Справа № 460/4693/13-а
Суддя: Тесля Б. І.
Дата ухвалення: 2014-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 460/4693/13-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.05.2014 року
Яворівський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді Тесля Б.І.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яворові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до заступника начальника Львівської митниці про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В :

гр. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказує, що 22 листопада 2013 року заступником начальника Львівської митниці його було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень. Вважає дану постанову необгрунтованою, та такою, що не відповідає нормам КУпАП. Так як при розгляді справи працівниками Львівської митниці не були з'ясовані та доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність. Як вбачається із постанови, 13 жовтня 2013 року він вїхав на власному автомобілі марки «Фольксваген Гольф», р.н. RJA 23048, в Україну з РП через митний пост «Краковець». Після вїзду в Україну ним було виявлено технічні несправності автомобіля, тому він залишив його на сервісі для ремонту. Однак пошуки запчастин зайняли чимало часу, через що він не зміг вивезти автомобіль за межі України у встановлений законом термін. 31 жовтня 2013 року після здійсненого ремонту ОСОБА_2 поїхав автомобілем в РП. Під час перетину державного кордону інспектором м/п «Краковець» було складено протокол про порушення ним митних правил, на підставі якого заступником начальника Львівської митниці було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень, з чим категорично не погоджується, оскільки вважає причину пропуску ним строку перетину державного кордону України поважною та такою, що не залежить від його волі. Тому позивач просить суд поставити рішення, яким поновити йому строк для оскарження постанови, визнати дії заступника начальника Львівської митниці ОСОБА_3 неправомірними, скасувати постанову заступника начальника Львівської митниці від 22 листопада 2013 року № 2997/20908/13 та провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України.

Представник позивача, ОСОБА_4, подав до суду заяву про слухання справи без його участі. Позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задоволити.

Представник Львівської митниці подала до суду письмове заперечення на адміністративний позов ОСОБА_2, в якому вказує на те, що 13 жовтня 2013 року гр. України ОСОБА_2 ввіз через м/п «Краковець» в Україну транспортний засіб особистого користування марки «Фольксваген Гольф», р.н. RJA 23048, який безперервно перебував на митній території України понад термін дозволений нормами Митного кодексу України. Крім цього позивачем не було повідомлено митний орган про несправності даного автомобіля. Тому у задоволенні позову просить відмовити за безпідставністю позовних вимог.

- 2 -

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно постанови заступника начальника Львівської митниці № 2997/20908/13 від 22 листопада 2013 року, гр. України ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень.

Ч.ч. 1,2 ст. 105 Митного кодексу України встановлено, що тимчасове ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у ст. 189 МК України та в Додатках В.1-В.9, С, D до Конвенції про тимчасове ввезення на умовах визначених цими Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу.

Відповідно до ст. 189 Митного кодексу України, транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для переміщення товарів та/або пасажирів через митний кордон України можуть тимчасово ввозитися на митну територію України без справляння митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Тимчасово ввезені на митну територію України транспортні засоби комерційного призначення підлягають вивезенню без внесення в їх конструкцію будь-яких змін (без урахування природного зношення, витрати пально-мастильних матеріалів та необхідного ремонту). Тимчасове ввезення транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України допускається за умови, що такі транспортні засоби не використовуватимуться для внутрішніх перевезень на митній території України.

У відповідності до ст. 95 Митного кодексу України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу пять діб. До строків зазначених у ч.1 даної статті не включається час дії обставин, зазначених ст. 192 Митного кодексу України, тобто якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, перевізник зобовязаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місце знаходження товарів і транспортного засобу, та чого позивачкою зроблено не було.

Відповідно до ст. 90 Митного кодексу України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ст. 93 Митного кодексу України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Статтею 321 Митного кодексу України передбачено, що товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом.

Водночас, ч. 3 ст. 325 Митного кодексу України передбачає, що користування та розпорядження товарами, транспортними засобами комерційного призначення, які перебувають під митним контролем, забороняються, крім випадків, передбачених Кодексом та іншими законами України.

Згідно п. 60 ч.1 ст.4 Митного кодексу України, транспортні засоби особистого користування наземні транспортні засоби, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності чи користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату чи безоплатно.

- 3 -

Дослідивши та проаналізувавши усі матеріали адміністративної справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_2 наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, заступник начальника Львівської митниці, притягаючи його до відповідальності за порушення митних правил, діяв відповідно до вимог митного законодавства України та правомірно визнав позивача винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.

Однак, згідно ст. 489 Митного кодексу України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до Постанови Пленуму Верхового суду України № 8 від 03 червня 2005 року «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» суддя вправі вирішувати питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП. При цьому слід враховувати мету, мотив і спосіб вчинення правопорушення.

Тому суд приходить до висновку, що заступником начальника Львівської митниці, при винесені постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього стягнення, не було враховано обставин, зазначених у ст. 33 КУпАП, а саме: характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, який вперше притягається до адміністративної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, його майнового стану, який є важким, оскільки проживає у багатодітній сімї, обставин, що помякшують відповідальність: щире каяття правопорушника.

Враховуючи наведене та малозначність вчиненого правопорушення, суд вважає за необхідне поновити йому строк звернення до суду та можливе звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України, обмежившись щодо нього усним зауваженням.

Керуючись ст.ст. 7-11, 71, 72, 86, 94, 128, 159-163, 171-2 КАС України, ст.ст. 4, 92, 93, 95, 105, 109, 189, 470 МК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

позов задоволити частково. Поновити ОСОБА_2 строк для оскарження постанови.

Постанову заступника начальника Львівської митниці ОСОБА_3 № 2997/20908/13 від 22 листопада 2013 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності в частині накладення стягнення скасувати в частині накладення адміністративного стягнення, враховуючи малозначність вчиненого правопорушення, звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись щодо нього усним зауваженням.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДЯ