Справа № 2-а-85/10
Суддя: Носов Г. С.
Дата ухвалення: 2010-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Справа № 2-а-85/10

12.03.2010 року м.Балаклія

Суддя Балаклійського районного суду Харківської області Носов Г.С.,

за участю:

позивач - не з'явився,

представник відповідача не зявився.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисте населення Балаклійської районної державної адміністрації про зобовязання в перерахунку та виплаті належних соціальних виплат, -

ВСТАНОВИВ:

1 ! січня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просить поновити строк для звернення до адміністративного суду, визнати неправомірними їх дії, визнати бездіяльність відповідача незаконною, зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області провести перерахунок одноразової компенсації як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, яка стала інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ч. 1 сі. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» установивши при встановленні III групи інвалідності, тобто О 3.05.2008 року, - у розмірі 30 мінімальних заробітних плат; провести перерахунок щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2009 рік у розмірі 4-х мінімальних заробітних плат згідно ч. 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; провести перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2009 рік у розмірі 7-ми мінімальних пенсій за віком згідно ч.5 ст. ІЗ Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також провести відповідні виплати. Також, просив зобов'язати відповідача проводити нарахування та виплату компенсації та допомог виключно з законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком та мінімальної заробітної плати, з урахуванням вимог статті 46 Конституції України, ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року №654, а також з урахуванням нормативно - правових актів, які встановлюють більші, порівняно з існуючими, мінімальні розміри пенсії за віком та заробітної плати, зобов'язати відповідача в наступні роки також нараховувати та виплачувати допомоги відповідно до законів і виключно з законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком та мінімальної заробітної плати надень фактичного виконання нарахування та виплати, а саме: як інваліду 3 групи: щорічної грошової допомоги на оздоровлення у розмірі 4-х мінімальних заробітних плат га перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 7-ми мінімальних пенсій за віком.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що він з 13.05.08 має статус інвалідності третьої групи внаслідок захворювання, отриманого при виконанні обов'язків військової служби під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. за нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796 - XII від 28.02.1991 року, віднесений до 1-ї категорії учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. За цих обставин він має право на отримання різних пільг, компенсацій і допомог, передбачених законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту ». в тому числі:

-право на отримання одноразової компенсації як учаснику ліквідації наслідків

аварії на Чорнобильській АЕС за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, яка стала інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» при встановленні III групи інвалідності 13.05.2008 року, - у розмірі 30 мінімальних заробітних плат;

-право на отримання щорічної грошової допомоги на оздоровлення у розмірі 4-х мінімальних заробітних плат у 2009 році як інваліду III групи згідно ч. 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

-право на олримання щорічно до 5 травня разової грошової допомоги у розмірі мінімальних пенсій за віком, як інвалід III групи в 2009 року згідно ч,5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту ».

В звязку з тим, що ці виплати в належному розмірі йому не виплачено, він в листопаді та грудні 2009 року звернувся до управління праці та соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області з відповідними заявами про перерахунок одноразової компенсації як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, яка стала інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ч.

1 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» при встановленні III групи інвалідності та щорічних грошових допомог, згідно ч. 4 стаггі 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Проте, йому було відмовлено в перерахунку з посиланням на Постанови КМУ та законодавство, яке суттєво зменшило розмір виплат в порушення вимог Конституції та законів України, а не на чинне законодавство, яке регулює питання виплати щорічних разових допомог та компенсації.

В судове засідання позивач не зявився, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних у справі матеріалів.

Відповідач - Управління праці та соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації та судове засідання свого представника не направив, але надав заперечення, згідно якого просив справу розглянути без участі його представника, позовні вимоги не визнав, просив залишити адміністративний позов без задоволення. В запереченнях на позов, відповідач посилається на те, що дійсно, управління проводить нарахування та виплату позивачу одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю при встановленні 3 групи інвалідності, щорічної допомоги на оздоровлення, як у часнику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, щорічної разової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту ». Вважає, що його дії при виплаті вказаних видів допомоги є цілком законними, оскільки він проводив нарахування та виплату допомоги в межах бюджетних асигну вань на цілі, передбачені Законом України «Про Державний бюджет» на відповідний рік та Постановою Кабінету Міністрів України №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005 року. Постановою КМУ -№836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якими було визначено розміри вказаних виплат та порядок їх проведення.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 126352 (а.с.8) та інвалідом III групи з 13.05.08 року, що підтверджується довідкою МСЕК серії ХАР-07 .№ 018538 (а.с.10). Також, він як інвалід III групи має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

13.11.2009 року позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області із заявою про перерахунок і виплату йому щорічної допомоги на оздоровлення та одноразової допомоги інвалідам війни за 2009 рік. Проте, 17.11.09 року відповідачем йому було відмовлено.

