Справа № 2а-1670/498/11
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2011-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2011 року м. ПолтаваСправа № 2a-1670/498/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Слободянюк Н.І.,

за участю секретаря Курганська Л.О.,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації до Відділу державної виконавчої служби Машівського районного управління юстиції про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

17 січня 2011 року Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації /далі по тексту - позивач/ звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Машівського районного управління юстиції /далі по тексту - відповідач/ про скасування постанови про накладення штрафу від 30.12.2010 (ВП № 12617435).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 30.12.2010 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Машівського районного управління юстиції ОСОБА_1 винесено постанову про накладення штрафу у сумі 340,00 грн у зв'язку з невиконанням Управлінням праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2009 на підставі виконавчого листа, виданого Машівським районним судом Полтавської області 26.03.2009 у справі № 2а-40/09. Позивач вважає, що вказана постанова про накладання штрафу є неправомірною та підлягає скасуванню, адже постанова суду не виконана з незалежних від боржника причин, оскільки Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації не є головним розпорядником бюджетних коштів вищого рівня. А відтак, виконання постанови суду може бути проведено тільки за рахунок коштів, які будуть додатково виділені Управлінню праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації.

У письмових запереченнях проти позову, відповідач посилався на судові рішення Європейського Суду з прав людини у справах проти України, у яких Європейський Суд з прав людини зауважив, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. З посиланням на ці рішення відповідач зробив висновок, що причина невиконання Управлінням праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2009 є неповажною.

Позивач свого уповноваженого представника у судове засідання не направив, надавши суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову.

Всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд доходить таких висновків.

Судом встановлено, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2009 зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_2 з 09.07.2007 допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, встановленому статтею 15 ЗУ "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" в редакції станом на 09.07.2007.

Для примусового виконання вказаної постанови суду Машівським районним судом Полтавської області 26 березня 2009 року видано виконавчий лист № 2а-40/09.

Преамбулою Закону України Про виконавче провадження визначено, що цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п'ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

На виконання наведеної норми закону державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Машівського районного управління юстиції 30.04.2009 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2009 та надано боржнику строк для добровільного виконання постанови суду до 07.04.2009.

Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації у вказаний строк постанову суду не виконало з підстави відсутності відповідного фінансування.

За невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2009 постановою державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Машівського районного управління юстиції від 30.12.2010 на Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації накладено штраф у сумі 340,00 грн.

На противагу доводу позивача про відсутність грошових коштів, викладеному у позовній заяві, суд відзначає, що відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Аналогічне правило міститься і в частині 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Системний аналіз наведених положень норм права дає підстави для висновку, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обовязковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обовязок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відсутність відповідного фінансування не може бути визнана поважною причиною невиконання судового рішення з огляду на те, що за своїм характером є або бездіяльністю, або юридично неспроможною дією і не вказує на належне ставлення боржника до процесу організації виконання судового рішення. При цьому суд бере до уваги, що судовим рішенням на позивача було покладено обовязок здійснити дії по нарахуванню та виплаті грошових коштів. Судом не встановлено наявності доказів, які б вказували на існування будь-яких перешкод у здійсненні позивачем нарахування належної суми.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Зміст дій, які повинен вчиняти державний виконавець з приводу примусового виконання судових рішень, передбачений зокрема статтею 87 зазначеного Закону.

Так, статтею 87 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу в розмірі від двох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на боржника - юридичну особу - від двадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та призначає новий строк для виконання.

Позивач не надав суду доказів наявності поважних причин невиконання судового рішення, які в силу зазначеної норми визначені законодавцем як єдина підстава для звільнення від юридичної відповідальності у вигляді накладення штрафу за невиконання судового рішення.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми права, суд дійшов висновку, що позовна вимога про скасування постанови про накладення штрафу від 30.12.2010 не обґрунтована, письмовими доказами не підтверджена та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Управління праці та соціального захисту населення Машівської районної державної адміністрації до Відділу державної виконавчої служби Машівського районного управління юстиції про скасування постанови про накладення штрафу від 30.12.2010(ВП № 12617435) відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10 - денний строк з дня її проголошення, а у разі складання постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови апеляційної скарги з одночасною подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення встановленого строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 25 січня 2011 року.

Суддя Н.І. Слободянюк