Справа № 804/10484/15
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2015-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗлатіна Станіслава Вікторовича
при секретаріЛісна А.М.
представника позивача представника відповідача Дяченко В.О. Свиридонова К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Триплекс" до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно дійшов висновку про нереальність господарських операцій позивача з ТОВ «Агро-Ніка» та ТОВ «НВП «Захист-України» за період: жовтень 2014 року, оскільки факт виконання договорів підтверджується видатковими, податковими, товарно-транспортними накладними. Позивач зазначає, що порушення ТОВ «Агро-Ніка» та ТОВ «НВП «Захист-України» податкової дисципліни та не знаходження останніх за юридичною адресою не є підставою для відмови у праві на податковий кредит. Окрім того, позивач зазначає, що взаємовідносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом. Також позивач наголошує на тому, що придбані у ТОВ «Агро-Ніка» та ТОВ «НВП «Захист-України» товари використанні у власній господарській діяльності позивача, а саме: товар отриманий від ТОВ «НВП «Захист-України» був використаний позивачем для опалювання орендованих ним складів, а товари отримані від ТОВ «Агро-Ніка» перепродані вподальшому на користь третіх осіб. Позивач вказує на те, що за умовами договору поставки, який укладено між позивачем та ТОВ «Агро-Ніка», саме останнє здійснювало транспортування товару на склад позивача.
Ухвалою суду від 18.08.2015 року відкрито провадження у справі.
Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та надав суду копію договору оренди нежитлових приміщень від 31.01.2014 року № 59, інвентаризаційні картки, а також первинні документи (видаткові накладні та довіреності), які підтверджують факт реалізації товарів отриманих від ТОВ «Агро-Ніка» на користь третіх осіб.
Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначаючи про нереальність правочинів укладених позивачем з ТОВ «Агро-Ніка» та ТОВ «НВП «Захист-України», з наступних причин:
- правочини укладені ТОВ «Агро-Ніка» та ТОВ «НВП «Захист-України» визнані недійсними податковим органом;
- ТОВ «Агро-Ніка» та ТОВ «НВП «Захист-України» порушують податкову дисципліну та не знаходиться на податковою адресою;
- позивачем не надано суду доказів транспортування товару, а також документів, які підтверджують відповідність отриманого товару встановленим стандартам та технічну документацію на товар;
- ТОВ «Агро-Ніка» та ТОВ «НВП «Захист-України» не має трудових ресурсів, основних засобів, машин та механізмів для здійснення господарської діяльності.
- позивачем до перевірки не надавалися документи, які підтверджують той факт, що придбані у ТОВ «Агро-Ніка» та ТОВ «НВП «Захист-України» товари використанні у власній господарській діяльності позивача
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.
З 16.03.2015 року по 20.03.2015 року відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань взаємовідносин з ТОВ «Агро-Ніка» та ТОВ «НВП «Захист-України» за жовтень 2014 року.
За наслідками вищевказаної перевірки складно Акт від 27.03.2015 року № 1807/04-62-22-3/20244069.
У вищевказаному акті відповідачем зроблено висновок про не спрямованість правочинів позивача з ТОВ «Агро-Ніка» та ТОВ «НВП «Захист-України» на настання правових наслідків.
Висновок відповідача щодо нікчемності правочинів обґрунтовується наступним:
- правочини укладені ТОВ «Агро-Ніка» та ТОВ «НВП «Захист-України» визнані недійсними податковим органом;
- ТОВ «Агро-Ніка» та ТОВ «НВП «Захист-України» порушують податкову дисципліну та не знаходиться на податковою адресою;
- позивачем не надано суду доказів транспортування товару, а також документів, які підтверджують відповідність отриманого товару встановленим стандартам та технічну документацію на товар;
- ТОВ «Агро-Ніка» та ТОВ «НВП «Захист-України» не має трудових ресурсів, основних засобів, машин та механізмів для здійснення господарської діяльності.
Суд не погоджується з висновками відповідача зробленим у Акті від 27.03.2015 року № 1807/04-62-22-3/20244069 щодо не спрямованості правочинів, які укладено позивачем з ТОВ «Агро-Ніка» та ТОВ «НВП «Захист-України» на настання правових наслідків, у зв'язку з наступним.
У відповідності до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 року № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:
1. встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
2. встановлення спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну , повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
3. встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
4. встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість
5. встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Аналогічна позиція викладена також у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11.
Також у вищевказаному листі Вищого адміністративного суду України зазначено, що не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючим органом грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі і нікчемними) право чинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому взаємовідносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Оцінуватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Таким чином, судом відхиляються доводи відповідача про те, що правочин укладений позивачем з ТОВ «Агро-Ніка» та ТОВ «НВП «Захист-України» є нікчемним через те, що за ланцюгом між попередніми контрагентами ТОВ «Агро-Ніка» та ТОВ «НВП «Захист-України» правочини визнані податковим органом нікчемними, оскільки відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Крім того, відповідач не надав суду беззаперечних доказів того, що не виконання контрагентами ТОВ «Агро-Ніка» та ТОВ «НВП «Захист-України» своїх договірних зобов'язань, мало наслідком безтоварність операцій між позивачем та ТОВ «Агро-Ніка» та ТОВ «НВП «Захист-України».
Суд також зазначає, що не є підставою для відмови у праві на податковий кредит порушення податкової дисципліни, вчинені ТОВ «Агро-Ніка» та ТОВ «НВП «Захист-України» (аналогічну позицію займає Верховний Суд України у постанові від 13.01.2009 року, номер судового рішення в ЄДРСР - 3060678) та не знаходження ТОВ «Агро-Ніка» та ТОВ «НВП «Захист-України» за юридичною адресою.
Отже, судом підлягає дослідженню факт реальності господарської операції між позивачем та ТОВ «Агро-Ніка» та ТОВ «НВП «Захист-України».
Судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «Агро-Ніка» та ТОВ «НВП «Захист-України» , укладено договори поставки від 20.10.2014 року № 20/10-1 та № 1-Н від 01.10.2014 року, у відповідності до умов якого ТОВ «Агро-Ніка» та ТОВ «НВП «Захист-України» зобов'язувались поставити товари, а позивач зобов'язався їх оплатити.
Факт поставки ТОВ «Агро-Ніка» та ТОВ «НВП «Захист-України» позивачу товарів підтверджується видатковими накладними, копії яких знаходяться у матеріалах справи.
Судом під час розгляду справи встановлено, що вказані документи відповідають вимогам частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Судом встановлено, що ТОВ «Агро-Ніка» та ТОВ «НВП «Захист-України» виписали позивачу податкові накладні, копії яких знаходяться у матеріалах справи, та які оформлені у відповідності до норм Податкового кодексу України.
Податкові накладні не зареєстровані у ЄРПН, оскільки сума ПДВ яка в них зазначена не перевищує суму 10 000,00 грн.
У відповідності до відомостей з сайту Державної фіскальної служби України свідоцтво платника ПДВ ТОВ «Агро-Ніка» та ТОВ «НВП «Захист-України» видані 01.06.2014 року та 12.03.2008 року відповідно.
Тобто станом на день здійснення господарських операцій з позивачем ТОВ «Агро-Ніка» та ТОВ «НВП «Захист-України» були платниками ПДВ та вправі було виписувати податкові накладні.
Судом на підставі спеціального витягу з ЄДРПОУ встановлено, що ТОВ «Агро-Ніка» та ТОВ «НВП «Захист-України» зареєстровані як юридичні особи.
Факт транспортування товару від ТОВ «НВП «Захист-України» до позивача підтверджується копіями товарно-транспортних накладних від 24.10.2014 року № Р352 та від 06.11.2014 року № Р372, які знаходяться у матеріалах справи.
Факт наявності транспортних засобів підтверджується копіями договорів перевезення вантажу, який укладено позивачем з ПП «Докукін» та ФОП Ткаченко А.А., актами здачі-приймання робіт (надання послуг) та банківськими виписками, копії яких містяться у матеріалах справи.
Товар отриманий позивачем від ТОВ «НВП «Захист-України» використаний у господарській діяльності позивача, а саме: для опалювання складів, які орендує позивач, що підтверджується копією договору оренди нежитлових приміщень від 31.01.2014 року № 59 та інвентаризаційними картками, що містяться у матеріалах справи.
Позивачем не надано суду доказів транспортування товару від ТОВ «Агро-Ніка» до позивача.
Однак судом встановлено, що товар отриманий позивачем від ТОВ «Агро-Ніка» був використаний позивачем у власній господарській діяльності, а саме: перепроданий третім особам. Даний факт підтверджується копіями договорів, видатковими накладними та довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей, копії яких знаходяться у матеріалах справи.
У відповідності до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 1936/11/13-11 від 01.11.2011 року «Щодо підтвердження даних податкового обліку» документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
Згідно листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11 «Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України» судам слід ураховувати, що для підтвердження права платника податку на формування витрат та/або податкового кредиту з податку на додану вартість достатньо наявності мети використання товарів та послуг, що ним придбані, незалежно від фактичних результатів такого використання.
На підставі викладеного судом відхиляються доводи відповідача про те, що відсутність документів, які підтверджують відповідність отриманого товару встановленим стандартам та технічної документації на товар, а також товарно-транспортних накладних може свідчити про відсутність поставки товару.
Також суд зазначає про те, що для того щоб купити та продати товар не потрібно наявність трудових ресурсів, основних засобів, машин та механізмів для здійснення господарської діяльності.
Судом відхиляються доводи відповідача про те, що позивачем не надано до перевірки документи, які підтверджують той факт, що придбані у ТОВ «Агро-Ніка» та ТОВ «НВП «Захист-України» товари використанні у власній господарській діяльності позивача, оскільки відповідачем не надано суду доказів витребування від платника податків вказаних документів, а також акту про відмову у наданні документів до перевірки. Суд також зазначає про те, що у акті перевірки у переліку документів. які надавалися позивачем до перевірки, вказано інші документи без розшифровки їх найменування. Таким чином, відповідач не надав суду належних доказів не надання позивачем до перевірки документів, які підтверджують той факт, що придбані у ТОВ «Агро-Ніка» та ТОВ «НВП «Захист-України» товари використанні у власній господарській діяльності позивача.
На підставі викладеного судом встановлено рух активів між позивачем ТОВ «Агро-Ніка» та ТОВ «НВП «Захист-України» за договорами поставки.
У зв'язку з викладеним оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Згідно ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 11, 50, 70, 71, 72, 86, 159-163 КАС України, суд, -
Адміністративний позов - задовольнити повністю.
Стягнути з Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань останньої на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Триплекс» судовий збір у розмірі 487,20 грн.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 09 вересня 2015 року

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 09.09.2015 року Суддя З оригіналом згідно Помічник судді С.В. Златін С.В. Златін Р.Ю. Ричка