Справа № 591/10719/13-а
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 р. Справа № 591/10719/13-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Донець Л.О.

Суддів: Бартош Н.С. , Мельнікової Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Сумської міської ради на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 07.07.2015р. по справі № 591/10719/13-а

за позовом Сумської міської громадської організації "Об`єднані будинкові комітети" , ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Сумської міської ради третя особа Комунальне підприємство "Сумижитло" Сумської міської ради

про визнання незаконним та скасування рішення, зобовязання прийняти нове рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - позивач), Сумська міська громадська організація «Об»єднані будинкові комітети» звернулось до суду з позовом до Виконавчого комітету Сумської міської ради (далі - відповідач), в якому просить про визнання незаконним та скасування рішення відповідача від 18.06.2013 року №319 «Про надання згоди на продовження строку дії Договору про надання комунального замовлення на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій комунальної власності територіальної громади м. Суми від 25.06.2013 року №1» та зобов»язати відповідача прийняте нове рішення, яке б повністю відповідало чинному законодавства та нормативно-правовим актам у сфері житлово-комунального господарства та інтересам споживачів.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 07.07.2015 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення відповідача №319 від 18.06.2013 року «Про надання згоди на продовження строку дії Договору про надання комунального замовлення на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій комунальної власності територіальної громади м. суми від 25.06.2011 року №1».

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову, в цій частині прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідачем прийнято рішення №319 від 18.06.2013 року «Про надання комунального замовлення на послуги їх утримання будинків і споруд та прибудинкових територій комунальної власності територіальної громади м. Суми».

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, дійшов до висновку про те, що надані до справи рішення Адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 05.03.2014 року та численні заяви мешканців м. Суми, в яких висловлювались про виключення з переліку будинків, які обслуговує КП «Сумижитло» свідчать про непогодження власників будинку (будинків) визначити виконавця послуг.

Недотримання наведеної вище умови є обов»язковою підставою для проведення відповідачем конкурсу щодо визначення виконавця житлово-комунальних послуг з утримання будинків і прибудинкових територій.

Відповідачем в порушення вимог ст.ст.27,28 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» даний конкурс не проводився.

З приводу частини позовних вимог про зобов»язання відповідача прийняти нове рішення, то судом першої інстанції зроблений висновок про відсутність повноважень у відповідача в прийнятті даного рішення, оскільки право визначати виконавця послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, як зазначалось вище, належить власникам (співвласникам) відповідних житлових приміщень.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.1 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представ, відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно ч.3 ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Підпунктом 1 пункту «а» статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить управління об'єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв'язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню. ' -

Судом встановлено, що виконавчим комітетом Сумської міської ради прийняте рішення від 18.06.2013 року № 319 «Про надання згоди на продовження строку дії Договору про надання комунального замовлення на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій комунальної власності територіальної громади міста Суми від 25.06.2011 року № 1»

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» укладання договорів на надання житлово-комунальних послуг згідно з установленим переліком для об'єктів державної або комунальної власності здійснюється за результатами конкурсу.

Перелік житлово-комунальних послуг, право на здійснення яких виборюється на конкурсних засадах, визначає орган місцевого самоврядування (ч.2 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Як встановлено частиною 3 статті 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» організатором конкурсу є власник чи балансоутримувач або уповноважена ним особа. Організатор конкурсу зобов'язаний оприлюднити конкурсні умови. Конкурсні умови мають містити: перелік житлово-комунальних послуг, на надання яких оголошено конкурс; термін, на який укладається договір, та підстави його розірвання; інформацію про об'єкт конкурсу щодо надання житлово-комунальної послуги.

Як визначено статтею 1 цього Закону, балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а* також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного рейонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном ,і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

У свою чергу, власником приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі. - власник) є фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку.

Виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово- комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Отже, у відповідності до ст.27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець житлово-комунальних послуг має визначатися на конкурсних засадах.

