Справа № 2а-2563/11
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року Справа № 122856/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Міжгірської селищної ради Закарпатської області на постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 04 серпня 2011 року у справі за позовом Комунального підприємства «Міжгірське виробниче управління житлово-комунального господарства» до Міжгірської селищної ради Закарпатської області про скасування рішення, відшкодування збитків, -

ВСТАНОВИВ:

КП «Міжгірське виробниче управління житлово-комунального господарства» звернулось до суду з позовом до Міжгірської селищної ради Закарпатської області, яким з врахуванням уточнення позовних вимог просило скасувати рішення відповідача від 17.05.2011 року № 70 «Про відшкодування різниці в тарифах на водопостачання і водовідведення» та зобов'язати відповідача відшкодувати йому збитки у виді різниці між затвердженим розміром цін (тарифів) на водопостачання і водовідведення та економічно-обґрунтованими витратами на виробництво послуг з водопостачання і водовідведення за період з червня 2010 року по червень 2011 року в сумі 268856,00 грн.

Постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 04 серпня 2011 року позов задоволено.

Постанова мотивована тим, що обставини, якими КП «Міжгірське виробниче управління житлово-комунального господарства» обґрунтовує позовні вимоги, підтверджені наданими позивачем письмовими доказами, а саме відомостями про діючі тарифи на водопостачання і водовідведення, висновком Інспекції з контролю за цінами у Закарпатській області щодо нових економічно обґрунтованих тарифів, письмовим зверненням і поданням позивача до відповідача про затвердження нових тарифів, рішенням відповідача від 17.05.2011 року № 70 про відмову відшкодувати позивачу збитки, постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21.01.2011 року, якою відповідача зобов'язано прийняти рішення про затвердження нових тарифів на водопостачання і водовідведення. Крім того, нові економічно обґрунтовані тарифи відповідач встановив майже через рік після внесення позивачем відповідного подання, однак згодом скасував їх за протестом прокурора. Також суд зазначає, що обов'язок відповідача відшкодувати позивачу різницю між затвердженим розміром цін (тарифів) та економічно обґрунтованими витратами на виробництво цих послуг безпосередньо визначений ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Таким чином, на думку суду, відповідач порушив вимоги закону і не виконав умови адміністративно-господарського договору про надання послуг з водопостачання і водовідведення, укладеного з позивачем. Також суд вважає, що позивач подав правильні розрахунки збитків від незатвердження відповідачем економічно обґрунтованих тарифів. За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржувані рішення, дії і бездіяльність відповідача є протиправними, в зв'язку з чим він зобовязаний відшкодувати позивачу збитки, завдані внаслідок невиконання вимог закону і договору.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає її незаконною та необґрунтованою, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а суд неповно встановив обставини, що мають значення для справи. Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що дійшовши висновку про те, що позивач подав економічно обґрунтовані тарифи на послуги з водопостачання і водовідведення, суд не врахував, що рішенням Міжгірської селищної ради Закарпатської області від 11.07.2011 року було задоволено протест прокурора на рішення ради від 07.06.2011 року про затвердження нових тарифів і скасовано дане рішення в зв'язку з тим, що при формуванні нових тарифів були порушені вимоги Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року № 959 «Про затвердження порядку формування тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення» в частині, що загальний рівень рентабельності, застосований надавачем послуг, становить 16,16%, тобто вище встановленого даною Постановою граничного рівня 12%. У зазначеному протесті прокурор вказав також інші порушення вимог законодавства, допущені при формуванні тарифів. Отже, висновок суду про економічну обґрунтованість розрахованих позивачем тарифів на водопостачання та водовідведення спростовується наведеним, а також листом Інспекції з контролю за цінами у Закарпатській області від 08.06.2011 року.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, рішенням Міжгірської селищної ради Закарпатської області від 23.12.2008 року № 108 були затверджені тарифи на комунальні послуги, зокрема тарифи за надання послуг з водопостачання в таких розмірах: для бюджетних установ 1,50 грн./м3 з ПДВ, для інших організацій 1,50 грн./м3 з ПДВ, для населення 2,48 грн./м3 з ПДВ; з водовідведення: для бюджетних установ 5,38 грн./м3 з ПДВ, для інших організацій 5,38 грн./м3 з ПДВ, для населення 0,98 грн./м3 з ПДВ.

02.01.2010 року Міжгірська селищна рада Закарпатської області (замовник) і КП «Міжгірське виробниче управління житлово-комунального господарства» (виконавець) уклали договір № 3-В про надання послуг з водопостачання і водовідведення фізичним і юридичним особам смт Міжгір'я Закарпатської області, згідно з умовами якого, зокрема цим договором відповідач узяв на себе зобов'язання затверджувати ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

У травні 2010 року в зв'язку з підняттям цін на паливно-мастильні матеріали, електроенергію, збільшення розміру мінімальної зарплати та інших витрат КП «Міжгірське виробниче управління житлово-комунального господарства» розрахувало нові економічно обґрунтовані тарифи на послуги з водопостачання і водовідведення, а саме: з водопостачання: для бюджетних установ 3,92 грн./м3 з ПДВ, для інших організацій 5,12 грн./м3 з ПДВ, для населення 3,82 грн./м3 з ПДВ; з водовідведення: для бюджетних установ 1,48 грн./м3 з ПДВ, для інших організацій 1,93 грн./м3 з ПДВ, для населення 1,38 грн./м3 з ПДВ.

Зазначені тарифи були погоджені висновками Державної інспекцієї з контролю за цінами в Закарпатській області від 07.05.2010 року № 8 і № 9.

12.05.2010 року КП «Міжгірське виробниче управління житлово-комунального господарства» подало дані тарифи для затвердження до Міжгірської селищної ради Закарпатської області.

Однак, як вбачається з витягу з протоколу сесії Міжгірської селищної ради Закарпатської області, яка відбулась 16.06.2010 року, рада не прийняла рішення про затвердження нових тарифів.

В зв'язку з неприйняттям відповідачем рішення про затвердження нових тарифів за надання послуг з водопостачання та водовідведення КП «Міжгірське виробниче управління житлово-комунального господарства» звернулось до суду з позовом про зобовязання селищної ради прийняти таке рішення.

Постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21.01.2011 року, яка набрала законної сили, позов було задоволено: зобовязано Міжгірську селищну раду Закарпатської області на черговій сесії прийняти рішення за клопотанням КП «Міжгірське виробниче управління житлово-комунального господарства» про встановлення нових цін і тарифів на водопостачання та водовідведення з обґрунтуванням та мотивуванням прийнятого рішення.

На виконання зазначеної постанови Міжгірська селищна рада Закарпатської області прийняла рішення від 29.03.2011 року № 62 «Про затвердження тарифів», яким затвердила КП «Міжгірське виробниче управління житлово-комунального господарства», зокрема тарифи на послуги водопостачання та водовідведення у запропонованих позивачем розмірах.

Позивач вважає, що внаслідок несвоєчасного затвердження відповідачем нових тарифів на послуги водопостачання та водовідведення йому заподіяно збитки в розмірі різниці тарифів, затверджених рішення Міжгірської селищної ради Закарпатської області від 23.12.2008 року № 108, та нових тарифів, які були затверджені лише рішенням селищної ради від 29.03.2011 року № 62, що за період з червня 2010 року по червень 2011 року становить 268856,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив вимоги Законів України «Про ціни і ціноутворення» та «Про житлово-комунальні послуги» і не виконав умови адміністративно-господарського договору, укладеного з позивачем, а саме не затвердив своєчасно економічно обґрунтовані тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення, що призвело до заподіяння позивачу збитків, розрахунок яких останній здійснив правильно.

Однак колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим і необґрунтованим з наступних підстав.

Відповідно до норм Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади, належить до повноважень відповідних органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про ціни і ціноутворення» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи встановлюються на ресурси, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, на товари і послуги, що мають вирішальне соціальне значення, а також на продукцію, товари і послуги, виробництво яких зосереджено на підприємствах, що займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи встановлюються державними органами України.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування встановлюють державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи на роботи (послуги) в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які своїм рішенням встановлюють (затверджують) ціни (тарифи) на роботи (послуги) у розмірі, нижчому за розмір економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання), зобов'язані відшкодовувати суб'єкту господарювання різницю між встановленим (затвердженим) розміром ціни (тарифу) та розміром економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) зазначених робіт (послуг) за рахунок коштів відповідних бюджетів.

Встановлення (затвердження) органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування цін (тарифів) на роботи (послуги) у розмірі, нижчому за розмір економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво, без визначення джерел для відшкодування відповідної різниці, у тому числі за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, не допускається і може бути оскаржено у судовому порядку.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порядок формування цін/тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг першої і другої груп (пункти 1 та 2 частини першої статті 14 цього Закону) визначає Кабінет Міністрів України.

Виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво житлово-комунальних послуг і подають їх на затвердження органам місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку.

Органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

У разі затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво орган, що їх затвердив, зобов'язаний відшкодувати з відповідного місцевого бюджету виконавцям/виробникам різницю між затвердженим розміром цін/тарифів та економічно обґрунтованими витратами на виробництво цих послуг.

Видатки на відшкодування втрат підприємств, що пов'язані із затвердженням цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво, відповідна сільська, селищна, міська рада передбачає у відповідному місцевому бюджеті.

Затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво без відповідного відшкодування не допускається і може бути оскаржено в суді.

Спори щодо формування та затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, а також відшкодування втрат підприємств, що пов'язані із затвердженням цін/тарифів на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво, вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до наведених норм Законів України «Про ціни і ціноутворення» та «Про житлово-комунальні послуги», обовязок органу місцевого самоврядування відшкодувати виконавцю різницю між затвердженим розміром цін (тарифів) та економічно обґрунтованими витратами на виробництво житлово-комунальних послуг виникає у випадку затвердження цін (тарифів) на ці послуги нижчими від розміру економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво, тобто свідомого прийняття рішення про встановлення цін (тарифів), коли достовірно встановлено, що вони є нижчими за економічно обґрунтовані.

Однак, як встановив суд, Міжгірська селищна рада Закарпатської області не приймала рішення про затвердження цін (тарифів) на послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі, нижчому від економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

А попередні тарифи за надання послуг з водопостачання в таких розмірах, затверджені рішенням відповідача від 23.12.2008 року № 108, на час їх затвердження були економічно обґрунтованими.

Неприйняття ж відповідачем тривалий час рішення про затвердження нових економічно обґрунтованих тарифів на послуги з водопостачання та водовідведення, розроблених позивачем, може мати наслідком відшкодування шкоди, заподіяної незаконною бездіяльністю органу місцевого самоврядування за правилами адміністративного (у випадку заявлення вимоги про відшкодування шкоди одночасно з вимогою про визнання бездіяльності протиправною) або господарського судочинства.

Як зазначено вище, в зв'язку з неприйняттям відповідачем рішення про затвердження нових тарифів за надання послуг з водопостачання та водовідведення КП «Міжгірське виробниче управління житлово-комунального господарства» зверталось до суду з позовом про зобовязання селищної ради прийняти таке рішення, однак не заявляло вимог про відшкодування шкоди чи збитків, заподіяних такою бездіяльністю.

Також колегія суддів враховує, що рішення Міжгірської селищної ради Закарпатської області від 29.03.2011 року № 62 «Про затвердження тарифів», яким відповідач затвердив тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення у запропонованих КП «Міжгірське виробниче управління житлово-комунального господарства» розмірах, за результатами розгляду протесту прокурора Міжгірського району Закарпатської області від 07.06.2011 року № 2034 вих. 11 було скасоване рішенням селищної ради від 11.07.2011 року № 84 в зв'язку з порушенням при формуванні нових тарифів вимог постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року № 959 «Про затвердження порядку формування тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення».

Сторони у справі не надали і суд не встановив відомостей про оскарження чи скасування (відміну, визнання нечинним) зазначеного рішення Міжгірської селищної ради Закарпатської області від 11.07.2011 року № 84 про розгляд протесту прокурора, отже, тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення, затверджені рішенням від 29.03.2011 року № 62, є нечинними.

Крім того, як зазначено в наявному в матеріалах справи листі Державної інспекції з контролю за цінами в Закарпатській області від 08.06.2011 року № 01/01-13-589, адресованого Міжгірській селищній раді Закарпатської області, при перевірці КП «Міжгірське виробниче управління житлово-комунального господарства» встановлено, що при формуванні тарифів на послуги з водопостачання та водовідведення підприємство порушило вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року № 959 «Про затвердження порядку формування тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення», а саме завищено граничний рівень рентабельності, що призвело до затвердження селищною радою тарифів у завищеному розмірі.

Таким чином, враховуючи порушення КП «Міжгірське виробниче управління житлово-комунального господарства» вимог законодавства при формуванні тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а також скасування Міжгірською селищною радою Закарпатської області свого рішення про затвердження таких тарифів, на думку колегії суддів, розміри тарифів, розрахованих позивачем, не можуть використовуватись при обчисленні різниці між діючими тарифами та економічно обґрунтованими.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що позовні вимоги КП «Міжгірське виробниче управління житлово-комунального господарства» є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, і суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міжгірської селищної ради Закарпатської області задовольнити.

Постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 04 серпня 2011 року у справі № 2а-2563-11 за позовом Комунального підприємства «Міжгірське виробниче управління житлово-комунального господарства» до Міжгірської селищної ради Закарпатської області про скасування рішення, відшкодування збитків скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

ОСОБА_1

Постанова складена в повному обсязі 25.08.2015 року