Відповідно до ч.І ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених Законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціатьного захисту потерпілого населення визначені та закріплені у Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Що стосується вимоги позивача стосовно перерахунку і виплати йому щорічної допомоги на оздоровлення і щорічної разової грошової допомоги за 2009 рік, то вона підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктами 20, 28 Розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» було внесено зміни до Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в частині виплати компенсацій і допоміг.

Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 65

з

розділу І пунктів 61,62,63,66 розділу II, пункту 3 розділу III Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 67 розділу І, пунктів 1-4, 6-22,24-100 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) №10-рп/2008р. від 22.05.2008 року, визнано такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними) пункт 20, 28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, положення пунктів 20, 28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № І07-УІ від 28.12.2007 року втратило чинність 22 травня 2008 року.

Відповідно до частини 4 статті 48 Закону №796-ХІІ, яка діяла до прийняття Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №107-УІ від 28.12.2007 року, щорічна допомога на оздоровлення інвалідам II! групи виплачується у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Постановою КМУ від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» інвалідам III групи установлена щорічна допомога на оздоровлення у розмірі 100 гривень Позивач отримав щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік 29 січня 2009 року в розмірі 90 гривень згідно заперечень відповідача.

Згідно ч.5 ст. 13 Закону № 3551-XII, яка діяла до прийняття Закону №107-УІ від 28. і 2.2007 року, щорічно до 5 травня інвалідам війни III групи виплачується разова грошова допомога у розмірі семі мінімальних пенсій за віком.

Постановою КМУ від 18.03.2009 року № 211 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2009 році відповідно до законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» передбачено, що інвалідам війни III групи у 2009 році виплата разової грошової допомоги здійснюється у розмірі 380 гривень.

Позивач отримав щорічну разову грошову допомогу до 5 травня в розмірі 380 гривень у квітні 2009 року.

Відповідно до 4.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно- правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов язковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

За таких обставин суд вважає, що відповідають Закону №796-ХІІ, вимоги позивача щодо нарахування і виплати йому щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, і Закону №3551-ХІІ - вимоги щодо нарахування і виплати йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі семі мінімальних пенсій піхтягають задоволенню. Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору. Крім того, це право гарантується Конституцією України (ч.2 ст.46 ). Розміри мінімальної заробітної плати і мінімальної пенсії за віком встановлюються Законом України «Про Державний бюджет» на відповідний рік.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд вважає, що при визначенні розміру належних позивачеві соціальних виплат за 2009 рік застосуванню підлягають ч.4 ст.48 Закону №796-ХІІ та ч.5 ст. 13 Закону №3551 -XII, а не положення постанов КМУ від 12.07.2005 року за №562 та від 18.03.2009 року за №211, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Відшкодування шкоди особам, постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС, здійснюється у відповідності з Законом України від 28 лютого 1991 року №796-ХІ1 „Про статус та соціальний захист громадян лостраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Закон України №796-ХП).

Статтею 48 зазначеного закону в редакції діючій на час 13.05.2008 року - час встановлення позивачу інвалідності, визначено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, одноразова компенсація виплачується: інвалідам 3 групи в розмірі 30 мінімальних заробітних плат. Виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності. Виплати, зазначені в цій статті, провадяться протягом одного місяця з дня встановлення інвалідності. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Позивач 09.12.09 року звертався до відповідача із заявою про здійснення перерахунку та виплати одноразової компенсації в звязку зі встановленням йому III групи інвалідності 13.05.08 року у розмірі ЗО мінімальних заробітних плат. Проте, відповідач 24.12.09 року відповів, що в звязку з постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2000 року № 987 «Про затвердження порядку використання коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення» до 2003 року він не нараховував та не виплачував одноразову компенсацію в звязку зі встановленням групи інвалідності, яка повязана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильської АЄС. Тому, відповідач не нараховував та не виплатив одноразову компенсацію в звязку зі встановленням 13.05.08 року 111 групи інвалідності ОСОБА_1, яка пов'язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЄС, тому що він до 1992 року мав статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС 1А категорії.

Згідно із ч.7 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідно до ч.І ст.19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», виключно законами України визначається мінімальний розмір заробітної плати.

Статтею 59 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік» були встановлені наступні розміри мінімальної заробітної плати на відповідні періоди 2008 року, а саме: 505 гривень - з 01 січня по 31 березня 2008 року. 515 гривень - з 01 квітня по 30 вересня 2008 року; 565 гривень - з 01 жовтня 2008 року. Зі змісту вимог законів України про встановлення розмірів мінімальних заробітних плат, законів України про Державний бюджет України, якими визначалися мінімальні розміри заробітних плат, не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з пунктом 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р. № 489-У на 2007 рік дія ч. 1 ст. 48 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині виплати компенсацій і допоміг у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати була зупинена.

Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98. 101. 103. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціазьні гарантії громадян) № 6-рп/2007 від 09.07.07 р., пункт ЗО статті 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» було визнано такими, що не відповідає Конституції України (є не конституційними).

Пунктом 5 зазначеного Рішення Конституційного суду України визначено, що рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані не конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, положення гі. 30 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р. № 489-У втратило чинність 09 липня 2007 року.

Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року у справі «щодо предмета та змісту' закону про державний бюджет України» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення статті 67 розділу 1, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу 11 Закону України №107-У1. Пунктом 6 зазначеного Рішення визначено, що рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України №107-УІ. визнаних не конституційними.

Частиною 2 статті 19 Конституції передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки з моменту прийняття Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності положень ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» ці норми Закону втратили чинність, то на момент звернення позивача до відповідача з заявою про перерахунок одноразової компенсації була чинною ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка і підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

ЗУ

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 92 Конституції України виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст. 75 Конституції встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.91 має вищу юридичну силу і виходячи з загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, саме Закон підлягає застосуванню при вирішення даного спору.

Кабінет Міністрів України не уповноважений Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зменшувати встановлені останнім конкретні розміри доплат, пенсій і компенсацій, зокрема одноразової компенсації. Навпаки, у частині 1 статті 67 зазначеного Закону встановлено, що ці розміри підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати

У Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, оскільки відповідно до частини 1 статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є безпідставним.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання одноразової компенсації в 2008 р. відповідно до ч.І ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991, у розмірі 30 мінімальних заробітних плат.

Таким чином, одноразова компенсація за втрату здоров'я повинна визначатися позивачу відповідно до статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в кратному відношенні к мінімальної заробітної платі.

Щодо захисту права позивача на отримання в майбутньому компенсацій відповідно до законів і виключно з законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком та мінімальної заробітної плати на день фактичного виконання нарахування та виплати компенсацій та допомог суд приходить до висновку, що зазначені вимоги не підлягають задоволенню за таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно- правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи та інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

У звязкч з цим, с/д вважає неможливим розглядати вимоги щодо зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчиняти дії в майбутньому у зв'язку з вірогідним настанням певних наслідків, оскільки у суду на час розгляд) справи відсутні підстави для прийняття рішення стосовно законності таких дій, і тому суд відмовляє / задоволенні зазначеної вимоги.

Відповідачем, в порушення ч.2 ст.71 КАС України не доведено та не надано суду доказів щодо вчинення будь-яких дій для забезпечення виконання покладеного на нього обов'язку щодо нарахування та виплати позивачу компенсацій в належному розмірі.

Суд вважає необхідним визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Балаклійської РДА. по не виконанню приписів ч.І, 2 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка призвела до порушення прав позивача на своєчасне нарахування та отримання компенсацій у встановлених Законами України розмірах.

Оскільки на час прийняття постанови судом постанови вказані порушення відповідачем не усунені, суд приходить до висновку про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок соціальних виплат та провести відповідні виплати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 11, 12, 18. 71, 90, 128, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.8, 19, 22, 75, 92, 152 Конституції України, ст.ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991 року, Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107-УІ, Рішення

Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», -

П ОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області щодо не нарахування та не виплати в повному обсязі ОСОБА_1 одноразової компенсації в розмірі ЗО мінімальних заробітних плат, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до частини 1 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2009 рік в розмірі 4-х мінімальних заробітних плат та щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі 7 -ми мінімальних пенсій за віком.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Балаклійської районної

державної адміністрації Харківської області зробити перерахунок ОСОБА_1

одноразової компенсації, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став

інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до частини 1 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» при встановленні III групи інвалідності 13.05.08 року в розмірі 30 мінімальних заробітних плат та провести відповідні виплати.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Балаклійської районної

державної адміністрації Харківської області зробити перерахунок ОСОБА_1

щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2009 рік у розмірі 4- мінімальних заробітних плат згідно ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та провести відповідні виплати з урахуванням виплачених сум.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Балаклійської районної

державної адміністрації Харківської області зробити перерахунок ОСОБА_1

щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2009 рік у розмірі 7- мінімальних пенсій за віком згідно ч.5 ст.ІЗ Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та провести відповідні виплати з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами» від 11.02.2010 року може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області, в порядку визначеному ст.294 ЦПК України.

Суддя: