Справа № 2а-1682/10/1270
Суддя: Нікулін О.А.
Дата ухвалення: 2010-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пляшкова К. О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2010 року справа №2а-1682/10/1270

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Нікуліна О.А.

суддів Губській Л.В., Юрко І.В.

при секретарі судового засідання Дегтярьовій А.М.

за участю

представника позивача не зявився

представника відповідача не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Біловодської міжрайонного державної податкової інспекції в Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 20 травня 2010 року по справі № 2а-1682/10/1270 за позовом Приватного підприємця ОСОБА_2 до Біловодської міжрайонного державної податкової інспекції в Луганській області про визнання рішення протиправним та його скасування ,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2010 року позивач звернувся з адміністративним позовом до відповідача про визнання рішення протиправним та його скасування.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 20 травня 2010 року по справі № 2а-1682/10/1270 позовні вимоги ОСОБА_2 до Біловодської міжрайонної державної податкової інспекції про визнання рішення протиправним та його скасування були задоволені повністю, а саме:

визнано протиправним та скасовано рішення Біловодської міжрайонної державної податкової інспекції про застосування штрафних (фінансових) санкцій до ОСОБА_2 № НОМЕР_1 від 21.10.2009 в частині застосування штрафних санкцій за порушення пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у розмірі 1778 грн. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 3,40 грн. (три гривні сорок копійок).

З постановою суду першої інстанції не погодився відповідач та звернувся з апеляційною скаргою на неї, в якій зазначено, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, внаслідок чого неправильно вирішив справу, вважає, що постанова підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Відповідачем проведено перевірку дотримання суб'єктом господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, за результатами якої складено акт від 15.10.2009 № 0031/12/22/23/НОМЕР_2. В акті зазначено, що проведено перевірку господарської одиниці - магазину, розташованого за адресою: смт. Мілове, вул. Армійська, 2, приватного підприємця ОСОБА_2 на підставі направлення на проведення перевірки № 132 від 13.10.2009 у присутності самого приватного підприємця.

Проведеною перевіркою встановлено порушення ст.3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: пункту 1 - розрахункова операція на суму покупки проведена без застосування зареєстрованого, опломбованого та переведеного у фіскальний режим роботи реєстратора розрахункових операцій; пункту 2 -особі яка отримала товар не видано розрахунковий документ, встановленої форми; пункту 12 - облік товарів за місцем реалізації ведеться з порушенням встановленого законодавством порядку; пункту 13 - не забезпечено відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО.

На підставі акту перевірки № 0031/12/22/23/НОМЕР_2 уповноваженою особою Біловодської МДШ за порушення вимог п.п.1, 2, 12, 13 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та згідно з п.1 ст.17, ст.ст.21, 22 цього Закону прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 21.10.2009 № НОМЕР_1 у розмірі 2069,50 грн. та направлено позивачу.

Вказане податкове рішення позивачем отримано 21.10.2009, про що свідчить підпис позивача на корінці зазначеного рішення.

15.10.2010 за порушення п.п.1, 2, 9, 13 ст.3 Закону України від 06.07.1995р. № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» по відношенню до фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 складено протокол серії АВ № 054625 про адміністративне правопорушення (а.с.21).

Постановою Міловського районного суду Луганської області від 12.11.09 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 155-1 КпАП України та призначено йому стягнення у вигляді штрафу у розмірі 85 грн. (а.с.22).

Між сторонами виник спір щодо прийняття Біловодською МДШ рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 21.10.2009 № НОМЕР_1 в частині застосування штрафних санкцій за порушення пункту 12 статті З Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у розмірі 1778 грн.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених позовних вимог та наданих на нього заперечень суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» встановлено, що органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), наявністю свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Загальні умови і порядок контролю за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги) встановлені Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Так, статтями 15 та 16 цього Закону визначено, що контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» реєстратори розрахункових операцій застосовуються фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності або юридичними особами, які здійснюють операції з розрахунків в готівковій та/або в безготівковій формі при продажу товарів (надання послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також уповноваженими банками та суб'єктами підприємницької діяльності, які виконують операції купівлі-продажу іноземної валюти.

Пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Згідно статті 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) у порядку, визначеному відповідним національним

положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до суб'єктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Службовими особами відповідача встановлено порушення п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в діях позивача шляхом огляду накладних на придбання товару з 12 по 15 жовтня 2009 року та звітів РРО за цей же період, відповідно до яких, придбаний товар у цей період не реалізовувався. В той же час, при перевірці виявлено нестачу вказаного товару, про що складено відомість (а.с.25).

Як вбачається з акту перевірки та відомості про результати перевірки щодо оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів станом на 15.10.2009 перевіряючими встановлено нестачу запасів на загальну суму 889,00 грн.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» відповідачем до позивача за порушення пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано фінансову санкцію у розмірі 1778 грн.

