Справа № 423/327/15-а
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2015-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мазур М.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 року справа №423/327/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області на постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 30 червня 2015р. у справі №423/327/15-а за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області, в якому просив визнати дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком неправомірними та зобовязати призначити пенсію за віком з моменту звернення до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області з 23.10.2014 року.

Постановою Попаснянського районного суду Луганської області від 30 червня 2015р. позов було задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Попаснянському районі Луганської області щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_4. Визнано протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України у Попаснянському районі Луганської області від 20.01.2015р. «Про відмову в призначенні пенсії за віком згідно п.«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Бердіну Анатолію Григоровичу» та зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Попаснянському районі Луганської області призначити ОСОБА_4 пенсію згідно п.«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з часу його звернення до Управління Пенсійного фонду України у Попаснянському районі Луганської області із відповідною заявою, тобто з 23 жовтня 2014р.

Ухвалюючи вказане рішення суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову. Суд посилався на наявність в трудовій книжці позивача запису № 6, який підтверджує пільговий трудовий стаж ОСОБА_4, поданої позивачем довідки № 7 від 06.05.2005 року, яка уточнює особливий характер роботи необхідних для призначення пенсії, а також інших документів, що містяться в матеріалах пенсійної справи та були досліджені в судовому засіданні.

Відповідач з постановою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Всі особи, які беруть участь у справі до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно пункту 2 частини першої статті 197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, дійшла висновку про необхідність задоволення вимог апеляційної скарги виходячи з наступного.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 23 жовтня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області із заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах.

Рішенням відповідача від 20.01.2015 року ОСОБА_4 було відмовлено в призначенні пенсії. Зазначене рішення мотивовано тим, що в трудовій книжці позивача відсутні записи, що підтверджують пільговий стаж, позивачем не надано уточнюючу довідку підприємства. Крім того, позивач не надав довідку про заробітну плату за період роботи з 26.07.1980 р. до 31.12.1982 р. та з 01.01.1998 р. до 06.08.1998 р., а також наказ про атестацію робочого місця за період з 1994 р. по 23.08.2002 р., у звязку з чим документи позивача не були направлені до Комісії при головному управлінні ПФУ в Луганській області для підтвердження пільгового трудового стажу.

Відповідно до п.«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ право на пенсію мають водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 06 місяців.

Відповідно до п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або записів в ній» встановлено, що коли в трудовій книжці містяться неправильні чи неточні записи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, які містять відомості про роботу. А стосовно пільгового стажу, то пункт 20 Порядку встановлює, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, які визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, таким чином для заліку пільгового трудового стажу необхідна довідка підтверджуюча особливий характер робіт, яка повинна відповідати вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 року № 920.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року №18-1, погодженою з Міністерством праці та соціальної політики України, Міністерством фінансів України, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за № 1231/13105 затверджено Порядок підтвердження періодів роботи, що враховуються до трудового стажу для призначення пенсій на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника.

Для підтвердження надаються такі документи:

1. заява про підтвердження стажу роботу;

2. довідка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємств, що підтверджує ліквідацію підприємства, установи, організації без визначення правонаступника;

3. трудова книжка (оригінал);

4. документи, видані архівними установами, зокрема:

а) довідка про заробітну плату;

б) копії документів про проведення атестації робочих місць;

в) копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідка про відсутність).

Відповідно до п. 3 вказаного Порядку підтвердження періодів роботи, що враховуються до трудового стажу для призначення пенсій на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Згідно записів у трудовій книжці пільговий стаж водія вантажного а/т зайнятого на технологічних перевезеннях породи обчислювався позивачу з 26.07.1980р. по 03.07.1998р. (зв. бік а.с.23)

Додатками до наказу № 37 затверджено атестацію робочих місць для водіїв автомобіля КРАЗ та ЗИЛ, а також слюсаря з ремонту паливної апаратури (а.с.18).

Довідкою № 7 від 06.05.2005р., на підставі показань свідків підтверджено стаж роботи ОСОБА_4 з 26.07.1980р. по 30.04.1996р. на посаді водія автомобіля КАМАЗ, зайнятого в технологічному процесі зі шкідливими та важкими умовами праці (а.с.11).

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України ( далі Мінпраці ) від 1 вересня 1992 року № 41 ( далі - Методичні рекомендації ).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону №1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «з» статті 13 Закону №1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що встановлені вказаною статтею, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року (справа №21-519а14) та від 17 березня 2015 року (справа №21-585а14).

Отже судом першої інстанції не прийнято до уваги, що позивачем не надано доказів проведення атестації його робочого місця до 23.08.2002р.. Наказ № 37 від 23 серпня 2002 року ніяким чином не підтверджує проведення атестації робочих місць на підприємстві, взагалі позивачем не надано будь-яких доказів щодо проведення атестації робочих місць.

Позивачем надано довідку, яка підтверджує заробітну плату лише за період з 01.01.1983р. по 31.12.1987р., але не за весь спірний період з 26.07.1980р. по 03.07.1998р. згідно трудової книжки чи з 26.07.1980р. по 30.04.1996р., що підтверджує довідка № 7 від 06.05.2005р.

Таким чином, суд погоджується з доводами апеляційної скарги стосовного того, що Управлінням Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області було правомірно відмовлено ОСОБА_4 у призначенні пенсії на пільгових умовах.

На підставі викладеного, судова колегія робить висновок, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, а тому у задоволенні позову ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити певні дії необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 197, 198, 202, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області на постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 30 червня 2015р. у справі №423/327/15-а за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 30 червня 2015р. у справі №423/327/15-а скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів Сухарьок М.Г.

ОСОБА_2

ОСОБА_3