Справа № 819/1171/13-а
Суддя: Баранюк А.З.
Дата ухвалення: 2013-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1171/13-a

"10" червня 2013 р. м. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі колегії суддів:

головуючого судді Баранюка А.З., суддів Жука А.В., судді Білоус О.І.

при секретарі судового засідання Дудар М.В.

за участю:

позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Гусятинського РВ УМВС України в Тернопільській області, Державної казначейської служби України

про стягнення недоплаченого грошового забезпечення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, надалі позивач, звернувся до суду з адміністративним позовом до Гусятинського РВ УМВС України в Тернопільській області (надалі відповідач1) та Державної казначейської служби України (надалі відповідач2) про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченого грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він перебував на службі в органах внутрішніх справ на посаді заступника начальника Гусятинського РВ УМВСУ в Тернопільській області. За період з грудня 2008 року по грудень 2010 року отримав грошове забезпечення в розмірі 84653,39 грн. 04 березня 2013 року позивачу стало відомо про те, що відповідно до вказівки Міністра внутрішніх справ України від 01 лютого 2008 року № 94 Про порядок установлення рекомендованих розмірів грошового забезпечення окремим категоріям осіб та вказівки Міністра внутрішніх справ України від 29.10.2008 року № 18900/ХМ «Про дотримання рекомендованих розмірів грошового забезпечення та збереження міжпосадових співвідношень» розмір грошового забезпечення заступника начальника районних відділень повинно розраховуватись у співвідношенні не менше 3-7 % від грошового забезпечення начальника районного відділення. В то й же час, вказівкою міністра внутрішніх справ України від 01 лютого 2008 року № 94 «Про порядок установлення рекомендованих розмірів грошового забезпечення окремим категоріям осіб» визначено, що грошове місячне забезпечення начальника районного відділу УМВС України 2 категорії, до якої відноситься Гусятинський РВ УМВСУ в Тернопільській області, повинно становити 4500,0 грн. Згідно середнього відсотку від між 3-7%, розмір грошового забезпечення мав би скласти 4225,0 грн. щомісячно. Отже, загальна сума невиплаченого щомісячного грошового забезпечення становить 16746,61 грн.

За наведених обставин позивач вважає свої права порушеними, виходячи з того, що при нарахуванні місячного грошового забезпечення під час виконання службових обов'язків, починаючи з грудня 2008 року, не враховувалися вищезгадані вказівки і недонараховувалася частина грошового забезпечення.

Вподальшому позивач збільшив розмір позовних вимог, та із врахуванням 3% розміру грошового забезпечення начальника райвідділу міліції, просив визнати неправомірними дії Гусятинського РВ УМВС України в Тернопільській області щодо ненарахування та невиплати йому в період з грудня 2008 року по грудень 2009 року грошового забезпечення в сумі 24 471 грн. 52 коп. та просив стягнути зазначені кошти з Державної казначейської служби України.

Збільшені позовні вимоги в судовому засіданні позивач підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача1 - Гусятинського РВ УМВС України в Тернопільській області в судовому засіданні проти позову заперечив, просив в задоволенні позову відмовити, вказавши що грошове забезпечення позивачеві нараховувалась і виплачувалось у розмірі, передбаченому діючим законодавством і підстави для його перерахунку відсутні, крім того зазначив, що зазначена вказівка була видана з метою недопущення перевищення розміру грошового забезпечення заступників начальників підрозділів міліції грошовому забезпеченню начальників таких підрозділів і не була зареєстрована в Міністерстві юстиції України, а отже не могла виконуватись.

Представник відповідача2 - Державної казначейської служби України на адресу суду надав заперечення, в яких пояснив, що розпорядником коштів з виплати грошового забезпечення працівникам міліції є Міністерство внутрішніх справ України, здійснювати виплату коштів можна за наявності бюджетних призначень, а позивач дійшов хибного висновку про те, що Державною казначейською службою України виділяються кошти для грошового забезпечення співробітників Гусятинського РВ УМВС України в Тернопільській області.

Представник відповідача2 в судове засідання не зявився, про дату час і місце розгляду справи, повідомлявся належним чином. Суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд даної адміністративної справи та реалізації ним права судового захисту прав та інтересів.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що в період з червня 1995 року по грудень 2010 року позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, з лютого 2006 року по грудень 2010 року перебував на посаді заступника начальника Гусятинського РВ УМВСУ в Тернопільській області.