Суд не погодився з доводами відповідача про те, що позивачем у порушення Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних і тютюнових виробів» складське приміщення біля магазину не зареєстровано як місце зберігання алкогольних напоїв, та як слід, наявності у діях позивача порушення пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». До позивача застосовано фінансові санкції за порушення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а не за порушення Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних і тютюнових виробів», яке не є предметом розгляду у цій справі.

Проте, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до статті 198 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін; змінити постанову суду; скасувати її та прийняти нову постанову суду; скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі; визнати постанову суду нечинною і закрити провадження у справі; скасувати постанову суду і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Суд першої інстанції допустився порушень норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як було встановлено перевіркою та зазначено в акті перевірки від 15.10.09 №_0031/12/22/23/НОМЕР_2, Позивачем було порушено пп.1. 2. 12, 13 статті 3 Закону України від 01.06.2000р. №1776-111 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (надалі Закон Про РРО), а саме:

не проведено розрахункову операцію на повну суму покупки (наданні послуг)

через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведеному у

фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій з роздрукуванням

відповідного розрахункового документу, що підтверджує виконання

розрахункової операції;

не видано особі, яка отримала товар, розрахунковий документ встановленої форми

на повну суму проведеної операції;

облік товарів за місцем реалізації ведеться з порушенням встановленого

законодавством порядку;

не забезпечено відповідальність сум готівкових коштів на місці проведення

розрахунків сумі коштів, які зазначені в денному звіті реєстратора розрахункових

операцій.

СПД ОСОБА_2 був ознайомлений з матеріалами перевірки та 15.10.09 підписав акт перевірки без зауважень та надав відповідні пояснення.

На підставі акту перевірки заступник начальника - начальник Міловського відділення Біловодської МДПІ прийняв спірне рішення від 21.10.09 р. № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 2069 грн.50 коп.

Пунктом 12 статті 3 Закону про РРО передбачено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів, тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані вести у порядку встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Статтею 6 Закону про РРО передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із веденням обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Позивач ОСОБА_2 перебуває як суб'єкт підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування.

Фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності (на загальній системі оподаткування) повинні вести облік своїх доходів та витрат з метою оподаткування.

Форма книги обліку доходів та витрат для фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють діяльність на загальній системі оподаткування регламентований розділом IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992р. №13-92 «Про прибутковий податок з громадян» та розділом IV Інструкції про прибутковий податок з громадян, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 21.04.1993р. №12, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 09.06.1993р. за №64 та здійснюється відповідно в Книзі обліку доходів та витрат, які ведуть фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності протягом календарного року додатку 10 Інструкції №12.

Відповідно до статті 13 розділу 4 Декрету №13-92 оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету. Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу.

Пункт 1.19 ст. 1 Закону України від 22.05.2003р. №889- IV «Про податок з доходів фізичних осіб» самозайнята особа - це платник податку, який є суб'єктом підприємницької діяльності або здійснює незалежну професійну діяльність та не є найманою особою у межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Статтею 19 Закону N 889- IV (пп. 19.1 "а") передбачено, що платники податку зобов'язані вести облік доходів і витрат у обсягах, достатніх для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі коли такий платник податку зобов'язаний цим Законом подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків. Відповідно до підпункту "в" підпункту 19.1 етапі 19 Закону N 889- IV платники податку зобов'язані подавати декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами Закону таке подання є обов'язковим, у тому числі при одержанні доходів не від податкових агентів. Абзац перший пункту 4 статті 14 Декрету №13-92 громадяни, які займаються підприємницькою діяльністю, надають податковому органу декларації за наслідками кожного звітного кварталу, а також звітного року у строки, визначені законом. В декларації зазначаються загальні суми одержаного доходу, витрат і сплаченого податку за звітний рік або Інший період, за який здійснюється оподаткування (оподатковуваний період).

На виконання доручення Кабінету Міністрів України від 20.10.1997р. №43, за погодженням з Федерацією профспілок робітників кооперації та інших форм підприємництва України Державною податковою адміністрацією України було підготовлено Порядок ведення Книги обліку доходів І витрат громадян - суб'єктів підприємницької діяльності (з особливостями її ведення для сфери торгівлі) за формою №10, згідно з Інструкцією «Про прибутковий податок з громадян».

Даний Порядок ведення Книги обліку доходів та витрат громадян - суб'єктів підприємницької діяльності (з особливостями її ведення для сфери торгівлі) (за формою №10) визначено листом ДПА України від 05.11.1997р. №17-0117/10-8886 «Про порядок ведення Книги форми №10».

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався норм матеріального та процесуального права під час вирішення справи, тобто відсутні підстави для скасування або зміни судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів ,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Біловодської міжрайонного державної податкової інспекції в Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 20 травня 2010 року по справі № 2а-1682/10/1270 задовольнити.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 20 травня 2010 року по справі № 2а-1682/10/1270 скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Постанова за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого Адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складення у повному обсязі.

Постанова у повному обсязі складена 04 серпня 2010 року.

Головуючий

Судді