Справа № 309/1557/14-а,2-а/309/17/15
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року м. Львів Справа № 876/2330/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Рибачука А.І.,

суддів Багрія В.М., Старунського Д.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хустського районного суду Закарпатської області від 10 лютого 2015 року по справі № 309/1557/14-а за позовом ОСОБА_1 до Рокосівської сільської ради Хустського району Закарпатської області про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Рокосівської сільської ради Хустського району Закарпатської області (далі Рокосівська сільська рада), в якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача при вирішенні земельного спору між нею та ОСОБА_2 щодо відновлення меж земельної ділянки, зобовязати відповідача вирішити вказаний земельний спір в порядку, передбаченому статтею 159 Земельного кодексу України, надати їй копію рішення Рокосівської сільської ради від 20 червня 1997 року про виділення земельної ділянки ОСОБА_2, а також стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що у звязку з тим, що її сусідка ОСОБА_2 здійснила самовільне захоплення частини її земельної ділянки і влаштувала бетонну огорожу, вона неодноразово зверталась до Рокосівської сільської ради із заявами про вирішення земельного спору, однак, такий залишається невирішеним.

Постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 10 лютого 2015 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на обставини, викладені в позовній заяві.

13 березня 2015 року Рокосівською сільською радою надано суду копію свідоцтва про смерть ОСОБА_1 від 10 березня 2015 року серія І-ФМ № 187490, а 20 квітня 2015 року ОСОБА_3, дочка ОСОБА_1, у звязку із смертю ОСОБА_1 подала до суду клопотання про заміну позивача її правонаступником.

Оскільки особами, які беруть участь у справі, не подано клопотання про розгляд справи за їх участю, суд відповідно до пункту 1 частини 1 статті 197 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції визнати нечинною, а провадження в справі закрити, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 09 червня 2011 року, 23 серпня 2011 року, 12 червня 2012 року, 17 липня 2012 року, 05 жовтня 2012 року, 06 лютого 2013 року, 07 серпня 2013 року, 20 листопада 2013 року ОСОБА_1 зверталась до Рокосівського сільського голови із заявами про розгляд і вирішення земельного спору щодо межі земельної ділянки, який існує між нею та ОСОБА_2

Рокосівським сільським головою надавались заявнику відповіді.

Крім цього, з метою встановлення фактичних обставин порушення субєктивних прав заявника направлялись земельні комісії Рокосівської сільської радої для дослідження ситуації на місці, за результатами чого складено акти. Зокрема, згідно з актом земельної комісії при Рокосівській сільській раді від 25 травня 2011 року було встановлено межу земельної ділянки ОСОБА_2 відповідно до державного акта на землю серії ЯК № 640860; згідно з актом земельної комісії при Рокосівській сільській раді від 11 грудня 2013 року встановлено, що земельна ділянка заявника збільшена на 0,0037 га, а самовільного захоплення земельної ділянки з боку ОСОБА_2 не виявлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем вчинялись дії на вирішення земельного спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами заподіяння їй моральної шкоди, що в свою чергу свідчить про безпідставність позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з частиною 3 статті 158 Земельного кодексу України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин (пункт 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Частиною 1 статті 159 Земельного кодексу України передбачено, що земельні спори розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що сільська рада є колегіальним органом місцевого самоврядування, який від імені територіальної громади виконує функції, покладені на неї законом, на підставі, в межах і в спосіб, передбачений Конституцією України та чинним законодавством. Однією з таких функцій є функція щодо вирішення земельних спорів у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян.

Як видно з матеріалів справи, позивач про вирішення питань, повязаних з захопленням, на її думку, належної їй частини земельної ділянки сусідкою ОСОБА_2, зверталась із заявами до сільського голови, який і надавав їй відповіді.

Повноваження сільського, селищного, міського голови визначені у статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до пункту 8 частини 4 якої, сільський, селищний, міський голова, зокрема: скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради.

При цьому, вирішення земельних спорів щодо межі земельної ділянки не віднесено до повноважень сільського, селищного, міського голови.

Відтак, невнесення сільським головою на розгляд ради заяви ОСОБА_1 про вирішення земельного спору та самостійне надання на них відповідей жодним чином не свідчить про бездіяльність відповідача у вирішення вказаного спору.

Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення в її користь моральної шкоди, то така задоволенню не підлягає з огляду на те, що у даному публічно-правовому спорі судом встановлено відсутність протиправної бездіяльності відповідача, яка б могла призвести до заподіяння моральної шкоди, що виключає можливість її стягнення.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Однак, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 померла 08 березня 2015 року (свідоцтво про смерть від 10 березня 2015 року серія І-ФМ № 187490). Правовідносини, що є предметом спору не допускають правонаступництва, оскільки право на вирішення органами місцевого самоврядування земельного спору щодо межі земельної ділянки через неприязні стосунки з сусідами нерозривно повязане з особою та не входить до складу спадщини.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, або ліквідації підприємства, установи, організації, які були стороною у справі.

Відповідно до статті 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження у справі.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що оскаржувану постанову необхідно визнати нечинною та закрити провадження в справі.

Керуючись статтями 157, 160, 195, 197, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Хустського районного суду Закарпатської області від 10 лютого 2015 року по справі № 309/1557/14-а визнати нечинною та закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Рокосівської сільської ради Хустського району Закарпатської області про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

Ухвала суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: А.І. Рибачук

Судді В.М. Багрій

ОСОБА_4