Справа № 2а-3884/12/2170
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2015-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2015 року м. Київ К/800/3070/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Донця О.Є.,

Кравцова О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засідання адміністративну справу за касаційною скаргою Державної фінансової інспекції в Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року у справі за позовом Державної фінансової інспекції в Херсонській області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Генічеському районі Херсонської області про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

Державна фінансова інспекція в Херсонській області звернулась до суду з адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Генічеському районі Херсонської області про зобов'язання виконати пункт 4 вимоги від 23.01.2012 №43-15/103.

Позовні вимоги мотивовано відсутністю факту добровільного виконання пункту 4 вимоги Державної фінансової інспекції в Херсонській області від 23.01.2012 №43-15/103, яким відповідача зобов'язано виплатити постраждалим особам індексацію щомісячних страхових виплат у розмірі 23516,60 грн. шляхом перерахування належних сум 24 фізичним особам на особові рахунки.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі Державна фінансова інспекція в Херсонській області із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржувані рішення та постановити нове, про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Державною фінансовою інспекцією у Херсонській області проведено ревізію фінансово - господарської діяльності у Відділенні виконавчої дирекції фонду страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Генічеському районі за період з 01.07.2010 по 01.10.2011, за результатами якої складено акт від 21.11.2012 №47-30/27.

Ревізією встановлено факт порушення відповідача пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, що призвело до недоотримання постраждалими особами, які не працюють, доходів у загальній сумі 23516,60 грн.

На підставі акту ревізії від 21.11.2012 №47-30/27 Державною фінансовою інспекцією у Херсонській області сформовано та на адресу відповідача надіслано вимогу від 23.01.2012 №43-15/103, пунктом 4 якої зобов'язано відповідача виплатити постраждалим особам індексацію щомісячних страхових виплат у розмірі 23516,60 грн. шляхом перерахування належних сум 24 фізичним особам на особові рахунки.

Вказуючи на відсутність факту виконання пункту 4 вимоги від 23.01.2012 №43-15/103 у добровільному порядку, Державна фінансова інспекція у Херсонській області звернулась до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2013 року, скасовано пункт 4 вимоги від 23.01.2012 №43-15/103, у зв'язку з чим відсутні підстави для зобов'язання відповідача виконати вимоги органу державного фінансового контролю у примусовому порядку.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується із вказаними висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Пункт 7 статті 10 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, закріплює право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Відповідно до пункту 10 статті 10 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду, головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах надається право, зокрема, звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2013 року, скасовано пункт 4 вимоги від 23.01.2012 №43-15/103, з метою виконання якої Державною фінансовою інспекцією у Херсонській області подано зазначений позов.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, Верховним Судом України у постанові від 08.07.2014 у справі №21-251а14 висловлено позицією, відповідно до якої, з огляду на встановлене у статті 10 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" №2939-XII право Інспекції пред'являти вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства лише з питань збереження і використання державної власності та фінансів, а також зважаючи на межі компетенції Інспекції щодо контролю за додержанням страхувальниками законодавства про страхування від нещасного випадку, визначені Порядком здійснення державного нагляду у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2003 року № 1845, Верховним Судом України вказано на відсутність у Інспекції повноважень заявляти вимогу про усунення виявлених у ході ревізії цільового та законного використання коштів Фонду порушень порядку індексації страхових виплат шляхом перерахунку і донарахування сум індексації.

За вказаних обставин, позиція судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для зобов'язання відповідача виконати пункт 4 вимоги від 23.01.2012 №43-15/103 є обґрунтованою.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Херсонській області відхилити, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку ст.ст.235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: