Справа № 804/8574/15
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2015-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 серпня 2015 р. Справа № 804/8574/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
при секретарі Шкуті А.А.
В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що інспекцією було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань достовірності формування податкового кредиту з ПДВ, за результатами якої був складений акт від 21.05.2015 року №316/22-01/38333682, на підставі якого прийняте оспорюване податкове повідомлення-рішення. Позивач не погоджується з висновками контролюючого органу, вважає обґрунтування акту перевірки безпідставними, з огляду на те, що на підтвердження включення сум коштів до складу витрат та сум ПДВ до складу податкового кредиту позивачем були надані необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема, документи, що підтверджують факт отримання послуг від іншої особи та документи, що підтверджують зв'язок понесених витрат з господарською діяльністю платника податку. Крім того, фактичне отримання ТОВ «Глубур-Сервіс» від ТОВ «Альман-Груп», ТОВ «Деон Союз», ТОВ «Інтарес Груп», ТОВ «Айросс» товарів за укладеними договорами підтверджується наявними при проведені перевірки та описаними в акті перевірки накладними, податковими накладними, та первинними документами. Також, на думку позивача, зазначені в акті перевірки недоліки під час складання документів між ТОВ «ГЛУБУР-СЕРВІС» та ТОВ «Альман-Груп», ТОВ «Деон Союз», ТОВ «Інтарес Груп», ТОВ «Айросс» не можуть спростувати здійснення самих господарських операцій.
Відповідач до суду не прибув, направив письмові заперечення на позов, у яких зазначив, що враховуючи: відсутність постачальника реалізованого ТОВ «Глубур-Сервіс» товару (невідповідність придбаного та реалізованого ТОВ «Альман-Груп», ТОВ «Деон Союз», ТОВ «Інтарес Груп», ТОВ «Айросс» товару); оформлені неналежним чином ТТН на перевезення товару; ненадання до перевірки, всупереч умовам договору, актів приймання-передачі товару по кількості та якості згідно інструкцій П-6 та П-7 та сертифікатів відповідності чи свідоцтв про визнання відповідності на придбаний товар, можна дійти висновку про відсутність фактичного постачання товару (робіт, послуг) від ТОВ «Альман-Груп», ТОВ «Деон Союз», ТОВ «Інтарес Груп», ТОВ «Айрос» на адресу ТОВ «Глубур- Сервіс», отже, дане постачання фактично не виконувалося, що свідчить про відсутність наміру створення правових наслідків. Тобто, на думку відповідача, вказані угоди по ланцюгу не були спрямовані на якісне та своєчасне виконання зобов'язань перед замовником, а лише для збільшення валових витрат та податкового кредиту (заниження податкових зобов'язань з прибутку та ПДВ), та відображені в податковому кредиті суми по контрагентах ТОВ «Альман-Груп», ТОВ «Деон Союз», ТОВ «Інтарес Груп», ТОВ «Айросс» з метою штучного формування його валових витрат та податкового кредиту, у зв'язку із чим, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню.
Представник позивача в судовому засіданні 11 серпня 2015 клопотав про зупинення провадження у справі до 25 серпня 2015 року для подання додаткових документів, підтримав заявлений позов. Суд не знайшов обґрунтованих підстав для задоволення заявленого клопотання та усною ухвалою відмовив у зупиненні провадження з огляду на необґрунтованість та фактичне затягування позивачем розгляду справи.
Також, у судовому засіданні задоволено клопотання представника позивача про виклик у якості свідка директора ТОВ «Глубур-Сервіс» ОСОБА_1, у зв'язку із чим, судове засідання було призначено на 14 серпня 2015 року та зобов'язано уповноваженого представника повідомити свідка про дату, час та місце судового розгляду.
У призначений час свідок до суду не прибув, представник позивача не з'явився, причин неявки ані представник позивача, ані свідок не повідомили.
Згідно статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Розглянувши подані документи та матеріали, з'ясувавши обставини справи, перевіривши наведені представниками сторін докази, проаналізувавши чинне законодавство, суд дійшов наступного висновку.
При дослідженні контрагента-постачальника ТОВ «Альман-Груп» по ланцюгу постачання встановлено, що основними постачальниками ТОВ «Альман-Груп» є ТОВ «Папір-Мал» - знаходиться на обліку в Малинській ОДПІ (основний вид діяльності - виробництво паперу та картону), ТОВ «Нью Стар Груп» - знаходиться на обліку в ДПІ у м. Іллічівську (основний вид діяльності неспеціалізована торгівля), ТОВ «Алхеміа Україна» - знаходиться на обліку в Білоцерківській ОДПІ (основний вид діяльності - оптова торгівля іншими товарами господарською призначення) та ТОВ «Л-Форт» - знаходиться на обліку в ДПІ у Київському районі м. Одеси (основний вид діяльності - неспеціалізована оптова торгівля).
Згідно аналізу зареєстрованих податкових накладних у АС «Єдиний реєстр податкових накладних» встановлено, що ТОВ «Альман-Груп» у період з січня по грудень 2014 року включно придбавало парасольки в асортименті, килими та килимове покриття, одяг та взуття, меблі, металопрокат, папір для гофрування та картон, цукор, банани, мастила в асортименті, тощо, а реалізовувались послуги з обслуговування бігбордів, посуд, будівельно-монтажні роботи, аутстафінгові послуги, картон та папір для гофрування, електрообладнання, металопродукція, спецодяг, склобій в асортименті, послуги з технічного обслуговування обладнання, тощо.
Виходячи з вищевикладеного, неможливо простежити ланцюг придбання товару у зв'язку з відсутністю постачальника даною товару. Товар реалізований ТОВ «Альман-Груп» ТОВ «Глубур-Сервіс» взагалі не придбавався ТОВ «Альман-Груп» у жодного з постачальників.
Отже, встановлено невідповідність придбаного та реалізованого товару, що свідчить про обрив ланцюга постачання товару та здійснення діяльності направленої на надання вигоди третім особам.
При досліджені контрагента-постачальника ТОВ «Деон Союз»» по ланцюгу постачання перевіряючими встановлено, що ТОВ «Деон Союз» здійснювало свою діяльність виписуючи та отримуючи податкові накладні (жодна накладна не зареєстрована в ЄРПН) з сумою ПДВ менше 10 тис. грн. з метою приховання номенклатури отриманого-реалізованого товару.
Відповідно пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.
Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.
Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додане вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 Кодексу).
При досліджені контрагента-постачальника ТОВ «Інтарес Груп» по ланцюгу постачання встановлено, що основними постачальниками ТОВ «Інтарес Груп» є ТОВ «Аграрій» - знаходиться на обліку в Дніпродзержинській ОДПІ (основний вид діяльності - неспеціалізована оптова торгівля), ТОВ «Нью Стар Груп» - знаходиться на обліку в ДПІ у м. Іллічівську (основний вид діяльності - неспеціалізована оптова торгівля), ТОВ «Алхеміа Україна» - знаходиться на обліку в Білоцерківській ОДПІ (основний вид діяльності - оптова торгівля іншими товарами господарського призначення), ТОВ «ЄДС» - знаходиться на обліку в ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська (основний вид діяльності - надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, Н.В.І.У.) та ТОВ «Л-Форт» - знаходиться на обліку в ДПІ у Київському районі м. Одеси (основний вид діяльності - неспеціалізована оптова торгівля).
Згідно аналізу зареєстрованих податкових накладних у АС «Єдиний реєстр податкових накладних» встановлено, що ТОВ «Інтарес Груп» у період з січня по грудень 2014 року включно придбавало взуття, іграшки, приладдя для заняття спортом, килими та килимове покриття, пряжу, сумки та рюкзаки, меблі, курячі яйця, цукор, посуд, акумулятори, електроприлади, інструмент, тощо, а реалізовувались послуги з розміщення реклами в Інтернеті, акумулятори, шайба для залізничної колії, мастило, алюмінієвий профіль, металопластикові вікна, скло, каркас щогли, короб в асортименті, тощо.
Виходячи з вищевикладеного, неможливо простежити ланцюг придбання товару у зв'язку з відсутністю постачальника даного товару. Товар реалізований ТОВ «Інтарес Груп» ТОВ «Глубур-Сервіс» взагалі не придбавався ТОВ «Інтарес Груп» у жодного з постачальників.
Отже, встановлено невідповідність придбаного та реалізованого товару, що свідчить про обрив ланцюга постачання товару та здійснення діяльності направленої на надання вигоди третім особам.
При досліджені контрагента-постачальника ТОВ «Айросс» по ланцюгу постачання встановлено, що основними постачальниками ТОВ «Айросс» є ТОВ «Шунгіт» - знаходиться на обліку в ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська (основний вид діяльності - оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням) та ТОВ «Юрфінполіс» - знаходиться на обліку в ДПІ у Голосіївському районі м. Києва (основний вид діяльності - купівля та продаж власного нерухомого майна).
Згідно аналізу зареєстрованих податкових накладних у АС «Єдиний реєстр податкових накладних» встановлено, що ТОВ «Айросс» у січні 2015 року включно придбавало сантехніку та будівельні матеріали, оренду приміщень, а реалізовувались металеві бочки, піддони, стренга, муфти зубчасті, гофроящики, послуги з оренди приміщень, електрошафи в асортименті, верстати токарно-гвинторізний та поздовжньо-фрезерний, тощо.
Виходячи з вищевикладеного, неможливо простежити ланцюг придбання товару у зв'язку з відсутністю постачальника даного товару. Товар реалізований ТОВ «Айросс» ТОВ «Глубур-Сервіс» взагалі не придбавався ТОВ «Айросс» у жодного з постачальників.
Отже, встановлено невідповідність придбаного та реалізованого товару, що свідчить про обрив ланцюга постачання товару та здійснення діяльності направленої на надання вигоди третім особам.
Крім того, в наданих до перевірки ТТН, згідно яких здійснювалось перевезення товару від постачальника ТОВ «Альман-Груп», ТОВ «Деон Союз», ТОВ «Інтарес Груп», ТОВ «Айрос» на адресу ТОВ «Глубур-Сервіс», встановлено, що ТТН заповнені не належним чином та відсутня повна інформація, стосовно вантажно-розвантажувальних операцій, відсутня інформація про час (год., хв.) прибуття, вибуття, простою та відсутній підпис відповідальної особи.
Так як відповідно до пунктів 8.25, 8.26, 11.9 «Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.01.1995 року №7, час прибуття автомобіля для завантаження встановлюється з моменту, коли водій подав подорожній лист в пункті вантаження, а час прибуття автомобіля для розвантаження з моменту пред'явлення водієм товарно-транспортної накладної в пункті розвантаження. Завантаження і розвантаження вважаються закінченими після вручення водієві належним чином оформлених товарно-транспортних накладних на навантажений або вивантажений вантаж. Час прибуття (вибуття) автомобіля для завантаження і розвантаження замовник зобов'язаний зазначати.
Отже, виписані ТТН на постачання товару від ТОВ «Альман-Груп», ТОВ «Деон Союз», ТОВ «Інтарес Груп», ТОВ «Айросс» на адресу ТОВ «Глубур-Сервіс» не можна вважати належно оформленими, так як не має можливості дослідити час прибуття вантажу, час вибуття вантажу, можливого простою, відсутній підпис відповідальної особи та ставлять під сумнів факт перевезення товару.
Крім того, згідно умов договорів, укладених між постачальниками та ТОВ «Глубур-Сервіс» і між покупцями та ТОВ «Глубур-Сервіс», встановлено, що кількість товару, поставленого по договорах повинно відповідати вимогам відповідних ГОСТів і ТУ, приймання товару здійснюється у відповідності з вимогами інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю і якістю Інструкції №П-6 та П-7, однак до перевірки ТОВ «Глубур-Сервіс» не надано акти приймання товару по якості та кількості, інші документи, що підтверджують походження товару (сертифікат якості заводу-виробника, ГОСТи, ТУ).
Відповідно до статті 1 Розділу І Закону України «Про підтвердження відповідності» від 17.05.2001 року №2406-111 продукція - будь-який виріб, процес чи послуга, що виготовляється, здійснюється чи надається для задоволення суспільних потреб; постачальник - юридична або фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності, яка вводить в обіг продукцію чи безпосередньо бере в цьому участь; підтвердження відповідності - видача документа (декларація про відповідність або сертифікат відповідності) на основі рішення, яке приймається після проведення відповідних (необхідних) процедур оцінки відповідності, що довели виконання встановлених вимог; сертифікат відповідності - документ, який підтверджує, що продукція, системи якості, системи управління якістю, системи екологічного управління, персонал відповідає встановленим вимогам конкретного стандарту чи іншого нормативного документа, визначеного законодавством; орган з оцінки відповідності - підприємство, установа, організація чи їх підрозділ, які провадять діяльність з оцінки відповідності, включаючи калібрування, випробування, сертифікацію та інспектування.
Згідно статті 6 Розділу І Закону України «Про підтвердження відповідності» від 17.05.2001 року №2406-111 Кабінет Міністрів України у сфері підтвердження відповідності: надає методологічну допомогу центральним органам виконавчої влади у розробленні проектів законів, інших нормативно-правових актів з підтвердження відповідності, у тому числі технічних регламентів.
Відповідно до статті 11 Розділу II Закону України «Про підтвердження відповідності» від 17.05.2001 року №2406-111 за результатами проведення сертифікації у разі позитивного рішення призначеного органу з оцінки відповідності заявникові видається сертифікат відповідності, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади що забезпечує формування державної політики у сфері оцінки відповідності.
Згідно статті 13 Розділу II Закону України «Про підтвердження відповідності» від 17.05.2001 року №2406-111 виробник зобов'язаний: сприяти проведенню всіх процедур підтвердження відповідності, встановлених для конкретного виду продукції; надавати постачальнику інформацію про сертифікацію продукції шляхом зазначення реєстраційних номерів сертифікатів відповідності в документах, згідно з якими передається відповідна продукція; Постачальник зобов'язаний: реалізовувати продукцію за умови наявності у документах, згідно з якими йому передано відповідну продукцію, реєстраційних номерів сертифіката відповідності чи свідоцтва про визнання відповідності; припиняти реалізацію продукції, якщо вона не відповідає вимогам нормативних документів, зазначеним у декларації про відповідність або у сертифікаті відповідності чи свідоцтві про визнання відповідності.
У сертифікатах якості чи відповідності має бути зазначено дані: номеру реєстрації в реєстрі органу з оцінки відповідності; терміну дії сертифікату; органу який проводив оцінку відповідності (якості) продукції; виробника товару; місця виробництва; ПІБ та підпис керівника органу з оцінки відповідності; кому виданий сертифікат та інше.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить із того, що об'єктом оподаткування є певні операції між конкретними суб'єктами господарювання, а не договори, укладені між ними, або незаявленими в таких операціях третіми особами. Відсутність особи за місцезнаходженням, відсутність можливості перевірити первинні документи не є самостійними і достатніми підставами для визнання угод недійсними (фіктивними). Тільки встановлення мети та факту порушення публічного порядку, ухилення від оподаткування або створення умов для порушення чинного законодавства, відсутності наміру здійснити реальну господарську операцію та її нездійснення із штучним складанням первинних документів може служити підставою для вирішення питання про визнання недійсними (фіктивними) угод у встановленому законом порядку.
Поряд з цим, саме такі підстави можуть свідчити про відсутність оподатковуваної операції та/або відсутність належних первинних документів, що не може мати наслідком внесення в податковий облік відомостей щодо здійснення таких операції, та, відповідно, отримання податкових переваг у вигляді податкового кредиту або валових витрат.
Окремою підставою для відсутності у платника податків права на отримання зазначених податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, недоліки таких документів, або складання таких документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, тобто відображення у первинних документах недостовірних даних.
Для вирішення спору по суті та надання оцінки правомірності проведення позивачем податкового обліку, суд перевіряє відповідність вимогам законодавства первинних документів, їх наявність, що вимагається нормативно-правовими актами та безпосередньо укладеними угодами, що, в свою чергу, в певній мірі свідчить про реальність таких операцій.
Відповідно до статей 1, 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, а первинний документ містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.
Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Статтею 9 вказаного Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання товарів/послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
При цьому, відповідно до підпункту 198.6 статті 189 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 Кодексу), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 Кодексу.
Згідно підпункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Також належить враховувати вимоги «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88. Так, відповідно до пунктів 2.4, 2.14 - 2.16 Положення, первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити, у тому числі: зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.
Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам.
Надаючи оцінку доводам позивача про правомірність відображення в податковому обліку сум податкового кредиту по операціям із зазначеними контрагентами, суд зазначає наступне.
На підставі вищенаведених первинних документів контролюючий орган дійшов висновку про не підтвердження господарських операцій такими документами, виявив порушення вимог законодавства при складанні первинних документів. Інших документів під час перевірки та до винесення оскаржуваних рішень платником податків не надано.
Відповідно до пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 статті 44 Кодексу, платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Проте, згідно пунктів 201.1, 201.2 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну. Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.
Встановлена форма податкової накладної, затверджена наказом ДПА України від 21.12.2010 року №969 передбачає зазначення прізвища особи, яка склала податкову накладну.
Згідно пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Якщо товар доставляється вантажним автомобілем, то таким документом є товарно-транспортна накладна за формою №1-ТН, затвердженою Наказом Міністерства транспорту України, Міністерства статистики України від 29 грудня 1995 року №448/346. У ній повинні бути відмітки відправника товару (щодо відвантаження товару) та його отримувача (стосовно фактичного отримання товару).
Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за №128/2568 (далі - Правила), визначено наступні поняття:
товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу;
товарно-транспортна накладна (далі ТТН) - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи;
транспортна послуга - перевезення вантажів та комплекс допоміжних операцій, що пов'язані з доставкою вантажів автомобільним транспортом.
Згідно статті 11 Наказу Міністерства транспорту України від 5 листопада 2001 року №763, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 листопада 2001 року за №986/6177 «Про внесення змін і доповнень до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля.
Залежно від виду вантажу та його специфічних властивостей до основних документів додаються інші (ветеринарні, санітарні та якісні - сертифікати, свідоцтва, довідки, паспорти тощо), що визначається правилами перевезень зазначених вантажів.
Дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається.
Оформлення перевезень вантажів ТТН здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля.
ТТН на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом).
Після прийняття вантажу, згідно з ТТН, водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр ТТН залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.
У тих випадках, коли в ТТН немає можливості перерахувати всі найменування вантажу, підготовленого для перевезення, до такої накладної Замовник додає документ довільної форми з обов'язковим зазначенням відомостей про вантаж (графи 1-10 товарно-транспортної накладної).
У цих випадках в ТТН зазначається, що до неї додається як товарний розділ документ, без якого ТТН вважається недійсною і не може використовуватись для розрахунків із Замовником.
Час прибуття (вибуття) автомобіля для завантаження і розвантаження Замовник зобов'язаний зазначати відповідно до пунктів 8.25 і 8.26 цих Правил.
Якщо відповідно до договору, продавець несе зобов'язання організувати перевезення товарів, а саме для перевезення вантажів на конкретний маршрут він укладає договір перевезення від свого імені з третьою особою.
Суд погоджується із доводами контролюючого органу та висновками, викладеними у акті перевірки, щодо не підтвердження реальності укладених договорів з вищевказаними контрагентами ТОВ «Глубур-Сервіс».
Під час судового розгляду не підтверджено реальне здійснення господарських операцій ТОВ «Глубур-Сервіс» з вищевказаними контрагентами, не надано належних доказів факту відповідності придбаного та реалізованого товару/послуг.
Суд зазначає, що інформація, отримана податковим органом відносно контрагентів позивача, підтверджує відсутність реального виконання такими контрагентами зі свого боку умов укладених договорів.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що господарські операції між ТОВ «Глубур-Сервіс» та ТОВ «Альман-Груп», ТОВ «Деон Союз», ТОВ «Інтарес Груп», ТОВ «Айросс» фактично не відбувалися.
На момент розгляду справи додаткових пояснень, документів, що спростовують вказані факти, ТОВ «Глубур-Сервіс» не надано.
Суд зазначає, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка в свою чергу є підставою для формування підприємством податкового обліку.
Якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку, навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Також, слід зазначити, що первинні документи, які складені суб'єктами господарської діяльності на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам, та такі що не відповідають сутності і не несуть доказовості відносно змісту здійсненної операції не є документами, які можуть бути підставою для відображення в облікових регістрах бухгалтерського та податкового обліку. Витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою і для формування податкового обліку платника податків.
Таким чином, зібрані докази свідчать про те, що надані для перевірки паперові носії за формою первинних документів та наведені в них відомості, не відповідають фактичним обставинам справи, та відповідно не можуть бути підставою для формування податкового кредиту.
ТОВ «Глубур-Сервіс» не доведено право на відображення в податковому обліку наслідків таких операцій, не надано належних та допустимих доказів, які б спростували висновки Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо здійснення господарських операцій з використанням підприємств з ознаками фіктивності, а отже і висновків щодо спрямування діяльності на отримання податкової вигоди.
Згідно частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
З урахуванням відмови у задоволенні позову, суд стягує з позивача решту суми судового збору у розмірі 4384,80 грн. (4872,00 грн. - 487,20 грн.), належну до сплати за подання цього адміністративного позову.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Глубур-Сервіс» решту суми судового збору у розмірі 4384 (чотири тисячі триста вісімдесят чотири) грн. 80 коп.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник