Справа № 826/8999/15
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8999/15 Головуючий у 1-й інстанції: Огурцов О.П. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Романчук О.М.,

при секретарі Строяновській О.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Матросова Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій і бездіяльності, визнання незаконною та скасування постанови, зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулася у суд із позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, у якому просила:

- визнати незаконними та необґрунтованими дії старшого державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкера І.А., що проявились у винесенні постанови від 20.04.2015 ВП №47285466 про відмову у відкритті виконавчого провадження;

- визнати протиправною бездіяльність зазначеного державного виконавця, що проявилась у не відкритті виконавчого провадження з виконання виконавчого документа - виконавчого листа №2а-17554/10/2670 2013 р., виданого 19 червня 2014 року Окружним адміністративним судом м. Києва;

- визнати незаконною та скасувати постанову цього державного виконавця від 20.04.2015 ВП№47285466 про відмову у відкритті виконавчого провадження;

- зобов'язати відповідача здійснити заходи щодо своєчасного і повного виконання вищезгаданого виконавчого документа у спосіб і порядок, що визначені цим документом.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 липня 2015 року задоволено перші три вимоги позивача. У задоволенні вимоги про зобов'язання відповідача здійснити заходи щодо своєчасного і повного виконання виконавчого листа №2а-17554/10/2670 2013 р., виданого 19 червня 2014 року Окружним адміністративним судом м. Києва, у спосіб і порядок, що визначені цим документом, відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати в частині залишеною без задоволення позовної вимоги та ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні четвертої вимоги позивача, суд першої інстанції виходив із того, що така спрямована на майбутній захист прав, свобод та інтересів позивача, які на час розгляду справи не були порушені.

З таким висновком суду не можна не погодитися.

Враховуючи, що постанова суду першої інстанції оскаржується лише позивачем, колегія суддів не переглядає судове рішення в частині задоволених позовних вимог.

Колегією суддів установлено, що 19 червня 2014 року Окружним адміністративним судом м. Києва видано ОСОБА_4 виконавчий лист №2а-17554/10/2670 2013 р. за постановою цього суду від 23 квітня 2012 року (набрала законної сили 27 березня 2013 року).

14 квітня 2015 року ОСОБА_4 звернулась до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про прийняття до примусового виконання вищевказаного виконавчого документа.

20 квітня 2015 року старшим державним виконавцем Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкерою І.А. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження №47285466.

Не погоджуюсь із діями державного виконавця щодо винесення цієї постанови та бездіяльністю щодо відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, позивач звернулась у суд із даними позовом, в якому, серед іншого, просила визнати незаконними та необґрунтованими дії державного виконавця, а його бездіяльність - протиправною, а також визнати незаконною та скасувати винесену ним постанову, і зобов'язати відповідача здійснити заходи щодо своєчасного і повного виконання вказаного вище виконавчого листа у спосіб і порядок, що ним визначені.

Обговорюючи наявність правових підстав для задоволення вимоги позивача про зобов'язання відповідача здійснити заходи щодо своєчасного і повного виконання вищезгаданого виконавчого документа у спосіб і порядок, що визначені цим документом, колегія суддів зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України, яке здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (ч. ч. 1, 2 ст. 2 вказаного Закону).

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Приписи приведеної норми кореспондуються з критеріями, на відповідність яким адміністративні суди перевіряють рішення, дії та бездіяльність суб'єктів владних повноважень, що визначені частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а також узгоджуються із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також, відповідно до статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі. Крім того, згідно цієї норми державний виконавець повинен здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 17 цього Закону встановлено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Частиною 2 приведеної норми до виконавчих документів віднесено виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до частини 1 статті 19 цього Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно частини 1 статті 25 цього Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Перелік підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження наведено у статті 26 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 27 цього Закону примусове виконання рішення розпочинається державним виконавцем у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення.

Приведеними нормами та іншими положеннями Закону України «Про виконавче провадження» встановлено імперативні приписи щодо способу і порядку здійснення заходів зі своєчасного і повного виконання рішень, в тому числі судових, державними виконавцями.

Отже, процедура виконання виконавчого документа врегульована правовими нормами.

У даному випадку позивач оскаржує дії, бездіяльність і рішення державного виконавця, які стосуються відмови у відкритті виконавчого провадження. Тобто, спірні правовідносини склались до початку процедури примусового виконання судового рішення.

За таких обставин, станом на дату звернення до адміністративного суду із цим позовом, неможливо встановити будь-яке недотримання відповідачем положень Закону України «Про виконавче провадження» в частині дотримання способу та порядку примусового виконання виконавчого документа, оскільки його виконання не розпочалось, а відтак у суду відсутні підстави для висновків про те, що заходи зі своєчасного і повного виконання виконавчого листа №2а-17554/10/2670 2013 р., виданого 19 червня 2014 року, не будуть вжиті відповідачем усупереч вимогам чинного законодавства.

Таким чином, вимога позивача про зобов'язання відповідача здійснити заходи щодо своєчасного і повного виконання вищезгаданого виконавчого документа у спосіб і порядок, що визначені цим документом, є передчасною і не може бути задоволена. Обов'язок щодо вчинення виконавчих дій у спосіб, зазначений позивачем, встановлено законом, і, за відсутності порушень процедури їх вчинення, не потребує винесення судового рішення з цього приводу.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що судом першої інстанції порушено норми частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, адже аналіз приведеної норми свідчить на користь висновку, що судовому захисту підлягають лише порушені права, а не їх можливе порушення в майбутньому.

Отже, доводи апеляційної скарги не доводять помилковості викладених у постанові суду першої інстанції висновків, або ж порушень судом норм матеріального чи процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, спростовуються вищевикладеним, а тому не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук

(Повний текст ухвали складений 07 вересня 2015 року)

.

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Романчук О.М.