Справа № 5542/10/1570
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2011-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 5542/10/1570
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2011 рокуОдеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Марина П.П.,

при секретарі Полторак І.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Одеській області, начальника Головного управління МВС України в Одеській області, Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області, третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, та стягнення грошового забезпечення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління МВС України в Одеській області, начальника Головного управління МВС України в Одеській області, Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області, третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування наказів начальника ГУМВС України в Одеській області № 183 о/с від 21.04.2010 року про звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого сектора карного розшуку Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області з 26.04.2010 року та № 288 від 01.04.2010 року в частині накладення на старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектора карного розшуку Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області, стягнення з ГУМВС України в Одеській області грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що дії відповідачів щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення наказом начальника ГУМВС України в Одеській області № 183 о/с від 21.04.2010 року з ОВС за дискредитацію на підставі даних атестаційного листа та наказу начальника ГУМВС України в Одеській області № 288 від 01.04.2010 року є необґрунтованими, оскільки висновок, що позивачем за заявами про викрадення майна обставини подій повно та обєктивно не досліджувались, вичерпаних заходів щодо розшуку вкраденого майна не вживалось, натомість умовляннями а інколи і погрозами позивач схиляв заявників до написання заяв про припинення розгляду їх попередніх звернень, незважаючи на те, що розмір матеріальної шкоди від крадіжок у кожному з випадків перевищував 1200,00 грн., після чого незаконно виносив постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, є хибним та таким що не відповідає дійсності. Жодного схиляння громадян ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 писати заяви з проханням не розглядати їх попередні письмові звернення про скоєні крадіжки їх майна позивач не здійснював тим паче не здійснював на них будь-якого психічного та фізичного тиску. Крім цього за наслідками перевірки позивача кримінальна справа проти нього не порушувалась, що підтверджується постановою прокуратури про відмову в порушенні кримінальної справи від 04.03.2010 року.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали та просили суд задовольнити його у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідачів - Головного управління МВС України в Одеській області та начальника Головного управління МВС України в Одеській області, у судовому засіданні, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог, проти задоволення адміністративного позову заперечував у повному обсязі, пояснивши, що позивач був звільнений на законних підставах у відповідності до вимог чинного законодавства, з огляду на наступне. 02.03.2010 року працівниками ВВБ в Одеській області СВБ ГУБОЗ МВС України проведена службова перевірка щодо неналежного реагування ОСОБА_1 на факти викрадення майна громадян, та встановлено грубе порушення позивачем вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, ст. 22 КПК України, наказу МВС України №400-04, що виразилось у безвідповідальному відношенні до розгляду матеріалів за фактами викрадення майна у громадян ОСОБА_8 (яка є неповнолітньою донькою ОСОБА_3П.), ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, фальсифікації обставин подій та незаконного винесення постанов про відмову в порушенні кримінальних справ на підставі заяв про припинення розгляду попередніх звернень. На підставі зазначених порушень старшого оперуповноваженого сектора карного розшуку Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області, старшого лейтенанта ОСОБА_1 правомірно звільнено з органів внутрішніх справ за ст. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Представник Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області, до судового засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Котовським МВ ГУМВС України в Одеській області надано до суду клопотання в якому зазначено, що Котовський МВ ГУМВС України в Одеській області підтримує позицію Головного управління МВС України в Одеській області та просить розглядати дану справу за відсутності представника Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 до судового засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Заслухавши позивача та представника позивача, представника відповідачів Головного управління МВС України в Одеській області та начальника Головного управління МВС України в Одеській області, дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

Згідно з п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України, публічна служба, це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України, що згідно п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України, підпадає під визначення публічної служби, спори щодо проходження якої, відповідно до п. 2 ч. 1 ст.17 КАС України відносяться до компетенції адміністративних судів та повинні розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до Закону України «Про міліцію», міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Діяльність міліції, відповідно до ст. 3 цього Закону, будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, взаємодії з трудовими колективами, громадськими організаціями й населенням.

Стаття 4 Закону України «Про міліцію» зазначає, що правовою основою діяльності міліції є: Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України, постанови Верховної Ради України, укази Президента України, постанови Кабінету Міністрів України, нормативні акти Міністерства внутрішніх справ України, Загальна декларація прав людини, міжнародні правові норми, ратифіковані у встановленому порядку.

Порядок проходження служби особовим складом міліції регламентується Законом України «Про міліцію», Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114, Статутом патрульно-постової служби міліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.07.1994 року № 404, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.09.1994 року за № 213/423.

ОСОБА_1 з 28.12.2000 року проходив службу в органах внутрішніх справ, остання посада старший оперуповноважений сектора карного розшуку Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області, спеціальне звання старший лейтенант міліції.

10.02.2010 року співробітниками ОВС 16 відділу внутрішньої безпеки в Одеській області СВБ ГУБОЗ МВС України проведена перевірка обліково реєстраційної дисципліни в Котовському МВ ГУМВС України в Одеській області, в ході якої виявлено, що по відмовним матеріалам сектору карного розшуку Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_1 сфальсифіковано матеріали перевірки по яким винесено постанови про відмову в порушенні кримінальних справ, отже ОСОБА_1 скрито факти здійснення крадіжок у громадян які проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Підставою для даного висновку крім іншого стали пояснення громадян ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 надані співробітнику ВВБ в Одеській області СВБ ГУБОЗ МВС України та дільничному інспектору міліції ОСОБА_9, які повідомили, що повторні заяви ними були написані після тривалих умовлянь з боку старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 та його обіцянками розшукати викрадене майно (161-166).

За наслідками даної перевірки старшим оперуповноваженим в ОВС 16 відділу внутрішньої безпеки в Одеській області СВБ ГУБОЗ МВС України підполковником міліції ОСОБА_10 складено рапорт від 23.02.2010 року з проханням у звязку з встановленими порушеннями провести службову перевірку. Дане прохання було погоджено т.в.о. начальника 16 го відділу внутрішньої безпеки в Одеській області СВБ ГУБОЗ МВС України полковником міліції ОСОБА_11, про що свідчить його резолюція «погоджено» в рапорті (а.с. 152, том 1).

У подальшому старшим оперуповноваженим в ОВС 16 відділу внутрішньої безпеки в Одеській області СВБ ГУБОЗ МВС України підполковником міліції ОСОБА_10 з 10.02.2010 року по 02.03.2010 року проведено службову перевірку у відношенні співробітника Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_1, щодо неналежного реагування на факти викрадення майна громадян в ході якої встановлено, що за заявами про викрадення майна ОСОБА_1, обставини подій повно та обєктивно не досліджувались, вичерпаних заходів щодо розшуку вкраденого майна не вживалось, натомість умовляннями а інколи і погрозами ОСОБА_1 схиляв заявників до написання заяв про припинення розгляду їх попередніх звернень, незважаючи на те, що розмір матеріальної шкоди від крадіжок у кожному з випадків перевищував 1200,00 грн., після чого незаконно виносив постанови про відмову в порушенні кримінальної справи.

За результатами перевірки 02.03.2010 року складено висновок згідно якого запропоновано за порушення ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, ст. 22 КПК України, наказу МВС України №400-04, що виразилось у безвідповідальному відношенні до розгляду матеріалів за фактами викрадення майна у громадян ОСОБА_8 (яка є неповнолітньою донькою ОСОБА_3П.), ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, фальсифікації обставин подій та незаконного винесення постанов про відмову в порушенні кримінальних справ, старшого оперуповноваженого сектора карного розшуку Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області старшого лейтенанта ОСОБА_1 з урахуванням його негативної службової характеристики, звільнити з органів внутрішніх справ за ст. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с. 146-151).

Наказом ГУМВС України в Одеській області № 288 від 01.04.2010 року «Про покарання працівників Котовського МВ ГУМВС» за неодноразові грубі порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, ст. 22 КПК України, наказу МВС України №400-04, що виразились у безвідповідальному ставленні до розгляду матеріалів за фактами викрадення майна у громадян ОСОБА_8 (яка є неповнолітньою донькою ОСОБА_3П.), ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, фальсифікації обставин подій та незаконному винесенні постанов про відмову в порушенні кримінальних справ, старшого оперуповноваженого сектора карного розшуку Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області старшого лейтенанта ОСОБА_1 з урахуванням його негативної службової характеристики, звільнити з органів внутрішніх справ за ст. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с. 10-11).

Судом встановлено, що атестаційною комісією ГУМВС України в Одеській області проведено атестацію старшого оперуповноваженого сектора карного розшуку Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області старшого лейтенанта ОСОБА_1 за період з січня 2010 року по квітень 2010 року.

За наслідками проведеної атестації 14.04.2010 року складено атестаційний лист згідно якого атестаційною комісією ГУМВС України в Одеській області зроблено висновок про невідповідність старшого лейтенанта ОСОБА_1 займаній посаді, у звязку з чим ОСОБА_1 підлягає звільненню з ОВС за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с.44-45, том 2).

Відповідно до п. 48 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №114 від 29.07.1991 р. «Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», атестація осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу проводиться на кожній із займаних посад через чотири роки, а також при призначенні на вищу посаду, переміщенні на нижчу посаду і звільненні з органів внутрішніх справ, якщо переміщення по службі або звільнення провадиться по закінченні року з дня останньої атестації, а у виняткових випадках незалежно від цього строку.

Наказом міністра внутрішніх справ України №181 від 22.03.2005 р. «Про затвердження Інструкції про порядок проведення атестування особового складу органів внутрішніх справ України» була затверджена Інструкція про порядок проведення атестування особового складу органів внутрішніх справ України, відповідно до п. 1.2 якої головним завданням атестування є оцінка ділових, професійних, особистих якостей особового складу органів та підрозділів внутрішніх справ, їх освітнього та кваліфікаційного рівня, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, які вони обіймають, стимулювання їх творчої активності та відповідальності за стан боротьби зі злочинністю, зміцнення правопорядку, визначення перспектив їх службової кар'єри, запобігання вчиненню працівниками органів внутрішніх справ України протиправних дій, а також виявлення таких працівників, які не спроможні виконувати покладені на них завдання.

Пунктом 4.7 Інструкції встановлено порядок проведення атестування, а саме, працівник, який атестується, заздалегідь попереджається про час та місце засідання атестаційної комісії; атестаційний лист розглядається на засіданні атестаційної комісії у присутності працівника, а якщо особа рядового і начальницького складу, яка атестується, не з'явилася на засідання атестаційної комісії без поважних причин, то комісія може провести атестацію за її відсутності, про що робиться відповідний запис у протоколі засідання атестаційної комісії та атестаційному листі.

Відповідно до п. п. 4.14 - 4.16 Інструкції безпосередні начальники зобов'язані одразу після отримання атестаційних листів оголосити їх результати за місцем служби особам рядового і начальницького складу, які атестувалися. Працівникам, які були відсутні на службі з поважних причин, результати оголошуються одразу після їх прибуття до місця служби. Особа, яка атестувалася, ознайомившись із висновком атестаційної комісії, ставить під ним свій підпис і дату. У разі незгоди з висновком атестаційної комісії особа рядового чи начальницького складу після засідання атестаційної комісії протягом 10 днів з часу оголошення цього висновку подає мотивований рапорт на ім'я безпосереднього начальника. Рапорти підлягають розгляду у місячний термін з дня подання.

Як вбачається з атестаційного листа, старшим начальником зроблено висновок про невідповідність позивача займаній посаді та необхідність звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до атестаційного листа засідання атестаційної комісії ГУ МВС України у Одеській області вирішено звільнити позивача з органів внутрішніх справ за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. З даним рішенням позивач ознайомлений, про що свідчить його підпис в атестаційному листі. Мотивований рапорт на ім'я безпосереднього начальника щодо висновку атестаційної комісії ГУ МВС України у Одеській про звільнення позивача з органів внутрішніх справ за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з запереченнями проти даного висновку позивачем не надавався.

21.04. 2010 року наказом начальника ГУМВС України в Одеській області № 183 о/с старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 (М-107096), старшого оперуповноваженого сектора карного розшуку Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області з 26 квітня 2010 року звільнено у запас Збройних сил за ст. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (а.с. 9, том 1).

Підставою для звільнення лейтенанта міліції ОСОБА_1 став висновок відповідачів щодо неодноразових грубих порушень позивачем вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, ст. 22 КПК України, наказу МВС України №400-04, що виразились у безвідповідальному ставленні до розгляду матеріалів за фактами викрадення майна у громадян ОСОБА_8 (яка є неповнолітньою донькою ОСОБА_3П.), ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, фальсифікації обставин подій та незаконному винесенні постанов про відмову в порушенні кримінальних справ.

Суд погоджується з підставами дій відповідачів що припинення державної служби позивача та звільнення його із займаної посади було здійснено у відповідності з нормами законодавства з наступних підстав:

Згідно положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, місцевого самоврядування, їхні посадові та службові особи повинні діяти у спосіб та у порядку передбаченому Конституцією та законами України.

Приписами ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року N 3460-IV), визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги ОСОБА_12 працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ визначено, що дисциплінарний проступок - невиконання особою рядового та начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ визначено види дисциплінарних стягнень, а саме : на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

З дослідженого в судовому засіданні висновку старшого оперуповноваженого в ОВС 16 відділу внутрішньої безпеки в Одеській області СВБ ГУБОЗ МВС України підполковника міліції ОСОБА_10 від 02.03.2010 року, наказу ГУМВС України в Одеській області № 288 від 01.04.2010 року «Про покарання працівників Котовського МВ ГУМВС», атестаційного листа ГУМВС України в Одеській області від 14.04.2010 року, відмовного матеріалу №3063 (а.с.194 204, том 1), відмовного матеріалу №3267 (а.с. 205-218, том 1), відмовного матеріалу №3454 (а.с.219-238, том 1), відмовного матеріалу № 3697 (а.с.239-250, том 1, а.с 1-2 том, 2), відмовного матеріалу № 3734 (а.с. 3-17), відмовного матеріалу № 3839 (а.с. 17-34, том 2) та пояснень представника відповідачів - Головного управління МВС України в Одеській області, начальника Головного управління МВС України в Одеській області, судом встановлено порушення позивачем вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, ст. 22 КПК України, наказу МВС України №400-04, що виразилось у неналежному реагуванні на факти викрадення майна громадян ОСОБА_8 (яка є неповнолітньою донькою ОСОБА_3П.), ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а саме, за заявами про викрадення майна ОСОБА_1, обставини подій повно та обєктивно не досліджувались, вичерпаних заходів щодо розшуку вкраденого майна не вживалось, натомість умовляннями а інколи і погрозами ОСОБА_1 схиляв заявників до написання заяв про припинення розгляду їх попередніх звернень, незважаючи на те, що розмір матеріальної шкоди від крадіжок у кожному з випадків перевищував 1200,00 грн., після чого незаконно виносив постанови про відмову в порушенні кримінальної справи.

Опитані в ході службової перевірки громадяни ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повідомили, що вказані неправдиві заяви були написані ними після тривалих умовлянь з боку старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 та його обіцянок розшукати викрадене у них майно. Крім цього вони повідомили, що до теперішнього старший лейтенант міліції ОСОБА_1 не вжив жодних заходів до розшуку викраденого у них майна, вартість якого є для них значною.

Відповідно до вимог п. 3.1. наказу МВС України від 14.04.2004 N 400 «Про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються» кожен факт приховання злочинів від обліку, винесення незаконної постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, у тому числі шляхом фальсифікації, розцінювати як порушення законності. Працівників, які приховали злочин від обліку, прийняли незаконне рішення про відмову в порушенні кримінальної справи, та керівників, які його затвердили, притягувати до суворої дисциплінарної відповідальності і негайно інформувати про це прокурора для прийняття рішення.

Отже, враховуючи вищезазначене, позивач своїми діями дискредитував органи внутрішніх справ.

Суд не приймає до уваги пояснення допитаного в судовому засіданні ОСОБА_5, який пояснив, що звертався до Котовського МВ ГУМВС з заявою про викрадення його мопеду імпортного виробництва марки «Дельта», синього кольору, вартістю близько 2500,00 грн. та розгляд даної заяви здійснювався старшим лейтенантом міліції ОСОБА_1, що ніякого спонукання та тиску зі сторони ОСОБА_1 щодо написання ним заяви про припинення розгляду його попереднього звернення не здійснювалось, оскільки данні твердження спростовуються матеріалами справи, письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 15.02.2010 року, наданими дільничному інспектору міліції, лейтенанту міліції ОСОБА_9, згідно яких заявник - ОСОБА_5 зазначив, що ОСОБА_1 просив його написати заяву про припинення розгляду його попереднього звернення щодо крадіжки мопеду, що він і зробив, а також свідченнями дільничного інспектора міліції який 15.02.2010 року відбирав зазначені письмові пояснення у ОСОБА_5 лейтенанта міліції ОСОБА_9, який в судовому засіданні пояснив, що 15.02.2010 року він зустрівся з ОСОБА_5 та відібрав у нього пояснення, після чого ОСОБА_5 прочитав дані письмові пояснення та поставив під ними підпис. Під час огляду в судовому засіданні наявних в матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_5 від 15.02.2010 року лейтенант міліції ОСОБА_9 зазначив, що дані пояснення відповідають дійсності. Крім цього пояснення отримані ним під час зустрічі з ОСОБА_5 15.02.2010 року відповідають письмовим поясненням від 15.02.2010 року, досліджених під час судового засідання.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів адміністративної справи вбачається, що під час визначення оцінки вказаних неправомірних дій ОСОБА_1 ГУМВС України в Одеській області також була врахована його попередня поведінка, а саме: сім фактів притягнення до дисциплінарної відповідальності, одне з яких було діюче під час звільнення а саме: попередження про неповну посадову відповідність, оголошену за аналогічні порушення (прийняття передчасного рішення про відмову в порушенні кримінальної справи з одночасним порушенням справи) (а.с. 170-193, том 1). Отже ОСОБА_1, після застосування до нього заходів дисциплінарного впливу, висновків для себе не зробив і знову продовжував виносити необґрунтовані постанови про відмову в порушенні кримінальних справ, однак поєднані вже із здійсненням впливу на заявників.

Суд вважає, що посилання позивача на зміст постанови заступника Котовського міжрайонного прокурора Одеської області про відмову в порушенні кримінальної справи від 04.03.2010 року є безпідставним, оскільки відсутність складу злочину в діях ОСОБА_1 не означає відсутності обставин, що свідчать про вчинення ним дій, що дискредитують органи внутрішніх справ.

Крім того, суд вважає зазначити, що згідно відомостей, наданих Котовським МВ ГУМВС всі вищевказані постанови про відмову в порушенні кримінальних справ, винесені ОСОБА_1 скасовані прокуратурою, за кожною заявою порушені кримінальні справи які в теперішній час знаходяться в провадженні міськвідділу.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що звільнення ОСОБА_1 зі служби в органах внутрішніх справ є законним, будь-яких порушень чинного законодавства не встановлено, у звязку з чим, вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Суд вважає, що під час розгляду справи по суті відповідач в повному обсязі довів законність своїх дій.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачами була доведена правомірність видачі наказів начальника ГУМВС України в Одеській області № 183 о/с від 21.04.2010 року про звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого сектора карного розшуку Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області з 26.04.2010 року та № 288 від 01.04.2010 року в частині накладення на старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, які були оскаржені позивачем, а доводи наведені позивачем не були підтверджені відповідними доказами.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, оцінюючи надані сторонами у справі докази у сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтовані та не відповідають чинному законодавству, а отже задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159 - 164, 167, 254, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Одеській області, начальника Головного управління МВС України в Одеській області, Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області, третя особа ОСОБА_2, про визнання протиправними та скасування наказу начальника ГУМВС України в Одеській області №183 о/c від 21 квітня 2010 року, та наказу начальника ГУМВС України в Одеській області № 288 від 01 квітня 2010 року відносно позивача, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення - відмовити повністю.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та підписано суддею 22 квітня 2011 року.

Суддя/підпис/ ОСОБА_12

Постанова не набрала законної сили.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Одеській області, начальника Головного управління МВС України в Одеській області, Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області, третя особа ОСОБА_2, про визнання протиправними та скасування наказу начальника ГУМВС України в Одеській області №183 о/c від 21 квітня 2010 року, та наказу начальника ГУМВС України в Одеській області № 288 від 01 квітня 2010 року відносно позивача, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення - відмовити повністю.

22 квітня 2011 року.