Справа № 815/787/15
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2015-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/787/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2015 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, третья особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 або позивач) до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області (надалі Інспекція ДАБІ або відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області № 11 СК від 05 березня 2014 року Про скасування реєстрації декларації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на момент винесення оскаржуваного наказу відповідачу було відомо про внесення позивачем змін до відомостей, що містилися в деклараціях про готовність до експлуатації закінченого будівництвом обєкту від 06.11.2012р. №ОД6 та від 10.01.2013р. №ОД20, оскільки відповідні повідомлення про зміну даних у вказаних деклараціях зареєстровано відповідачем ще 07.03.2015р.

В судовому засіданні 30.03.2015р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Одеській області (надалі Департамент ДАБІ або третя особа).

Представник позивача у судове засідання не прибув. Подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не прибув. Подав до суду клопотання, в якому зазначив, що Інспекція ДАБІ адміністративний позов не визнає, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, та просив розглядати справу без його участі.

Представник третьої особи до суду не прибув. Про час. Дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином та завчасно. Жодних заяв, клопотань про неможливість прибути до суду не надходило. Крім того, представник третьої особи не скористався правами, передбаченими положеннями ст. 49 КАС України, та не надав до суду ані заперечень проти позову. Відтак суду не вбачається можливим визначити позицію третьої особи стосовно заявлених позовних вимог.

Згідно з ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 КАС України неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи. Проте за клопотанням сторони та з урахуванням обставин у справі суд може відкласти її розгляд.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких умов суд ухвалив про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

06.11.2012р. Інспекцією ДАБК в Одеській області зареєстровано за №ОД 6 Декларацію про готовність обєкта до експлуатації «Будівництва житлового будинку зі знесенням існуючих на ділянці споруд за адресою: у м. Одеса, вул. 6-а ОСОБА_2, будинок №27, 6-та ст. Люстдорфської дороги, код обєкта 1110.3, категорія складності ІІ», подану ОСОБА_1 (а. с. 37-41).

10.01.2013р. Інспекцією ДАБК в Одеській області зареєстровано за №ОД 20 Декларацію про готовність обєкта до експлуатації «Будівництва житлового будинку у м. Одеса, вул. 6-а ОСОБА_2, будинок №27, 6-та ст. Люстдорфської дороги, код обєкта 1110.3, категорія складності ІІ», подану ОСОБА_1 (а. с. 31-35).

07.03.2013р. ОСОБА_1 подано до Інспекції ДАБК в Одеській області заяву про виправлення помилок у зареєстрованій декларації про готовність обєкта до експлуатації №ОД 20 від 10.01.2013р., якою позивач, посилаючись на виявлення нею технічної помилки, просила змінити п. 11.1 Декларації «Договір оренди землі від 12.06.2001р.» на «Договір щодо надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 03.08.1957р., зареєстрований в державному реєстрі за №1-10034». Також ОСОБА_1 просила замінити п. 12 «Житлова 703,2 кв.м.» на « 728,6 кв.м.» (а.с. 36).

Судом встановлено, що 20.04.2012р. позивач, ОСОБА_1, придбала за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, та зареєстрованим в реєстрі за №525, у гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 житловий будинок за №27, що знаходиться на вулиці Лінія 6, 6 ст. Люстдорфської дороги в Одеській області, місто Одеса Київського району (а.с. 22-24).

Зазначений договір зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН» 03.05.2012р., про що видано витяг №34003267 (а. с. 30).

Земельна ділянка, на якій розташований вказаний житловий будинок, відповідно до Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності 03.08.1957р. передано гр. ОСОБА_5 (а.с. 25-29).

04.03.2014р. Інспекцією ДАБК в Одеській області, проведено позапланову перевірку дотримання вимог чинного законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; обєкт будівництва за адресою: м. Одеса, вул. 6-а ОСОБА_2, будинок №27, 6-та ст. Люстдорфської дороги, за результатами якої складено ОСОБА_4 перевірки від 04.03.2014р.

За результатами перевірки встановлено, що ОСОБА_1 наведено недостовірні дані у зареєстрованих деклараціях від 10.01.2012р. №ОД20, від 06.11.2012р. №6 про готовність обєкта до експлуатації з будівництва житлового будинку зі знесенням існуючих на ділянці споруд за адресою: м.Одеса, вул. 6-а ОСОБА_2, будинок №27, 6-та ст. Люстдорфської дороги, а саме забудовниця ОСОБА_1 не вказала документ, що посвідчує право власності чи користування земельню ділянкою відповідно до порядку виконання будівельних робіт.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо проведення зазначеної перевірки, оскаржила їх до суду, але постановою Одеського окружного адміністративного суду від 03.04.2015р. про справі №815/1207/15 за позовом ОСОБА_1 до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області про визнання дій Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області протиправними щодо проведення перевірки дотримання ОСОБА_1 вимог містобудівного законодавства в ході будівництва житлового будинку за адресою: м. Одеса, 6-та ст. Люстдорфської дороги, вул. 6-та ОСОБА_2, буд. 27, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.06.2015р., в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

05.03.2014р. Інспекцією ДАБК в Одеській області видано Наказ №11СК «Про скасування декларації», яким скасовано реєстрацію декларації про готовність закінченого будівництвом обєкту від 06.11.2012р. №ОД6, та реєстрацію декларації про готовність до експлуатації закінченого будівництвом обєкту від 10.01.2012р. №ОД 20 (надалі оскаржуваний наказ) (а.с.11-12).

Незгода із зазначеним наказом спричинила звернення позивача до адміністративного суду.

Дослідивши надані сторонами докази, проаналізувавши норми чинного законодавства України, якими врегульовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку, про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення, з огляду на наступне.

Згідно Указу Президента України від 08.04.2011р. №439/2011 Про затвердження Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України (надалі Положення), Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державна архітектурно-будівельна інспекція забезпечує реалізацію державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства. Державна архітектурно-будівельна інспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за виконанням приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів та правил, у сфері житлово-комунального господарства; проводить перевірки відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт, будівельних матеріалів, виробів і конструкцій, що застосовуються у будівництві, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, технічним умовам, затвердженим проектним вимогам, рішенням; розглядає справи про правопорушення у сферах містобудівної діяльності, житлово-комунального господарства з прийняттям відповідних рішень.

Згідно із ч. 4 Положення Держархбудінспекція України відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого, реєструє повідомлення про початок виконання підготовчих та будівельних робіт, декларації про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації та у визначених законодавством випадках відмовляє в реєстрації таких декларацій, у визначених законодавством випадках видає дозволи на виконання будівельних робіт, відмовляє у видачі таких дозволів, анулює дозволи на виконання будівельних робіт; веде єдиний реєстр отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих та будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об'єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачі таких дозволів і сертифікатів, виданих ліцензій на провадження господарської діяльності, пов'язаної зі створенням об'єктів архітектури, який формується на основі інформації, наданої відповідними інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності врегульовано ОСОБА_6 України «Про регулювання містобудівної діяльності» (надалі Закон).

Відповідно до ст. 39 ОСОБА_6 України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на момент реєстрації декларації про готовність до експлуатації закінченого будівництвом обєкту від 06.11.2012р. №ОД6) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об'єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів.

Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю відмовляє у реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, якщо така декларація подана чи оформлена з порушенням встановлених вимог.

Відмова у реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації та видачі сертифіката надається замовнику в письмовому вигляді у строк, передбачений для реєстрації декларації або видачі сертифіката.

Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об'єкта до експлуатації, та за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

Таким чином, з аналізу наведених правових норм вбачається, що станом на момент реєстрації відповідачем декларації від 06.11.2012р. №ОД6, чинним на той час законодавством передбачалися такі можливі дії відповідача як реєстрація декларації або відмова у реєстрації та повернення декларації (у випадку встановлення недостовірності даних у декларації).

При цьому повноваження органу державного архітектурно-будівельного контролю скасовувати реєстрацію декларації виникли на підставі ст. 39-1 зазначеного ОСОБА_6, введеної в дію 05.01.2013р. відповідно до ОСОБА_6 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань регулювання містобудівної діяльності» від 20.11.2012р. N5496-VI.

Отже, станом на момент реєстрації декларації від 06.11.2012р. №ОД6 у відповідача були відсутні повноваження щодо скасування реєстрації декларації. Натомість законодавець наділяв орган державного архітектурно-будівельного повноваженням відмовити у реєстрації декларації у випадку неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу сертифіката; виявлення недостовірних відомостей у поданих документах; невідповідність об'єкта проектній документації на будівництво такого об'єкта та вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил.

Крім того, дослідивши спірну декларацію, суд встановив, що у п. 11.1 вказаної декларації у графі «Інформація про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою або договір суперфіцію» замовником зазначено «Договір щодо надання в безстрокове платне користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 03.08.1956р., зареєстрований в державному реєстрі за №1-10034» (а. с. 37-41).

За таких умов суд доходить висновку, що оскаржуваний позивачем наказ в частині скасування реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації 06.11.2012р. №ОД6 прийнято з перевищенням повноважень, а тому є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Що стосується правомірності оскаржуваного наказу в частині скасування реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації від 10.01.2012 №ОД20 суд зазначає наступне.

Попри те, що в оскаржуваному наказі датою реєстрації декларації №ОД20 зазначено 10.01.2012р., судом встановлено, що вказана дата є помилковою, адже з наданої копії декларації вбачається, що декларацію про початок виконання будівельних робіт, на підставі якої здійснювалось будівництво житлового будинку, ОД№9 зареєстровано 17.12.2012р., договір на здійснення технічного нагляду з відповідальною особою укладено 23.10.2012р., датою початку будівництва вказано 17.12.2012р., датою введення обєкта в експлуатацію 01.2013. Зазначені обставини, на думку суду, виключають правильність дати декларації №6 06.11.2012р.

Крім того, на копії декларації №ОД20, наданої позивачем до суду, проставлено дату « 10.01.2013р.», що не заперечувалось представником відповідача.

При цьому суд встановив, що у п. 11.1 вказаної декларації у графі «Інформація про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою або договір суперфіцію» замовником зазначено «Договір оренди землі від 12.06.2001р.» (а. с. 33).

З матеріалів справи вбачається, що зазначення даного договору помилкове та позивач, керуючись положеннями ст. 39-1 ОСОБА_6, подала до Інспекції заяву про виправлення технічної помилки, зареєстровану в Інспекції 07.03.2013р. за вхід. №М-390.

Статтею 39-1 ОСОБА_6 (в редакції, що діяла на момент проведення реєстрації декларації №ОД20) встановлено, що у разі якщо замовник самостійно виявив технічну помилку у надісланому повідомленні про початок виконання підготовчих чи будівельних робіт, зареєстрованій декларації про початок виконання підготовчих чи будівельних робіт або про готовність об'єкта до експлуатації, а також у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які не є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом відповідно до закону, до такого повідомлення або декларації вносяться зміни у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Замовник зобов'язаний протягом трьох робочих днів надати достовірні дані щодо інформації, яка потребує змін, для внесення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю відповідних відомостей до реєстру, а також до повідомлення або декларації.

Як зазначено в заяві про виправлення технічних помилок, ОСОБА_1 разом із заявою надала відповідачеві копію листа КП «ОМБТІ та РОН», виписку із рішення виконавчого комітету №136 від 22.02.1963р. та копію договору щодо надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 03.08.1957р. (а. с. 13).

Отримання вказаних документів відповідачем не заперечувалося.

Таким чином, суд доходить висновку, що позивачем виконано приписи ст. 39-1 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та надано відповідачу достовірні дані щодо інформації, яка потребує змін, для внесення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю відповідних відомостей до реєстру, а також до зареєстрованої декларації №ОД20 від 10.01.2013р.

Разом з цим, суд звертає увагу на наступне.

Як вже зазначалося, повноваженням скасовувати реєстрацію декларації органи державного архітектурно-будівельного контролю наділені з моменту набрання чинності п. п 26 п. 7 розділу 1 ОСОБА_6 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань регулювання містобудівної діяльності» від 20.11.2012р. N5496-VI, тобто з 05.01.2013р.

ОСОБА_6 доповнено Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» статтею 39-1 наступного змісту: «У разі якщо замовник самостійно виявив технічну помилку у надісланому повідомленні про початок виконання підготовчих чи будівельних робіт, зареєстрованій декларації про початок виконання підготовчих чи будівельних робіт або про готовність об'єкта до експлуатації, а також у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які не є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом відповідно до закону, до такого повідомлення або декларації вносяться зміни у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Замовник зобов'язаний протягом трьох робочих днів надати достовірні дані щодо інформації, яка потребує змін, для внесення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю відповідних відомостей до реєстру, а також до повідомлення або декларації. У разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування. Після скасування реєстрації відповідного повідомлення або декларації замовник має право повторно надіслати повідомлення або подати декларацію згідно з вимогами, встановленими законодавством. До замовника, який самостійно виявив допущену технічну помилку і подав відповідну заяву, штрафні санкції за раніше подані з помилками повідомлення або декларацію чи виявлені в них недостовірні дані не застосовуються».

Враховуючи, що наведена норма є бланкетною, тобто відсилає до іншого нормативно-правового акту, а саме до певного порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України, здійснення органами державного архітектурно-будівельного контролю повноважень щодо реєстрації змін та скасування декларацій передбачає виконання приписів зазначеного порядку.

Таким чином, ст. 39-1 ОСОБА_6 закріплює за органами державного архітектурно-будівельного контролю повноваження, у той час як спосіб здійснення цих повноважень визначається іншим нормативно-правовим актом.

Тобто реалізація даної норми ОСОБА_6 неможлива без додаткового нормативного регулювання відповідними актами Кабінету Міністрів України.

Спеціальним нормативно-правовим актом, яким врегульовано процедуру прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, є Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №461 (надалі Порядок №461).

При цьому станом на момент реєстрації спірної декларації №ОД20, а саме 10.01.2013р., зазначений Порядок не містив пункту 29, на який в оскаржуваному наказі посилається відповідач.

Порядок №461 доповнено розділом «Порядок внесення змін до декларації, скасування декларації» згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2013 р. N918, тобто значно пізніже, аніж між сторонами виникли спірні правовідносини.

Частиною 1 ст. 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

За таких умов суд доходить висновку, що відповідач, приймаючи оскаржуваний наказ, діяв з перевищенням встановлених законом повноважень та не в спосіб, встановлений законом.

Аналогічну позицію викладено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 02.10.2014р. К/800/19666/14.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. ОСОБА_6 є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 6, 9, 69-72, 86, 94, 158-163, 167,186, 254, 267 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, третья особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області № 11 СК від 05 березня 2014 року Про скасування реєстрації декларації.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.М. Токмілова