Справа № 2-а-3970/10/1970
Суддя: Баб'юк П.М.
Дата ухвалення: 2011-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-3970/10/1970

26 січня 2011 р.м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бабюка П.М.

при секретарі Михайловській Н.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробізнес» до Головної державної інспекції на автомобільному транспорті про скасування постанови про застосування фінансових санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Тернопільській області про скасування постанови №100931 про застосування фінансових санкцій в сумі 1700 грн.

04.01.2011 року ухвалою суду проведено заміну відповідача Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Тернопільській області на належного відповідача Головну державну інспекцію на автомобільному транспорті.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що постанова про застосовування фінансових санкцій винесена з порушенням чинного законодавства, яка не відображає дійсних обставин справи, є незаконною і необґрунтованою.

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що 17 листопада набули чинності зміни до законодавства про ліцензування і при винесені 02.12.2010 року постанови про застосування фінансових санкцій ліцензуванню підлягало лише перевезення небезпечних вантажів. Враховуючи наведене, відповідачем під час прийняття оскарженої постанови застосовано норми законодавства, які втратили чинність.

У звязку з цим представник позивача вважає постанову начальника Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Тернопільській області №100931 від 02.12.2010 року протиправною і просить її скасувати.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що оскаржена постанова про застосування фінансових санкцій винесена на підставі Акту перевірки та у відповідності до вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон). Зазначив, що на час проведення перевірки (05.10.2010 року) позивачем допущено порушення вимог Закону, а тому, вважає вказану постанову законною та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, суд встановив наступні обставин:.

Відповідно до п.п.1 п.5 Наказу Міністерства транспорту та звязку України №888 від 14.12.2005р., Територіальні управління Головавтотрансінспекції відповідно до покладених на них завдань у відповідному регіоні: здійснюють державний контроль за виконанням субєктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту загального користування, правил перевезень пасажирів і вантажів; дотриманням вимог нормативно-правових актів, стандартів і норм, що регулюють перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

05.10.2010 року посадовими особами Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Тернопільській області згідно завдання на перевірку від 04.10.2010 року № 045144 проведено перевірку транспортного засобу марки МАЗ 551608236 номерний знак НОМЕР_1 та причепа МАЗ 856102010 номерний знак НОМЕР_2 (водій ОСОБА_3А.) на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів та складено Акт №191087 від 05.10.2010 року.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_3 здійснював вантажні перевезення на підставі ліцензійної картки на автомобіль виданої ліцензіату ТзОВ «Агробізнес».

За результатами перевірки встановлено надання позивачем послуг з вантажних перевезень при відсутності у водія ліцензійної картки на причіп.

Відповідно до пунктів 26, 27 «Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року №1567 (далі - Порядок) : «Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб'єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб'єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб'єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.».

20.10.2010 року відповідачем на адресу позивача направлено повідомлення про те, що 28.10.2010 року відбудеться розгляд справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт в якому зазначено, що у разі неявки уповноваженої особи ТзОВ «Агробізнес» справа буде розглянута без їхньої участі. Вказане повідомлення отримане позивачем 22 жовтня 2010 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Проте, як встановлено в судовому засіданні, розгляд вказаної справи 28.10.2010 року не відбувся та був перенесений на 02.12.2010 року.

Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що ТзОВ «Агробізнес» не повідомлялося про перенесення розгляду справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт на 02.12.2010 року. Доказів в підтвердження того, що відповідач повідомив ТзОВ «Агробізнес» про дату час та місце повторного розгляду справи відповідачем не представлено, а судом не здобуто.

02 грудня 2010 року начальником Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Тернопільській області винесено постанову №100931 про застосування до позивача фінансових санкцій в сумі 1700 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Досліджуючи законність оскарженої постанови, суд, у відповідності до ч.3 ст.2 КАС України, перевіряє, чи прийнята вона:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 Закону до автомобільних перевізників застосовуються штраф у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян (1700грн.).

Відповідно до ст.48 Закону документами для юридичної особи, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, для водія є: посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством України.

Проте, відповідно до п.16 розділу І Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обмеження державного регулювання господарської діяльності" від 19 жовтня 2010 року N 2608-VI (далі Закон про внесення змін) в Закон України "Про автомобільний транспорт" внесено зміни, відповідно до яких ліцензуванню підлягає господарська діяльність з надання послуг з внутрішніх перевезень лише небезпечних вантажів вантажними автомобілями, причепами та напівпричепами.

Згідно п.1 розділу II Прикінцевих положень Закону про внесення змін цей Закон набирає чинності з дня його опублікування. 16.11.2010 року цей Закон опубліковано в Урядовому кур'єрі, 2010, 11, N 214.

З аналізу вказаних норм Закону України "Про автомобільний транспорт" вбачається, що з 16.11.2010 року господарська діяльність з надання послуг з внутрішніх перевезень вантажів вантажними автомобілями, причепами та напівпричепами не підлягає ліцензуванню, а відтак, скасована відповідальність субєктів господарювання за відсутність такої ліцензії чи ліцензійної картки,.

Як зазначив представник позивача в судовому засіданні ТзОВ «Агробізнес» здійснює господарську діяльність з надання послуг з внутрішніх перевезень вантажів, які не є небезпечними, а тому з часу набрання чинності Законом про внесення змін діяльність позивача не підлягає ліцензуванню.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд погоджується з тим, що на час складання акту (05.10.2010 року) позивачем допущено порушення вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", проте, на час винесення постанови про застосування до ТзОВ «Агробізнес» фінансових санкцій (02 грудня 2010 року) скасована відповідальність за надання послуг з внутрішніх перевезень вантажів без ліцензії чи ліцензійної картки. Тобто, відповідач при прийнятті оскарженої постанови про застосування до позивача фінансових санкцій керувався положеннями Закону, які втратили чинність, що не відповідає ч.2 ст.19 Конституції України та п.1 ч.3 ст.2 КАС України. Враховуючи наведене, суд критично сприймає посилання представника відповідача на рішення Конституційного суду України від 09.02.1999 року по справі №1-7/99.

Відповідно до ч.7 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» у разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого відповідно до закону, припускає неоднозначне тлумачення прав і обов'язків суб'єкта господарювання або органу державного нагляду (контролю) та його посадових осіб, рішення приймається на користь суб'єкта господарювання.

Крім цього, слід зазначити, що відповідачем не надано доказів повідомлення позивача про дату час і місце повторного розгляду справи про порушення, чим порушено пункти 26, 27 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті та не забезпечено реалізацію права позивача на участь у процесі прийняття рішення відповідно до вимог п.9 ч.3 ст.2 КАС України.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 70, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Позов задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову начальника Територіального управління Головавтотрансінспекції у Тернопільській області № 100931 від 02 грудня 2010 року про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробізнес" фінансових санкцій в сумі 1700 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд у порядок і строки, передбачені статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

В повному обсязі постанова виготовлена 31 січня 2011 року.

Головуючий суддя Баб'юк П.М.

копія вірна

Суддя Баб'юк П.М.