05.2012 року №353, в якому зазначено, що майно підприємства є державною власністю, закріплюється за ним на праві оперативного управління, звернення стягнення на майно підприємства не допускається.

Відповідно до ч.1,2,5 ст.139 ГК України, майном у цьому Кодексі визнається сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб'єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих суб'єктів. Залежно від економічної форми, якої набуває майно у процесі здійснення господарської діяльності, майнові цінності належать до основних фондів, оборотних засобів, коштів, товарів. Коштами у складі майна суб'єктів господарювання є гроші у національній та іноземній валюті, призначені для здійснення товарних відносин цих суб'єктів з іншими суб'єктами, а також фінансових відносин відповідно до законодавства.

До майна підприємств (відповідно до діючого ГК України(ст.139) та ЦК України (ст. 189,190) відносяться: приміщення, обладнання, продукція, кошти цих підприємств, а тому звернення стягнення на продукцію та кошти підприємств ДКВС закон не допускає. (аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 08.04.2014 року №К/9991/31766/12). Таким чином, на кошти відповідача, що знаходяться на рахунках в банках, поширюється статус майна підприємства установи виконання покарань.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що звернення Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області до Державного підприємства «Підприємство Львівської виправної колонії №48» яке є підприємством установи виконання покарань, про накладення арешту на кошти, суперечить вимогам закону, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Пунктом 87.2 ст. 87 Податкового кодексу України встановлено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими органами.

Згідно п. 88.1 ст. 88 Податкового кодексу України, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

За приписами пп. 89.1.1 п. 89.1, п. 89.2, п. 89.3 ст. 89 Податкового кодексу України, право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.

Право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності у день виникнення такого права. Майно на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом державної податкової служби.

Судом встановлено, що відповідачем було складено Акт опису майна №399 від 17.11.2014 року, на який відповідачем подано скаргу від 05.12.2014 року №10/48-16/179. За результатами розгляду скарги податковим органом зареєстровано припинення обтяження накладеного на підставі акта опису №399 від 17.11.2014 року, що підтверджується листом від 22.12.2014 року №706/3350/2500 (а.с.209) та прийнято рішення від 29.12.2014 року №4642/10/13-01-25-02-12/443 про відсутність предмету розгляду скарги у звязку з припиненням обтяження згідно вказаного листа (а.с.210).

Крім того, відповідачем подано суду копію звернення до податкового органу від 08.04.2015 року №10/48-7/76 про надання продукції в податкову заставу для добровільного погашення боргу вартістю 106857,29 грн. (а.с.211).

У додаткових спростуваннях на заперечення позивач зазначає про те, що ДП «Підприємство Львівської виправної колонії №48» є державним підприємством, а його майно є державною власністю, тому ДПІ у Сихівському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області не може накласти арешт на дане майно підприємства, тому відсутнє майно, яке може бути використане для погашення податкового боргу.

Попри такі обставини, податковим органом заперечується той факт, що на кошти відповідача, що знаходяться на рахунках в банках, поширюється статус майна підприємства установи виконання покарань, що суперечить положенням ст.139 ГК України та ст. 189,190 ЦК України.

Відповідно до вимог частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Враховуючи вищенаведене та положення ст.26 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Враховуючи вищенаведене, керуючись статтями 7-14, 18, 19, 94, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений і підписаний 07.09.2015 року.

Суддя Карп'як Оксана Орестівна