Справа № 804/7307/15
Суддя: Мартиненко О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 вересня 2015 рокусправа № 804/7307/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мартиненка О.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 липня 2015 року у справі №804/7307/15 за позовом ОСОБА_2 до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в особі державного виконавця Бутенко О.М., треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання незаконними дій, та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

09.06.2015р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати незаконними дії Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в особі державного виконавця Бутенко О.М. щодо винесення постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.05.2015 року в рамках виконавчих проваджень № 47498921, № 47498823, № 47498711;

- скасувати постанови державного виконавця Бутенко О.М. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.05.2015 року, винесені в рамках виконавчих проваджень № 47498921, № 47498823, № 47498711.

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що державним виконавцем накладено арешт на майно, яке належить їй на праві спільної сумісної власності, чим порушено право на вільне використання та розпорядження своїм майном.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 липня 2015 року провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України, у звязку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду справи. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_2 не є стороною виконавчого провадження та не заявляє вимоги про визнання права власності на майно, у звязку з чим, на думку позивача, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що у справі порушена підсудність.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження в адміністративній справі суд першої інстанції дійшов висновку про те, що переданий на вирішення суду спір не є справою адміністративної юрисдикції і цей спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Як вбачається з адміністративного позову, ОСОБА_2 заявлено дві позовні вимоги:

1. Визнати незаконними дії Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в особі державного виконавця Бутенко О.М. щодо

винесення постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.05.2015 року в рамках виконавчих проваджень № 47498921, № 47498823, № 47498711.

2. Скасувати постанови державного виконавця Бутенко О.М. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.05.2015 року, винесені в рамках виконавчих проваджень № 47498921, № 47498823, № 47498711.

Отже, позивач оскаржує дії ДВС по примусовому виконанню виконавчого листа №200/14053/13-ц, виданого на підставі рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму авансового платежу у розмірі 60 000,00грн. та витрати на придбання матеріалів в розмірі 16865,05грн.

З вказаного вбачається, що ОСОБА_2 не є стороною виконавчого провадження щодо примусового виконання вказаного рішення суду.

При примусовому виконанні рішення суду, державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника (ОСОБА_3Є.), в тому числі транспортний засіб TOYOTA HIGHLANDER, державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, 2011 року випуску, свідоцтво про реєстрацію САК124327, який належить на праві власності гр. ОСОБА_3, що підтверджується Довідкою Центру по наданню послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Бабушкінського, Жовтневого та Кіровського районів м.Дніпропетровська, підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 18.06.2015р. №14/1203 І-92 (а.с.24) та Витягами про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Вказані дії позивач вважає незаконними, оскільки вказаний транспортний засіб було придбано ОСОБА_3 в період шлюбу з ОСОБА_2, а відтак, це є спільною сумісною власністю в рівних частках. Тобто, 1/2 автомобіля належить саме позивачу.

Відповідно до ч.1 ст.181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Суд першої інстанції вірно прийняв до уваги висновки, викладені в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010р. №3 Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, з наступними змінами та доповненнями.

Так, відповідно до п.17 Постанови №3, судам при розгляді справ з приводу оскарження дій державного виконавця стосовно арешту майна боржника потрібно враховувати, що в межах статті 181 КАС України розглядаються вимоги щодо арешту (опису) майна, які не повязані зі спором про право на це майно.

Отже, для вирішення питання щодо належності даного спору до адміністративної юрисдикції, суду слід встановити, чи повязані вимоги позивача щодо оскарження дій державного виконавця при арешті майна боржника зі спором про право на це майно.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлені вимоги щодо законності накладення арешту на автомобіль, який належить на праві власності ОСОБА_3, згідно свідоцтва про реєстрацію САК124327. При цьому, позивач зазначає, що даний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки був придбаний у період шлюбу. Тобто, в межах розгляду даної справи, право позивача на автомобіль не підтверджено правовстановлюючими документами, а відтак, вимоги позивача повязані зі спором про право на цей автомобіль.

Таким чином, вказані вимоги позивача не є справою адміністративної юрисдикції.

При цьому, колегія суддів враховує, що позивач дійсно не є учасником виконавчого провадження. Згідно п.2 Постанови №3 спори за зверненням інших осіб на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби при виконанні судових рішень належать до юрисдикції адміністративних судів. Проте, та обставина, що позивач не є учасником виконавчого провадження не нівелює наявність спору про право в межах розгляду даної справи.

Згідно із ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Пунктом першим ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Також, пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 р. "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" визначено, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом предявлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що оскільки дії державного виконавця повязані з накладенням арешту на майно, це є підставою для виникнення цивільних прав та обовязків ОСОБА_2, як такої, що не є стороною виконавчого провадження. У звязку з цим, до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав, шляхом предявлення позивачем цивільного позову.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції було у повному обсязі встановлено обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у звязку з чим, підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ч.3 ст.160, п.1 ч.1 ст.199, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 липня 2015 року у справі №804/7307/15 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

(Ухвалу у повному обсязі складено 04.09.2015р.)

Головуючий: О.В. Мартиненко

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов