Справа № 2а-1970/4139/12
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 року м. Київ К/800/38697/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Малиніна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Тернопільській області

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2014 року

у справі за позовом Державної фінансової інспекції (далі - ДФІ) в Тернопільській області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції (далі - ВПВС УДВС ГУЮ) у Тернопільській області про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ДФІ в Тернопільській області звернулося до суду з позовом про скасування постанови ВПВС УДВС ГУЮ у Тернопільській області від 19 листопада 2012 року про закінчення виконавчого провадження ВП №34239793.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2012 року позов задоволено. Скасовано постанову ВПВС УДВС ГУЮ у Тернопільській області від 19 листопада 2012 року.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2014 року скасовано постанову суду першої інстанції і ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ДФІ в Тернопільській області порушує питання про скасування рішення апеляційного суду та залишення в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційний судом норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 2 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судами встановлено, що 08 травня 2012 року Тернопільським окружним адміністративним судом прийнято постанову, якою зобов'язано Кременецьку районну раду виконати вимогу Контрольно-ревізійного відділу в Кременецькому районі від 25 серпня 2011 року №19-25-13-14/625 в повному обсязі, в якій вказано: відобразити в обліку дебіторську заборгованість за не виконані роботи. Провести відповідну роботу з підрядниками щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів на суму 20000 грн або виконання відповідного обсягу робіт п.4; відобразити в обліку дебіторську заборгованість за не виконані роботи. Провести відповідну роботу з підрядниками щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів на суму 32653 грн або виконання відповідного обсягу робі п.5; в порядку постанови Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 року №116 перерахувати в дохід державного бюджету 6000 грн п. 8; відобразити в обліку дебіторську заборгованість за не виконані роботи. Провести відповідну роботу з підрядниками щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів на суму 5000 грн або виконання відповідного обсягу робіт.

06 серпня 2012 року Тернопільським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист, який перебував на виконанні у ВПВС УДВС ГУЮ у Тернопільській області.

Судами встановлено, що боржником - Кременецькою районною радою подано до суду позов до Приватного Українського інституту підприємництва, ЗАТ «Інком», ПП ОСОБА_4, Кременецької міської ради про відшкодування зайвих виплат згідно вимоги КРУ в Кременецькому районі від 25 серпня 2011 року. До позовної заяви долучено матеріали претензійно-позовної роботи з вказаними особами, та протокол виїмки документів бухгалтерської звітності від 04 липня 2011 року. Також державному виконавцю надано лист від 08 листопада 2012 року № 01-453-3/8, яким повідомлено про вжиті районною радою заходи з приводу виконання вимог державної фінансової інспекції щодо ліквідації дебіторської заборгованості. До листа додано документи про залучення районної ради в якості цивільного позивача в справі відшкодування коштів, та листи до органів внутрішніх справ та прокуратури з приводу надання інформації по порушеній кримінальній справі по факту привласнення бюджетних коштів розпорядником яких була Кременецька районна рада.

Постановою слідчого від 04 липня 2011 року Кременецька районна рада визнана цивільним стягувачем у справі про відшкодування зайвих виплат.

Державним виконавцем у представника боржника відібрано пояснення, згідно яких встановлено факт проведення останнім роботи щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів на суму 20000 грн, 32653 грн, 6000 грн, 5000 грн.

09 листопада 2012 року державним виконавцем, в присутності представників стягувача і боржника, складено акт, в якому встановлено виконання постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 травня 2012 року.

Отже, встановивши, що Кременецькою районною радою вжиті всі необхідні заходи для виконання вимоги КРУ в Кременецькому районі від 25 серпня 2011 року, головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Тернопільській області 19 листопада 2012 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 34239793 на підставі пункту 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-ХІV).

Саме відповідно до вимог цього Закону належить давати оцінку діям державного виконавця щодо вчинення виконавчих дій.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону № 606-ХІV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За умовами пункту 8 частини 1 статті 49 Закону № 606-ХІV виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом ( частина 3 статті 49 Закону № 606-ХІV).

Враховуючи, що боржником виконано рішення суду згідно із виконавчим документом, державний виконавець при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження діяв у спосіб та у порядку, визначеному законом.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку щодо правомірності постанови державного виконавця від 19 листопада 2012 року ВП № 34239793 про закінчення виконавчого провадження та відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Отже, підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Тернопільській області залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
В.В. Малинін