Справа № 2-а-69/2010
Суддя: Шевченко І. І.
Дата ухвалення: 2010-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Кагарлицький районний суд Київської області
Справа №2-а-69/10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2010 року Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді - Шевченко І.І.

при секретарі Камхі А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлик справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Кагарлицького взводу ДПС при УДАІ РУ МВС України в Київської області ОСОБА_2 про скасування постанови АІ № 156775 в справі про адміністративне правопорушення від 26.02.2010 року, -

в с т а н о в и в:

позивач просить суд постанову серії АІ № 155922 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 260 грн. скасувати та провадження по справі закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що 26 лютого 2010 року близько 10 години 20 хвилин він рухався власним автомобілем ЗАЗ 110307, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по вулиці Московській в бік вулиці Незалежності, що знаходяться в м. Кагарлик Київської області. Приблизно в цей час, він був зупинений за перехрестям вулиць Московської та вулиці Незалежності міста Кагарлика (в районі дитячого кафе) інспектором Кагарлицького взводу ДПС при УДАІ РУ МВС України в Київській області, який представився як сержант міліції ОСОБА_2.

Як виявилось, причиною зупинки, на думку інспектора, стало порушення ним вимог пункту 2.2 Правил дорожнього руху України, порушення вимог дорожніх знаків «Проїзд без зупинки заборонено» перед виїздом з вулиці Московської на вулицю Незалежності в м. Кагарлику (біля 120 метрів позаду мого руху від місця зупинки), за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч.1 ст. 122 КУпАП.

На його заперечення стосовно того, що він не вчиняв дій, які б порушували Правила дорожнього руху України, а рухався відповідно до цих Правил, інспектор потребував надання посвідчення водія, реєстраційні документи на автомобіль та страховий поліс. Після того, як інспектор отримав документи, він наказав йому сісти в його службовий автомобіль та почав складати протокол про адміністративне правопорушення від 26 лютого 2010 року серія АІ №18277. Протокол від 26 лютого 2010 року серія АІ №18277 було надано йому для підпису після його складання та підписання інспектором.

Коли він почав писати зауваження про незгоду з висновками інспектора, та про те, що Правил дорожнього руху України він не порушував та попросив записати в графи, в яких повинні бути записані свідки, свідка, що знаходився в салоні його автомобіля, він відмовився його записати.

В подальшому врахувавши свої думки достатніми для визначення наявності обставин, які свідчать про вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, інспектор Кагарлицького взводу ДПС при УДАІ РУ МВС України в Київській області, сержант міліції ОСОБА_2 прийняв рішення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 260 гривень та виніс постанову АІ №156775 по справі про адміністративне правопорушення від 26.02.2010 року.

Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є незаконним, необгрунтованим, недоведеним з наступних причин.

Він не порушував Правил дорожнього руху України, рухаючись по вулиці Московській в м. Кагарлику, виконав вимогу дорожнього знаку «2.2 Проїзд без зупинки заборонено», перед виїздом на вулицю Незалежності, згідно Правил дорожнього руху України.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

Разом з тим, положення даної статті вказує на те, що належними доказами можуть бути також показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вважає, що суб'єктивна думка, припущення та бажання інпектора Кагарлицького взводу ДПС при УДАІ РУ МВС України в Київській області, сержанта міліції ОСОБА_2 скласти протокол для «статистики» або «звітності» не є законною підставою, не може бути достовірним та належним доказом, на якому ґрунтується висновок про вчинення мною адміністративного правопорушення;

У ст. 254 КУпАП зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення складається в разі його вчинення, але оскільки адміністративного правопорушення не було, оскільки не було пред'явлено жодного доказу, крім безпідставних звинувачень, «правопорушення» не зафіксовано належним чином, як того вимагає чинне законодавство, з врахуванням допущених порушень під час складання протоколу, він не може бути належним доказом моєї вини, і за таких обставин відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не могло бути розпочато у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення

П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Враховуючі вищевикладене вважає, що постанова серія АІ №156775 по справі про адміністративне правопорушення від 26 лютого 2010 року прийнята з порушеннями його прав та чинного законодавства, є не обґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 5 ст. 288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Відповідач в судове засідання не зявився та подав до суду заяву, в якій зазначає, що викладенні у зазначеному адміністративному позові не визнає. При вирішенні питання по суті покладаються на розсуд суду та просить проводити слухання справи без його участі.

Вислухавши позивача, свідка та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заявлений позов задовольнити.

В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

6 лютого 2010 року близько 10 години 20 хвилин позивач ОСОБА_1, рухався власним автомобілем ЗАЗ 110307, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, по вулиці Московській в бік вулиці Незалежності, що знаходяться в м. Кагарлик Київської області.

О 10 год. 25 хв. позивач був зупинений, за перехрестям вулиць Московської та вулиці Незалежності міста Кагарлика (в районі дитячого кафе), інспектором Кагарлицького взводу ДПС при УДАІ РУ МВС України в Київській області сержантом міліції ОСОБА_2.

Причиною зупинки, згідно запису в протоколі про адміністративне правопорушення, стало порушення ним вимог пункту 2.2 Правил дорожнього руху України, порушення вимог дорожніх знаків «Проїзд без зупинки заборонено» перед виїздом з вулиці Московської на вулицю Незалежності в м. Кагарлику (біля 120 метрів позаду мого руху від місця зупинки), за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч.1 ст. 122 КУпАП.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення становить систему правовідносин, які складаються на основі процесуальної діяльності органів, уповноважених розглядати індивідуальні адміністративні справи з приводу притягнення до адміністративної відповідальності осіб, у діях яких є ознаки адміністративного правопорушення.

Основними завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення згідно ст.. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи; вирішення її в точній відповідності із законом.

Перегляд постанови у справі про адміністративне правопорушення є важливою гарантією захисту прав, свобод та інтересів особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Перегляд постанови це форма перевірки законності та обґрунтованості прийнятого рішення, виправлення помилок і недоліків у роботі органів адміністративної юрисдикції, в тому числі і суду.

Перегляд постанови може бути здійснено в порядку подання скарги особою, що притягується до адміністративної відповідальності.

КУпАП України визначає ряд доказів, що можуть бути покладенні в основу винесення постанови у справі, а саме: показання свідків, показання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, документи.

Доказом невинності позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, яке зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії АІ № 182770 від 26 лютого 2010 року суд вважає той факт, що ним було написано заперечення до складеного протоколу, що є одним із доказів на користь позивача.

Відкриття справи є початковою стадією провадження у справах про адміністративні правопорушення. Приводів порушення справи у КУпАП не визначено, в той же час як у ст.. 360 МК такі приводи зафіксовані. Але виходячи з теорії процесу приводами порушення справи слід вважати одержання уповноваженими особами будь якої інформації про діяння, що мають ознаки проступку.

Всебічне, повне і обєктивне зясування обставин справи потребує від уповноваженого органу (посадової особи) насамперед повного дослідження доказів, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Вирішення справи в точній відповідності із законом потребує від уповноваженого органу (посадової особи): розгляд справи відповідно до власної компетенції, в установлені строки і за місцем розгляду справи, згідно із законом, що передбачає адміністративну відповідальність.

Підставами для відкриття справи є наявність правопорушення та його склад, які мають певні ознаки.

Стаття 9 КУпАП розкриває загальне поняття адміністративного правопорушення і його ознаки протиправність, винність, караність. Інші статті Загальної частини КУпАП визначають його склад: обєкт, обєктивну сторону, субєкт та субєктивну сторону.

Єдиною матеріальною підставою порушення адміністративної справи є склад адміністративного правопорушення, що прямо передбачено ст.. 247 КУпАП, яка передбачає обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ст. 251 КУпАП визначає ряд доказів, що можуть бути покладенні в основу винесення постанови у справі, а саме: показання свідків, показання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, документи.

Згідно приписів п.2 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення у вищестоящий орган (вищестоящій посадові особі) або у районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, які стосуються інтересів конкретної особи, вирішується адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача.

Відповідно до ч.3 Постанови від 06.03.2008 року № 2 Пленуму Вищого адміністративного суду до правових актів індивідуальної дії належать також рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб адміністративної відповідальності, які прийнятті субєктами владних повноважень (крім суду) та рішення державних виконавців чи / або інших посадових осіб органів державної виконавчої служби під час здійснення ними виконавчого провадження.

З огляду на викладене, суди повинні визначати територіальну підсудність вказаних справ відповідно до частини другої статті 19 КАС України, за правилами якої такі адміністративні справи вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача

Провадження у справах про адміністративне правопорушення базується на визначених принципах, серед яких є презумпція невинності, право на захист, зясування обєктивності істини у справі та інші.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено в установленому законом порядку. З цього випливає, що тягар доведення провини покладається на інспектора ДАЇ, який виніс постанову про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право подавати докази.

Під час розгляду таких справ необхідно зясовувати обєктивну істину у справі, тобто необхідно зобовязати досліджувати всі обставини і їхні взаємозвязки, в тому числі виключати однобічний, упереджений підхід до вирішення справи.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що позивачем п. 2.2 Правил дорожнього руху, а саме: вимог знаку «Проїзд без зупинки заборонено» не було порушено, оскільки на даному відрізку дороги даний відсутній такий знак.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази, що давали можливість зробити висновки суду про винність позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому дана постанова підлягає до скасування за відсутності події та складу адміністративного правопорушення та провадження по справі необхідно закрити.

Відповідно до ст.. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Враховуючи викладене, керуючись ст.. 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, п. 2.2 «Інструкції з організації провадження та діловодства у правах про адміністративні порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх справ України від 22.10.2003 року № 1217, Правила дорожнього руху України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора Кагарлицького взводу ДПС при УДАІ РУ МВС України в Київської області ОСОБА_2 про скасування постанови АІ № 156775 в справі про адміністративне правопорушення від 26.02.2010 року - задовольнити.

Постанову серії АІ № 155922 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 260 грн. скасувати та провадження по справі закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя І.І. Шевченко