Справа № 2а/1770/2072/2011
Суддя: Махаринець Д. Є.
Дата ухвалення: 2011-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 2а/1770/2072/2011
13 травня 2011 року м. Рівне
Суддя Рівненського окружного адміністративного суду Махаринець Д. Є., розглянувши позовну заяву

ОСОБА_1
доКомунальне підприємство "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2
про зобов'язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В :

До Рівненського окружного адміністративного суду звернулась з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комунальне підприємство "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення реєстратора про відмову в скасуванні права власності на нерухоме майно та про зобов'язання реєстратора вичинити певні дії. Позивач не погоджуючись з зазначеним рішенням державного реєстратора просить відновити його порушене право шляхом скасування реєстрації права власності на спірну 1/2 житлового будинку за ОСОБА_2

Обґрунтовуючи своє право на звернення до суду із позовом, позивач посилався на статті 16, 328 ЦК України, статтю 117 КАС України.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Разом з тим, суди повинні дотримуватися встановлених процесуальними законами правил підсудності та підвідомчості спорів, враховувати, що тільки права, свободи та законні інтереси учасників правовідносин, які виникають із визначених законом підстав та інших юридичних фактів, підлягають судовому захисту в передбачений законом та/або договором спосіб.

Статтею 107 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви зясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, справу не належить розглядати в Рівненському окружному адміністративному суді в порядку адміністративного судочинства.

Суд виходив із такого.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завдання адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень збоку посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. При цьому частиною другою зазначеної статті передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Стаття 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює категорії спорів, на які поширюється компетенція адміністративних судів, щодо вирішення адміністративних справ, це, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У позовній заяві позивач зазначає, що ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Рівненської області від 25.10.10 року скасовано ухвалу Корецького районного суду від 05.10.09 р. З цього випливає що набуття права власності відповідачем було незаконним і незаконність набуття прав власності була встановлена судом апеляційної інстанції.

Тобто, предмет спору в даній справі безпосередньо пов'язаний із визнанням та реалізацією права власності, а саме: з відновленням порушеного права в порядку цивільного судочинства на підставі ухвали колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Рівненської області від 25.10.2010 року в цивільній справі між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про право власності на спадкове майно.

Таким чином, оскаржувані в адміністративному позові дії реєстратора вчинялись на виконання рішень судів в цивільних справах. За наслідками розгляду цивільної справи буде прийняте рішення суду загальної юрисдикції, і у разі набрання ним чинності буде підставою для реєстрації за стороною, який присуджуватиметься майно - права власності на спадкове майно. Тобто, рішення суду в цивільній справі буде правовстановлюючим документом, на підставі якого реєстратором БТІ здійснюватимуться відповідні записи до державного реєстру.

Відповідно до вимог ст. 4 КАС України правосуддя в адміністративних справах здійснюється адміністративними судами. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно - правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

В даному випадку встановлений інший порядок судового розгляду.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем подано позов з метою скасування вже зареєстрованого права власності за іншою особою, при цьому реєстрація цього права відбулась на підставі ухвали Корецького районного суду про затвердження мирової угоди. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції питання про скасування запису в державному реєстрі не вирішував.

Отже, наявний спір про право, а тому позивач має право звернутися до суду з відповідним позовом, який вирішується в порядку цивільного судочинства.

У відповідності до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, окрім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Загальні способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 Цивільного кодексу України. При виборі способу захисту цивільного права необхідно врахувати специфіку права та характер його порушення. Захист права судом відбувається з урахуванням установлених законом меж здійснення субєктивного права на захист і компетенції суду.

При переході майна у володіння третіх осіб в звязку з відчуженням у правовідносинах, в яких не приймав участі власник даного майна, право такого власника може бути захищене лише шляхом предявлення позову про витребування майна від добросовісного набувача. Такий позов залежно від субєктного складу сторін спору розглядається за правилами господарського або цивільного судочинства.

Частиною першою ст. 393 Цивільного кодексу України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Згідно з частиною другою цієї статті власник майна, права якого порушені внаслідок видання такого акта, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання такого акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Зі змісту статті випливає, що такий спосіб захисту порушеного права, як визнання незаконним акта субєкта владних повноважень, не є універсальним і його застосування можливе у двох випадках: коли може бути відновлене те становище, яке існувало до видання акта, або коли за відсутності цієї можливості вимога про визнання незаконним акта субєкта владних повноважень поєднана з вимогою про відшкодування майнової шкоди.

Оскільки відновлення того становища, до прийняття оскаржуваного рішення в обраний позивачем спосіб неможливе у звязку із тим що право власності вже було зареєстровано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3, доказом чого є відповідний штамп з відміткою про реєстрацію в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, тобто про виконання ухвали суду, а вимоги про визнання протиправним та скасування рішення реєстратора БТІ не поєднані з вимогами про відшкодування майнової та моральної шкоди, суд прийшов до висновку що спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Отже, в даному випадку між сторонами існує спір про право, що в свою чергу виключає розгляд справи в порядку адміністративного судочинства.

Дана справа не є публічно-правовим спором і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції (адміністративної справи), яке наведене у п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС, тобто компетенція адміністративних судів, що встановлена статтею 17 КАС, на цей спір не поширюється.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З врахуванням наведеного суд вважає, що ці позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки даний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 109, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом до Комунальне підприємство "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про зобов'язання вчинення певних дій.

Розяснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду.

Повторне звернення з тією самою позовною заявою до Рівненського окружного адміністративного суду не допускається.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу невідкладно.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Суддя Махаринець Д. Є.