Наказом УМВС України в Тернопільській області від 22.12.2010 №334 о/с підполковника міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ України у запас Збройних сил, у звязку із хворобою, вислуга на день звільнення в календарному обчисленні становить - 18 років 06 місяців 06 днів, а з урахуванням пільгової служби 20 років 01 місяць 25 днів. За період з грудня 2008 року по грудень 2010 року позивач отримав грошове забезпечення в розмірі 84653,39 грн.

Вказівкою Міністра внутрішніх справ України від 01 лютого 2008 року № 94 Про порядок установлення рекомендованих розмірів грошового забезпечення окремим категоріям осіб начальникам головних управлінь, управлінь МВС України а Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на залізничному транспорті доручено забезпечити виплату грошового забезпечення начальникам міськрайлінорганів, лінійних відділів на залізничних станціях, метрополітені, у портах та аеропортах у розмірах згідно із додатком 2 до цієї вказівки.

У звязку із порушенням цієї вказівки, що полягала у перевищенні грошового забезпечення заступників начальників цих підрозділів грошового забезпечення начальників цих підрозділів Міністром внутрішніх справ, була видана вказівка від 29.10.2008 року № 18900/ХМ «Про дотримання рекомендованих розмірів грошового забезпечення та збереження міжпосадових співвідношень», якою передбачалося проводити виплату грошового забезпечення заступникам начальників цих органів у розмірах на 3-7% нижче від розмірів визначених додатком 2 до вказівки Міністра внутрішніх справ України від 01 лютого 2008 року № 94.

В березні 2013 року позивач звернувся до Гусятинського РВ УМВС України в Тернопільській області з метою перерахування пенсій відповідно до цих вказівок, однак, йому було відмовлено.

Позивач також отримав лист Головного управління Пенсійного фонду України від 02 квітня 2013 року № 254/Ч-11 згідно якого йому виплачується пенсія відповідно до грошового забезпечення передбаченого в грошовому атестаті та довідці про розмір місячних додаткових видів грошового забезпечення та премій за 24 останні календарні місяці, що передували звільненню.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходить з того, що розмір грошового забезпечення та пенсій осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначається у встановлених законодавством розмірах.

Згідно із частиною 3 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 3 статті 63 вищевказаного Закону призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною 2 статті 51 цього Закону.

Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» передбачено, що пенсії, які призначаються особам, обчислюються із суми грошового забезпечення, що виплачуються цим особам на день звільнення зі служби.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 р. № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно із п. 2 цієї постанови виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Відповідно до Розділу ІІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 р. № 499 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за № 205/14896 грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, зокрема, складається з:

- окладу за спеціальне звання;

- посадового окладу (з урахуванням підвищення);

- надбавки за вислугу років;

- надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби;

- надбавки за оперативно-розшукову, розвідувальну чи контррозвідувальну діяльність та інформаційно-аналітичне забезпечення органів державної влади і оперативно-службову діяльність;

- надбавки державним експертам з питань таємниць;

- надбавки за службу в умовах режимних обмежень;

- надбавки за службу в спеціальних підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю;

- надбавки за знання та використання іноземної мови;

- надбавки за почесні звання "заслужений", "народний";

- надбавки за спортивні звання;

- доплати за науковий ступінь;

- доплати за вчене звання;

- преміювання;

- матеріальної допомоги.

Таким чином, законодавством України передбачено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ складається з його окремих видів, розмір яких визначається законом. Законодавством не передбачено виплату окремого виду грошового забезпечення заступнику начальника районного відділу внутрішніх справ у розмірі 3-7% грошового забезпечення начальна такого відділу.

Відповідно до п.1 Указу Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» з 1 січня 1993 р. нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації.

Згідно зі п. 2 Указу державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю здійснює Міністерство юстиції України.

Підпунктом а п. 4 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.92 р. № 731 передбачено, що державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти будь-якого виду (постанови, накази, інструкції тощо), якщо в них є одна або більше норм, що зачіпають соціально-економічні, політичні, особисті та інші права, свободи й законні інтереси громадян.

Відповідно до п.2 цієї постанови міністерствам, іншим органам виконавчої влади доручено не допускати випадків направлення на виконання нормативно-правових актів, що не пройшли державну реєстрацію та не опубліковані в установленому законодавством порядку.

Вказівки Міністра внутрішніх справ України від 01 лютого 2008 року № 94 Про порядок установлення рекомендованих розмірів грошового забезпечення окремим категоріям осіб та від 29.10.2008 року № 18900/ХМ «Про дотримання рекомендованих розмірів грошового забезпечення та збереження міжпосадових співвідношень» не пройшли державної реєстрації, та відповідно не можуть виконуватися органами внутрішніх справ.

Відповідно до пункту 8 Положення про Міністерство Внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.2006 № 1383 (яке діяло на час видання згаданих вказівок), Міністерство Внутрішніх справ України у межах своїх повноважень видає на основі та на виконання актів законодавства накази, організовує і контролює їх виконання. Нормативно-правові акти МВС України підлягають реєстрації в порядку, встановленому законом.

Суд звертає увагу на те, що Наказ МВС України від 31 грудня 2007 р. № 499 Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за № 205/14896.

Таким чином, накази МВС, які є нормативно-правовими актами обовязково реєструються у Міністерстві юстиції України, крім того МВС не могло видавати нормативні акти у формі вказівок.

Зазначена обставина підтверджується поясненнями представника відповідача1, який пояснив, що співробітникам органів внутрішніх справ області грошове забезпечення виплачувалося відповідно до встановленого законодавством порядку без врахування розміру грошового забезпечення передбаченого вказівкою від 29.10.2008 року № 18900/ХМ.

Представник відповідача1 також пояснив, що передбачені у вказівках розміри грошового забезпечення заступників начальників передбачених підрозділів внутрішніх справ мали б застосовуватися для унеможливлення їх перевищення розмірів грошового забезпечення начальників цих підрозділів, а, отже мали б бути менше принаймні на 3-7% відсотків.

Зазначений висновок випливає також з тесту вказівки Міністра внутрішніх справ України від 29.10.2008 року № 18900/ХМ «Про дотримання рекомендованих розмірів грошового забезпечення та збереження міжпосадових співвідношень», в якій, зокрема, зазначено, що всупереч наказам МВС України деякими керівниками органів і підрозділів внутрішніх справ розмір грошового забезпечення - заступникам начальників ГУМВС, УМВС, міськрайлінорганів установлюється значно вищий, ніж визначений вказівкою від 01 лютого 2008 року № 94 для начальників органів внутрішніх справ.

Таким чином, суд приходить до переконання, що вказівкою Міністра внутрішніх справ України від 29.10.2008 року № 18900/ХМ «Про дотримання рекомендованих розмірів грошового забезпечення та збереження міжпосадових співвідношень» не встановлювався розмір грошового забезпечення для заступників начальників зазначених підрозділів, а обмежувався його максимальний розмір.

Додатково суд звертає увагу на те, що відповідно листа Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку МВС України від 04 березня 2013 року № 15/2-Ч-107 вказівка міністра внутрішніх справ України від 01 лютого 2008 року № 94 Про порядок установлення рекомендованих розмірів грошового забезпечення окремим категоріям осіб скасована наказом МВС України від 28 листопада 2011 року № 871.

Відповідно до пп. 1 п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011 казначейство України відповідно до покладених завдань, поряд з іншим, здійснює через систему електронних платежів Національного банку України розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів.

Згідно із п. 18 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України головні розпорядники бюджетних коштів це бюджетні установи в особі їх керівників, які відповідно до статті 22 цього Кодексу отримують повноваження шляхом встановлення бюджетних призначень.

Відповідно до Додатку № 3 до Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" відомчою і програмною класифікаціями видатків та кредитування державного бюджету з керівництва та управління діяльністю органів внутрішніх справ визначено Міністерство внутрішніх справ України.

Статтею 22 Бюджетного кодексу України передбачено, що для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Таким чином, розпорядниками коштів на утримання органів внутрішніх справ є Міністерство внутрішніх справ та відповідні підрозділи нижчого рівня, а на Державну казначейську службу, у цьому випадку, покладається лише обовязок розрахунково-касового обслуговування розпорядників бюджетних коштів, тобто, Державна казначейська служба не являється розпорядником бюджетних коштів із виплати грошового забезпечення співробітникам внутрішніх справ.

За наведених обставин, повно і всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши їх наявними в справі доказами, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено неправомірності дій та бездіяльності відповідачів, надані докази в повній мірі не підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відтак у задоволені позову слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 94, 158-167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Гусятинського районного відділу УМВС України в Тернопільській області, Державної казначейської служби України про стягнення недоплаченого грошового забезпечення - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд у порядок і строки, передбачені статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 17.06.2013 року

Головуючий суддя Баранюк А.З.

Судді Жук А.В.

ОСОБА_3

копія вірна

Суддя Баранюк А.З.