Справа № 820/7733/15
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2015-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

31 серпня 2015 р. №820/7733/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Корнієнка А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінеральні добрива" до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом, в якому просить суд: визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо відмови у прийнятті податкової декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2015 року (реєстраційний номер НОМЕР_1 від 27.04.2015 року); вважати прийнятою податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 1 квартал 2015 року (реєстраційний номер НОМЕР_1 від 27.04.2015 року), як "податкову звітність" у день її фактичного отримання контролюючим органом.

В обґрунтування позову зазначив, що ДПІ у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві під час здійснення свої функцій вчинило протиправні дії та порушило ст.ст. 49, 57 Податкового кодексу України. Відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь - яких причин, не визначених податковим законодавством, у тому числі висунення будь-яких не визначених податковим законодавством передумов щодо такого прийняття забороняється.

Позивач у судове засідання, призначене на 31.08.2015 року не прибув, надав до суду клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, надав до суду клопотання про розгляд даної справи без його участі, також надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що в чинному податковому законодавстві не передбачено право платника податку, який сплачує авансовий внесок, подавати податкову декларацію за перший квартал у разі не отримання ним прибутку або отримання збитку.

Дослідивши подані сторонами документи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач зареєстрований як юридична особа.

Відповідно до вимог чинного законодавства та листа №4609/10/26-52-15-03-20 від 13.05.2015 року позивач має подати податкову декларацію за перше півріччя, третій квартал звітного (податкового) року та за звітний (податковий) рік для нарахування та сплати податкових зобов'язань.

Позивачем були виконані вимоги законодавства. Проте контролюючий орган повідомив про відмову в прийнятті податкової декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2015 року в зв'язку з тим, що в новій редакції норма Податкового кодексу України (абз.9 п. 57.1 ст. 57) щодо права подання платником податку на прибуток, який сплачує авансовий внесок, податкової декларації за перший квартал звітного (податкового) року у разі не отримання прибутку або отримання збитку з 01.01.2015 вилучена.

Відповідно до рішення про результати розгляду скарги від 16.06.2015 року №9516/10/26-15-15-03-11 на скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінеральні добрива" від 26.05.2015 №2605-15/1 рішення контролюючого органу було залишено без змін, а скаргу без задоволення (а.с.6-8).

Повторна скарга від 23.06.2015 року також була залишена без задоволення (а.с.9-11).

Не погоджуючись з такою відмовою позивач звернувся до суду.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 46 Податкового кодексу України (далі ПК України), податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Порядок подання податкової декларації до органів державної податкової служби регулюється статтею 49 ПК України .

Відповідно до пункту 49.8 статті 49 ПК України прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби.

Імперативний характер наведеної норми означає, що податковий орган не має права не прийняти фактично отриману податкову декларацію, подану платником податків в один із способів, передбачених пунктом 49.3 статті 49 ПК України (особисто або через представника, поштою чи засобами електронного зв'язку).

Згідно з пунктом 49.8 статті 49 ПК України під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Водночас Податковим кодексом України передбачені спеціальні наслідки подання платником податків податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 ПК України. У такому разі на підставі пункту 49.11 статті 49 ПК України орган державної податкової служби зобов'язаний надати платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови. При цьому, у разі отримання податкової декларації, надісланої засобами електронного зв'язку, письмове повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації має бути надане платнику податків протягом п'яти робочих днів з дня її отримання.

З наведених норм вбачається, що підставами для відмови у прийнятті декларації є виключно порушення вимог пунктів 48.3 та 48.4 ПК України, а строк для відмови не повинен перевищувати п'яти робочих днів з дня отримання декларації.

Повідомлення відповідача про відмову у прийнятті декларації не містить покликань на те, які ж з вимог пунктів 48.3 або 48.4 ст. 48 ПК України позивачем порушено.

28 грудня 2014 року був прийнятий Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015 року (далі - Закон № 71-VIII), яким внесені зміни, зокрема, до ст. 57 та розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Стаття 57 ПК України називається "Строки сплати податкового зобов'язання".

Законом № 71-VIII було викладено у новій редакції пункт 51.1 цієї статті, яка з 01.01.2015 року має такий зміст:

"Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Суму податкового зобов'язання, визначену у митній декларації, платник податків зобов'язаний сплатити до/або на день подання митної декларації.

Платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, інститутів спільного інвестування, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують двадцяти мільйонів гривень) щомісяця, протягом дванадцятимісячного періоду, сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду. Сума щомісячних авансових внесків обчислюється у розмірі не менше 1/12 нарахованої суми податку на прибуток підприємств за попередній звітний (податковий) рік, зменшеної на суму сплачених авансових внесків з цього податку при виплаті дивідендів, яка залишилась не зарахованою у зменшення податкового зобов'язання з цього податку, без подання податкової декларації.

При цьому дванадцятимісячний період для сплати авансових внесків визначається з червня поточного звітного (податкового) року по травень наступного звітного (податкового) року включно.

Платники податку, які зареєстровані протягом звітного (податкового) року (новостворені), сплачують податок на прибуток на підставі річної податкової декларації за період діяльності у звітному (податковому) році та не сплачують авансового внеску.

Платники податку, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний (податковий) період не перевищують 20 мільйонів гривень, та неприбуткові установи (організації) сплачують податок на прибуток на підставі податкової декларації, яку подають до контролюючих органів за звітний (податковий) рік і не сплачують авансових внесків.

Платник податку, який за підсумками минулого звітного (податкового) року не отримав прибутку або отримав збиток, податкові зобов'язання не нараховував і не мав базового показника для визначення авансових внесків у наступному році, а за підсумками першого кварталу отримує прибуток, має подати податкову декларацію за перше півріччя, три квартали звітного (податкового) року та за звітний (податковий) рік для нарахування та сплати податкових зобов'язань.

У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступний дванадцятимісячний період. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.

Податкова декларація, в тому числі розрахунок щомісячних авансових внесків, за базовий звітний (податковий) рік подаються до 1 червня року, наступного за звітним (податковим) роком.

Платники податку на дохід, отриманий від букмекерської діяльності, азартних ігор (у тому числі казино), щомісяця, протягом дванадцятимісячного періоду, сплачують авансовий внесок з податку на дохід у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду. Сума щомісячних авансових внесків обчислюється за ставками, визначеними у підпунктах 136.4.1, 136.4.2 пункту 136.4 статті 136 цього Кодексу, від суми фактично отриманого доходу протягом місячного податкового періоду, без подання податкової декларації".

Водночас, Законом № 71-VIII у новій редакції було викладено і пункт 9 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу, відповідно до якого "у січні - грудні 2015 року та січні - травні 2016 року платники зобов'язані сплачувати щомісячні авансові внески з податку на прибуток підприємств відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього Кодексу у редакції, що діяла до 1 січня 2015 року. При цьому сума щомісячних авансових внесків за березень - травень 2016 року обчислюється у розмірі не менше 1/12 нарахованої суми податку на прибуток підприємств за 2014 звітний (податковий) рік".

Тобто положення пункту 9 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу у редакції Закону № 71-VIII містять імперативну норму, відповідно до якої платники податків, котрі сплачують авансові внески з податку на прибуток підприємств, зобов'язані щомісячно сплачувати такі авансові внески відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього Кодексу у редакції, що діяла до 1 січня 2015 року.

Пункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу у редакції, що діяла до 1 січня 2015 року містив абзац такого змісту:

"У разі якщо платник податку, який сплачує авансовий внесок, за підсумками першого кварталу звітного (податкового) року не отримав прибуток або отримав збиток, він має право подати податкову декларацію та фінансову звітність за перший квартал. Такий платник податку авансових внесків у другому - четвертому кварталах звітного (податкового) року не здійснює, а податкові зобов'язання визначає на підставі податкової декларації за підсумками першого півріччя, трьох кварталів та за рік, яка подається до контролюючого органу в порядку, передбаченому цим Кодексом".

Порівняльний аналіз двох редакцій пункту 57.1 статті 57 ПК України свідчить, що у попередній редакції присутня норма, яка передбачала право платника податку, який сплачує авансовий внесок, подати податкову декларацію та фінансову звітність за перший квартал у разі, якщо він за підсумками першого кварталу звітного (податкового) року не отримав прибуток або отримав збиток. Це звільняло платника податку від сплати авансових внесків у другому - четвертому кварталах звітного (податкового) року та передбачало визначення податкових зобов'язань на підставі податкової декларації за підсумками першого півріччя, трьох кварталів та за рік. Нова редакція пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу такої норми не містить.

Суд вважає, що відмова відповідача у прийнятті податкової декларації за 1 квартал 2015 року прийнята без врахування пункту 9 підрозділу 4 розділу XX "Перехідних положень" Податкового кодексу. Адже саме положеннями зазначеного пункту не тільки збережено таке право, але й зобов'язано платників у січні - грудні 2015 року та січні - травні 2016 сплачувати щомісячні авансові внески з податку на прибуток підприємств відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу у редакції, що діяла до 1 січня 2015 року.

Поряд з обумовленим, суд вважає за необхідне звернути увагу на таке. Відповідно до пункту 22 підрозділу 4 розділу XX "Перехідних положень" Податкового кодексу в редакції Закону №71-VIII, "22. Норма пункту 57.1 статті 57 у редакції, викладеній в Законі України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", в частині граничного терміну подання декларації з податку на прибуток підприємств застосовується, починаючи із подання декларації з цього податку за звітний рік, в якому набирає чинності редакція розділу III Кодексу, викладена в Законі України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи".

Тобто пункт 22 безпосередньо пов'язаний з розділом ІІІ Податкового кодексу, який називається "Податок на прибуток підприємств" і визначає прядок адміністрування вказаного виду податку.

Законом № 71-VIII від 28.12.2014 розділ III викладено у новій редакції, відповідно до якої порядок адміністрування податку на прибуток підприємств змінено.

Порядок обчислення податку на прибуток підприємств встановлений статтею 137 Податкового кодексу (в редакції Закону № 71-VIII, чинній з 01.01.2015 року), відповідно до пункту 137.4. якої податковим (звітним) періодом є календарний рік з урахуванням положень, визначених пунктом 57.1 статті 57 цього Кодексу.

Аналіз положень пункту 22 підрозділу 4 розділу XX "Перехідних положень" Податкового кодексу в редакції Закону №71-VIII свідчить, що він торкається застосування виключно нової редакції пункту 57.1 статті 57 цього Кодексу в частині граничного терміну подання декларації з податку на прибуток підприємств за 2015 рік, порядок адміністрування якого з 01.01.2015 року змінено.

При цьому вказаний пункт у новій редакції не пов'язаний із вищезгаданим пунктом 9 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу в редакції Закону №71-VIII і жодним чином не суперечить змісту останнього.

А відтак, системний аналіз змін, внесених до Податкового кодексу Законом № 71-VIII від 28.12.2014, дає підстави стверджувати, що відповідно до положень пункту 9 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу збережено на 2015 рік право платника податку, який сплачує авансовий внесок, подати податкову декларацію за перший квартал у разі якщо він за підсумками першого кварталу звітного (податкового) року не отримав прибуток або отримав збиток.

Крім того, суд враховує, що податкове законодавство України ґрунтується, зокрема, на принципі презумпції правомірності рішень платника податку (пп. 4.1.4 ст. 4 ПК України). Відповідно до п. 56.21 ПК України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

А відтак, повідомлення про відмову у прийнятті декларації суперечить вимогам п. 9 підрозділу 4 розділу XX "Перехідних положень" ПК України.

Згідно з пунктом 49.13 статті 49 ПК України у разі, якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови органом державної податкової служби (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Зважаючи, що судом встановлено протиправність відмови відповідача в прийнятті податкової декларації позивача з податку на прибуток за 1 квартал 2015 року, вказана податкова декларація вважається прийнятою в день її фактичного отримання податковим органом 20.04.2015.

За наведених обставин, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до ст.94 КАС України, присуджуються на користь позивача.

Таким чином приймаючи повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 1 квартал 2015, відповідач діяв не на підставі та не у межах наданих їм законом повноважень.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінеральні добрива" до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві про зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо відмови у прийнятті податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінеральні добрива" з податку на прибуток за період 1 квартал 2015 року (реєстраційний номер НОМЕР_1 від 27.04.2015 року).

Визнати податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю "Мінеральні добрива" з податку на прибуток за період 1 квартал 2015 року (реєстраційний номер НОМЕР_1 від 27.04.2015 року) такою, що подана до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 07.09.2015 року.

Суддя Полях Н.А.