Справа № 2а-3682/10/1270
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2010-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Захарова О.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2010 року справа №2а-3682/10/1270 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Яманко В. Г.

суддів: Міронової Г. М.

ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на постанову Луганського окружного адміністративного суду

від 27 липня 2010 року

по адміністративній справі № 2-а-3682/10/1270 (суддя Захарова О.В.)

за позовом ОСОБА_3

до Лутугинської районної державної адміністрації

Луганської області

третя особа відділ Держкомзему в Лутугинському районі

Луганської області

про визнання незаконною бездіяльність, зобовязання

вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся 5 червня 2009 року до Ленінського районного суду м. Луганська з адміністративним позовом (арк. спр. 22) до Лутугинської районної державної адміністрації Луганської області про визнання незаконною бездіяльності відповідача в частині відмови у розгляді заяви від 12 січня 2009 року, у звязку з недотриманням при поданні заяви та доданих до неї документів вимог статті 151 Земельного кодексу України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Луганська від 17 березня 2010 року (арк. спр. 49) адміністративну справу було передано за підсудністю на розгляд Луганського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 14 червня 2010 року залучено до участі у справі в якості третьої особи відділ Держкомзему в Лутугинському районі Луганської області.

Позивачем 18 червня 2010 року було надане уточнення позовних вимог (арк. спр. 84) про визнання незаконною бездіяльності відповідача в частині не розгляду належним чином заяви від 12 січня 2009 року та не спрямування на адресу позивача відповіді за результатами розгляду заяви в передбачений законом строк, стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 понесених витрат з оплати юридичних послуг у розмірі 300 грн., зобовязання відповідача розглянути заяву від 12 січня 2009 року в повному обсязі, в порядку та строки, передбачені діючим законодавством, а також просив судові витрати покласти на відповідача.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 27 липня 2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 було відмовлено повністю (арк. спр. 132-134). Суд першої інстанції обґрунтував відмову в задоволенні позову тим, що відповідь на заяву ОСОБА_3 була підготовлена та направлена Лутугинською районною державною адміністрацією Луганської області з дотриманням строку, визначеного законодавством.

В апеляційній скарзі (арк. спр. 140) позивач просив скасувати постанову суду першої інстанції, як прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги до відповідача у повному обсязі. В апеляційній скарзі позивач зазначив, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки тому факту, що ніякої відповіді за результатами розгляду заяви від 12 січня 2010 року про надання земельної ділянки від відповідача на адресу ОСОБА_3 не надходило.

Сторони були сповіщені про дату та час слухання. Апелянт в скарзі зазначив про розгляд справи за його відсутності, відповідач та третя особа надіслали письмові заяви про проведення апеляційного розгляду за відсутності їх та представників, тому на підставі статті 197 КАС України колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, здійснила розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, обєднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обовязків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненням громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

За статтею 14 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, обєднання громадян, посадові особи зобовязані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Відповідно до статті 38 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» посадові особи місцевих державних адміністрацій зобовязані розглянути звернення громадян і не пізніше ніж у визначений законом термін прийняття рішення або дати обґрунтовану відповідь.

Частиною 1 статті 20 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження.

За пунктом 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

З матеріалів справи вбачається, що 12 січня 2009 року позивачем було направлено на адресу відповідача поштою заяву (арк. спр. 14) щодо надання безкоштовно у власність земельної ділянки площею 0,1 га для будування та обслуговування житлового будинку. Вказаний запит був отриманий відповідачем 15 січня 2009 року та зареєстрований під номером 19/59 (арк. спр. 92).

Відповідачем була підготовлена відповідь на інформаційний запит позивача за № 1/0260 - 19 від 10 лютого 2009 року (арк. спр. 72), яка була направлена позивачу поштою 10 лютого 2009 року, що підтверджено, витягом з журналу вихідної кореспонденції (арк. спр. 69-71). У відповіді від 10 лютого 2010 року за № 1/0260 вказано, що заява позивача не підлягає задоволенню, оскільки згідно картографічного матеріалу та даних ДП «Центр державного земельного кадастру» зазначена земельна ділянка вже перебуває у власності іншої фізичної особи згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 873334, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 10 від 17 липня 2008 року. Тобто, матеріали справи свідчать, що відповідачем вчасно та у встановлені законом строки було надано відповідь на заяву позивача.

Колегія суддів підтримує посилання суду першої інстанції, що Законом України «Про звернення громадян» та іншими нормативними актами не встановлений обовязок відповідача щодо надіслання відповідей на звернення рекомендованою кореспонденцією, а також не встановлений обовязок субєкта владних повноважень зясовувати питання фактичного отримання листа адресатом.

Стосовно посилання позивача на неналежний розгляд його заяви, оскільки ним було відмічено декілька земельних ділянок і він просив відповідача надати йому будь-яку ділянку з вказаних на картографічному матеріалі, колегія суддів зазначає наступне.

Картографічний матеріал (арк. спр. 94), на якому зображені земельні ділянки, розроблено на фізичну особу ОСОБА_4, що зазначено на самому картографічному матеріалі, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 873334, також зареєстрований на імя ОСОБА_4, тому позивач позбавлений права посилатися як на доказ наявності права на отримання у користування земельної ділянки, яка вже перебуває у власності іншого громадянина.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що при наданні відповіді відповідач керувався даними відділу земельних ресурсів у Лутугинському районі Луганської області. Слід зазначити, що на наданому відповідачем картографічному матеріалі земельних ділянок із зазначенням власників цих ділянок (арк. спр. 121-122), відсутні вільні ділянки на території, на якій позивач бажав отримати земельну ділянку, що спростовує посилання апелянта на не повний розгляд його звернення відповідачем.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції залишається без змін, а апеляційна скарга відповідача - без задоволення з викладених в даній ухвалі підстав.

Керуючись статтями 24, 69, 71, 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 27 липня 2010 року по адміністративній справі № 2а-3682/10/1270 залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 27 липня 2010 року по адміністративній справі № 2а-3682/10/1270 залишити без змін.

Ухвала складена в порядку письмового провадження 28 вересня 2010 року.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя В.Г.Яманко

Судді Г.М.Міронова

ОСОБА_2