Справа № 2а-7228/10/1470
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2011-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Вступна та резолютивна частини

м. Миколаїв.

10.01.2011 р. Справа № 2а-7228/10/1470

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Малих О.В.

за участю секретаря судового засідання Котенко О. В.,

представників:

позивача : ОСОБА_1 дов. Від 01.02.2010 року

в відповідача: ОСОБА_2 дов. № 4413/01 від 03.03.2010 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за

адміністративним позовом: ОСОБА_3 «НИКО», (вул. Гмирьова, 12, м. Миколаїв)

до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва, ( вул. Миколаївська, 17, м. Миколаїв, 54018)

про скасування рішення № 1247 від 22.09.2010 року.

Керуючись статтями 94, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Скасувати Рішення № 1247 Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва від 22 червня 2010 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату ( неперерахування ) або несвоєчасну сплату ( несвоєчасне перерахування ) страхувальниками страхових внесків , у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду.

3. Присудити на користь Акціонерного товариства « Миколаївське виробниче-торгівельне взуттєве підприємство « Нико» судові витрати у розмірі 3,40 грн. з Державного бюджету України.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя О.В. Малих

Миколаївський окружний адміністративний суд вул. Заводська, 11, м. Миколаїв, 54055
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 год. 40 хв.

м. Миколаїв

10.01.2011 року Справа № 2а-7228/10/1470

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Малих О.В.

за участю секретаря судового засідання Котенко О. В.,

представників:

позивача : ОСОБА_1 дов. Від 01.02.2010 року

в відповідача: ОСОБА_2 дов. № 4413/01 від 03.03.2010 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за

адміністративним позовом: ОСОБА_3 «НИКО», (вул. Гмирьова, 12, м. Миколаїв)

до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва, ( вул. Миколаївська, 17, м. Миколаїв, 54018)

про скасування рішення № 1247 від 22.09.2010 року.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство виробничо-торгівельне підприємство "НІКО" (позивач) звернулось до суду з позовною заявою про визнання протиправною та скасування рішення Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва (відповідач) від 22.09.2010 № 1247 на суму 249.23 грн. фінансові санкції ( з яких штраф 28.64 грн., пеня 220.59 грн.), надалі рішення, ар. с.7 .

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав таке.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 29.08.2005 у справі № 10/252/04 (ар. с. 6) було порушено провадження у справі про банкрутство позивача та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Відповідач є одночасно конкурсним і поточним кредитором позивача у розумінні Закону України від 14.05.1992 № 2343-ХІІ Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом(надалі Закон № 2343). Згідно з частиною 4 статті 12 Закону № 2343, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства, а також не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування. В порушення цієї норми відповідач рішенням зобовязав позивача сплатити штраф та пеню на загальну суму 249.23 грн.

У письмових запереченнях на адміністративний позов від 11.11.2010 № 14363/09 (ар. с. 11-13) відповідач вказав, що фінансові санкції в сумі 249,23грн. були застосовані ним до позивача Рішенням № 1247 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату ( неперерахування ) або несвоєчасну сплату ( несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків , у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду України від 22.09.2010. Відповідач зазначив, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не розповсюджується на поточну заборгованість підприємства -банкрута, таким чином, мораторій не зупиняє виконання боржником зобовязань щодо сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообовязкового державного соціального страхування , податків з і зборів ( обовязкових платежів). Оскільки позивач є платником страхових внесків до Пенсійного фонду , самостійно щомісячно нараховує та обчислює страхові внески , але всупереч положенням статті 20 Закону № 1058, своєчасно їх не сплачує до боржника було застосовано фінансові санкції , передбачені Законом.

До заперечень відповідач додав копію Картки особового рахунку страхувальника(ар. с. 14-25).

10.01.2011 судом було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши пояснення представників сторін , дослідивши і оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Застосування штрафної санкції в сумі 249.23грн. було здійснено відповідачем всупереч вимогам Закону № 2343, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Сума недоїмки позивача станом на 01.12.2005 складала 673180,57 грн.,( конкурсні кредиторські вимоги ) що підтверджено належними доказами ( ухвалою господарського

суду Миколаївської області від 27.06.2006 ) і не заперечується позивачем.

Як вказано у частині 2 статті 106 Закону № 1058, суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки,визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду України у випадках, передбачених частиною третьої статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (наділ недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Територіальні органи Пенсійного фонду за формою та у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату (частина 3 статті 106 Закону № 1058).

Порядок та умови погашення вимог кредиторів встановлені статтею 31 Закону № 2343, які в даному випадку мають пріоритетне значення, тому положення статті 106 Закону № 1058 щодо стягнення недоїмки за вимогами відповідача не можуть застосовуватись. Крім того, згідно з частиною 4 статті 12 Закону № 2343, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства, а також не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до п. 17 Постанови пленуму Верховного суду України № 15 від 18 грудня 2009р. «Про судову практику в справах про банкрутство « зазначено , що судам необхідно враховувати, що під податком, збором (обов'язковим платежем) на підставі статті 2 Закону України від 25 червня 1991 р. N 1251-XII "Про систему оподаткування" (в редакції Закону від 18 лютого 1997 р. N 77/97-ВР) слід розуміти обов'язковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками в порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування. Вичерпний перелік загальнодержавних та місцевих податків і зборів (обов'язкових платежів) встановлено статтями 14 та 15 цього Закону. Податки і збори (обов'язкові платежі), справляння яких не передбачено зазначеним Законом, сплаті не підлягають.

Згідно з абзацом четвертим частини четвертої статті 12 Закону протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

За змістом статті 12 Закону мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли після введення мораторію; їх виконання для боржника є обов'язковим, але пеня, штраф та інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що застосовуються до платника за порушення законодавства, не нараховуються, оскільки ця норма визначає конкретний проміжок часу, який відповідає строку дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, але ніяк не пов'язаний із його суттю.

Відповідно до Ухвали господарського суду Миколаївської області від 23.11.10 у справі № 10/252/05 продовжено процедуру санації Акціонерного товариства «Миколаївське виробниче-торгівельне взуттєве підприємство «Нико».

За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати по справі присудити на користь позивача.

Керуючись статтями 94, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Скасувати Рішення № 1247 Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва від 22 червня 2010 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду.

3. Присудити на користь Акціонерного товариства «Миколаївське виробниче-торгівельне взуттєве підприємство «Нико»судові витрати у розмірі 3,40 грн. з Державного бюджету України.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя О.В.Малих

Постанову складено в повному обсязі 14 січня 2011 року