Як встановлено статтею 28 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», конкурс проводиться не раніше ніж через 30 днів з дня оприлюднення офіційної інформації про нього. Офіційна інформація повинна включати відомості про місце і час проведення конкурсу (тендеру), назву та адресу установи, прізвище та посаду, номер телефону особи, в якої можна ознайомитися з умовами виконання житлово-комунальних послуг.

У разі якщо в конкурсі на надання житлово-комунальних послуг взяла участь тільки одна особа, договір на здійснення відповідних видів діяльності укладається на термін, що не перевищує 12 місяців.

У разі порушення законодавства при проведенні конкурсу або підписанні договору результати конкурсу та/або договору визнаються недійсними в суді і призначається новий конкурс не пізніше ніж через 10 днів після набрання чинності рішенням суду.

Переможець конкурсу має право, за бажанням, укладати субпідрядні договори без проведення додаткових конкурсів.

У разі якщо конкурс організовано для об'єкта приватної форми власності, організатор конкурсу має проводити його відповідно до цього Закону.

Конкурс на надання житлово-комунальних послуг може проводитися за рішенням суду.

Порядок підготовки та проведення конкурсів, типові договори на надання житлово-комунальних послуг затверджує Кабінет Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку проведення конкурсу з надання житлово-комунальних послуг затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. N 631.

Матеріали справи свідчать про те, що підставою для прийняття спірного рішення відповідачем стала необхідність пролонгації дії договору №1, який був укладений на строк з 01.07.2011 року по 01.07.2013 рік між Управління житлової політики Комунального господарства та благоустрою Сумської міської ради та Комунальним підприємством «Сумижитло» Сумської міської ради.

Відповідно до правової позиції, висловленої в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 07.04.2015 року під час розгляду даної справи за результатами аналізу вищевказаних приписів законодавства, виконавець послуг може бути визначений іншою особою ніж орган місцевого самоврядування на наявності двох умов: бажання визначити виконавця житлово-комунальних послуг, при цьому це бажання повинно виходити від власника (власників) житлових будинків

В своїй апеляційній скарзі та оскаржуваному рішенні відповідач стверджує про те, що будинки і споруди та прибудинкові території про які йде мова у рішенні знаходяться у комунальній власності.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 369 Цивільного кодексу України, співвласники майна, що у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлен: домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Як зазначено у рішенні Конституційного суду України від 09.11.2011 року № 14-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України „Про приватизацію державного житлового і ондуУ власники квартир дво-або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири. :китлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою.

Статтею 19 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирних будинків» спільне майно співвласників багатоквартирного будинку складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно перебуває у їх спільній сумісній власності і не підлягає відчуженню, загальне майно - у спільній частковій власності. Власники приміщень володіють, користуються і у встановлених цим Законом та цивільним законодавством межах розпоряджаються спільним майном.

У рішенні Конституційного Суду України від 02.03.2004 року № 4-рп/2004 вказано, що допоміжні приміщення, відповідно до ч.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» стають об'єктами права спільної власності співвласників багатоквартирних будинків багатоквартирного будинку, тобто, їх спільним майном, одночасно з приватизацією громадянами квартир, що засвідчується єдиним документом - свідоцтвом про право власностт на квартиру. Для підтвердження набутого в такий спосіб права не потребується вчинення будь- яких інших додаткових юридичних' дій. Власникам квартир немає необхідності створювать : цією метою об'єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Виходячи із викладеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що співвласниками будинків і споруд, в тому числі і допоміжних приміщень, та прибудинкових територій є саме власники квартир та житлових приміщень у гуртожитках, розташованих на відповідній території, а не - територіальна громада.

Разом з тим, колегія суддів не приймає позицію суду першої інстанції про те, що власники будинків до прийнятого рішення висловлювали своє бажання визначити виконавця житлово-комунальних послуг, з огляду на таке.

Вказані обставини, на думку суду першої інстанції засвідчені наданими до матеріалів справи копіями заяв.

Під час огляду вказаних документів, колегія суддів зауважує на тому, що вони датуються 31.07.2013 року (аркуш справи 102 т.2), 23.10.2013 року (аркуш справи 103), 11.12.2013 року (аркуш справи 104 т.2), 10.12.2013 року (аркуш справи 105-106 т.2), 26.09.2013 року (аркуш справи 112 т.2), тоді як дата оскаржуваного рішення є 18.06.2013 року.

Зі змісту вказаних заяв вбачається на те, що мешканці будинку, що об»єднались у будинковий комітет «Харківська, 5» та мешканці будинку по вул. Лушпи, 33 письмово висловлювали своє бажання про виключення їхніх будинків з Переліку будинків, які обслуговуються КП «Сумижитло».

Крім цього, судом першої інстанції зауважено на наявність письмової згоди Приватного ремонтно-будівельного підприємства «Рембуд» на надання послуг про утриманню житлових будинків та прибудинкових територій, що розташовані по вул. Харківській буд.5 м. Суми, яке датується 06.11.2013року, адресоване голові будинкового комітету «Харківська, 5».

Рішенням Адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №7 від 05.03.2014 року відповідача зобов»язано припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Зазначене у пункті 1 резолютивної частини цього рішення, шляхом виключення житлових будинків за адресами: м. Суми, вул..Харківська, 5 та пр. Лушпи, 33, власники яких бажають визначити виконавця житлово-комунальних послуг самостійно, із переліків будинків, які обслуговуються комунальним підприємством «Сумижитло» Сумської міської ради, зазначених у відповідних рішеннях відповідача.

За вказаних підстав, колегія суддів дійшла до висновку про те, що вказані документи стосуються правовідносин, що склались вже після прийняття оскаржуваного рішення відповідачем, стосуються виконання укладеного договору, порушення їх прав споживачів наданих послуг, незгоди з розмірами затверджених тарифів, та не можуть бути доказами висловлення бажання мешканців м.Суми визначити виконавця житлово-комунальних послуг.

Матеріали справи не містять доказів висловлення бажання або його відсутності мешканцями власниками будинків м. Суми, зокрема, співпозивачами, визначити виконавця послуг на час прийняття оскаржуваного рішення відповідачем, тобто- 18.06.2013 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає що оскаржуване рішення відповідача відповідає критеріям, визначеним в частині 3 статті 2 КАС України, а саме: таке, що прийняте, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), тому не підлягає скасуванню.

В своїй апеляцій скарзі відповідач не наводить вказані доводи, як на підставу для скасування судового рішення.

Проте, суд апеляційної інстанції в силу приписів статті 195 КАС України вважає можливим вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановленні під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів повторює позицію Вищого адміністративного суду України викладену в ухвалі від 07.04.2015 року під час розгляду справи, та вважає, що посилання споживачів на порушення їх прав, оскільки рада порушила процедуру визначення виконання послуг, є безпідставним, так як обрання того чи іншого виконання не порушує їх волю вибору, як те передбачено законом.

Стосовно частини постанови суду першої інстанції, якою відмовлено у задоволенні позову, то колегія суддів зауважує на тому, що рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом.

Судом першої інстанції зроблені висновки, які не відповідають обставинам справи, тому судове рішення підлягає скасуванню в частині задоволення позову, а апеляційна скарга задоволенню.

Відповідно ч.1 cт. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановленні під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Згідно до п.3 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

В силу приписів ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Сумської міської ради задовольнити частково.

Постанову Зарічного районного суду м. Суми від 07.07.2015р. по справі № 591/10719/13-а скасувати в частині визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради №319 від 18.06.2013 року «Про надання згоди на продовження строку дії Договору про надання комунального замовлення на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій комунальної власності територіальної громади м. суми від 25.06.2011 року №1».

В цій частині прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

В іншій частині постанову Зарічного районного суду м. Суми від 07.07.15р. №591/10719/13-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст постанови виготовлений 31.08.2015 р.