Справа № 2а-47825/09/1670
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2010-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2010 рокум. ПолтаваСправа № 2а-47825/09/1670

Полтавський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Клочка К.І.

за участю секретаря судового засідання Міщенко Р.В.,

представник позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Райдуга» до Кременчуцької обєднаної державної податкової інспекції у Полтавській області про визнання нечинним податкового-повідомлення рішення, -

В С Т А Н О В И В:

17 листопада 2009 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Райдуга» (надалі позивач, ТОВ «Райдуга») звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької обєднаної державної податкової інспекції у Полтавській області (надалі відповідач, Кременчуцька ОДПІ) про визнання нечинним податкового-повідомлення рішення №/0/3378 від 28.10.2009.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновок перевірки Кременчуцької ОДПІ щодо нікчемності укладеного між позивачем та Приватним підприємством «Інтрудер»(надалі ПП «Інтрудер») договору, як такого що не спрямований на реальне настання наслідків, є необґрунтованим, оскільки умови договору повністю виконані сторонами. За цих підстав винесене Кременчуцькою ОДПІ оскаржуване податкове повідомлення рішення є незаконним.

Представник позивача у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог позовної заяви, просив відмовити у задоволенні позову, надавши суду письмові заперечення на адміністративний позов в яких зазначив, що протягом 2008 року між позивачем та ПП «Інтрудер»виникли правовідносини, що полягали у поставці останнім сольвента нафтового, грунту ГФ-021, емаль ПФ 115 сіра ТОВ «Райдуга»для подальшої реалізації, але відповідних договорів купівлі-продажу укладено не було.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Пунктом 1 статті 1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»від 04.12.1990 №509-ХІІ (із змінами і доповненнями) встановлено, що органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), крім Національного банку України та його установ (далі - платники податків)

На підставі вищезазначеної норми закону Кременчуцькою ОДПІ проведено перевірку ТОВ «Райдуга».

В ході перевірки встановлено, що в результаті проведення нікчемних угод між ПП «Інтрудер»та ТОВ «Райдуга»на загальну суму 18 080,16 грн, в тому числі податок на додану вартість у розмірі 3 013,36 грн ТОВ «Райдуга»завищило суму валових витрат за ІІ півріччя 2008 року на суму 15 066,80 грн та за ІІІ квартал 2008 року - 15 066,80 грн в результаті порушення вимог підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»від 28.12.1994 №334/94-ВР (із змінами і доповненнями), в результаті визнання угоди нікчемною, суму податкового кредиту з податку на додану вартість на загальну суму 3 013,36 грн, в тому числі: за липень 2008 року на суму 347,36 грн, за серпень 2008 року 2 666,00 грн, у звязку з чим порушено підпункт 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.1997 №168/97-ВР (із змінами і доповненнями).

Крім того, перевіркою встановлено завищення суми податкового кредиту у розмірі 613,48 грн, а саме: при заповненні реєстру отриманих податкових накладних за липень двічі враховано податкову накладну №318 від 31.07.2008 отриманих від Закритого акціонерного товариства «КНХБ-Інвест»на загальну суму 2008,40 грн в тому числі 334,78 грн сума податку на додану вартість, та при заповненні реєстру отриманих податкових накладних за липень-серпень 2008 року включено одну податкову накладну №25 від 31.07.2008 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфоком»на суму 1 393,50 грн, з яких 278,70 грн сума податку на додану вартість.

За наслідками перевірки складено акт №5510/23-209/13966129 від 15.10.2009.

Згідно з підпунктом «б»підпункту 4.2.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000 №2181-ІІІ (із змінами і доповненнями), контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях

Відповідно до положень абзацу четвертого підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 вищевказаного Закону, у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання більше 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

28.10.2009 на підставі акту перевірки Кременчуцькою ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення №/0/3378, яким визначено податкове зобовязання з податку на додану вартість на суму 5 440,26 грн, з яких 3 626,84 грн основний платіж, 1 813,42 грн - штрафні (фінансові) санкції.

Перевіряючи правомірність прийняття податкового повідомленням-рішення №/0/3378 від 28.10.2009 суд приходить до наступних висновків.

В розумінні підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 Закону України «Про податок на додану вартість»об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України, в тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору) для погашення заборгованості заставодавця, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу у користування лізингоотримувачу (орендарю).

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»(із змінами і доповненнями), не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Податкова накладна, відповідно до підпункту 7.2.6. пункту 7.2. статті 7 Закону видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Згідно із підпунктом 7.2.1. пункту 7.2. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»(із змінами і доповненнями) платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дату виписування податкової накладної;

в) повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

д) місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість;

е) опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм);

є) повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах отримувача;

ж) ціну поставки без врахування податку;

з) ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні;

и) загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Підпунктом 7.2.4. пункту 7.2. статті 7 Закону передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Аналогічні вимоги містяться і в пункті 2 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997 №165, який визначає, що податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість. Згідно із пунктом 5 Порядку, податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж вказаною у пункті 2 даного Порядку.

Так, судом встановлено, що протягом 2008 року між позивачем та ПП «Інтрудер»виникли правовідносини, що полягали у поставці останнім сольвенту нафтового, грунту ГФ-021, емаль ПФ 115 сіра ТОВ «Райдуга».

04.07.2008 ПП «Інтрудер»видав податкову накладну №000143 на поставку сольвент нафтового, грунту ГФ-021 на загальну суму 2 084,16 грн, з яких 347,00 грн сума податку на додану вартість. Форму цивільно-правового договору визначено у формі Рахунку №Інт-000169 від 04.07.2008.

11.08.2008 ПП «Інтрудер»видав податкову накладну №000200 на поставку сольвент нафтового, грунту ГФ-021, емаль ПФ 115 сіра на загальну суму 15 996,00 грн, з яких 2 666,00 грн сума податку на додану вартість. Форму цивільно-правового договору визначено у формі Рахунку №Інт-000192 від 24.07.2008.

Інших доказів на підтвердження товарності операцій позивач не надав.

Правосуддя в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.11.2009 про закінчення підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду позивача зобовязано надати суду докази на підтвердження товарності операції (акти прийому - передачі, товарно-транспортні накладні, первинні документи обліку оприбуткування товарів).

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»№ 996-XIV від 16.07.1999 (із змінами і доповненнями), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Ухвалою суду від 02.02.2010 у позивача витребувано докази на підтвердження товарності операції (акти прийому - передачі, товарно-транспортні накладні, первинні документи обліку оприбуткування товарів) та копії документів, що підтверджують юридичний статус: статут/положення, довідку управління статистики про включення до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, свідоцтво про державну реєстрацію.

Позивач ухвали суду від 19.11.2009 та 02.02.2010 не виконав, доказів на підтвердження спірних господарських операцій позивача з ПП «Інтрудер»не надав.

Відповідно до положень статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

В ході судового розгляду справи представником відповідача надано висновок №118 від 17.07.2009 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість - юридичної особи через відсутність підстав для перебування в якості платника податку на додану вартість.

Згідно проведеного Кременчуцькою ОДПІ аналізу баз даних автоматизованого співставлення показників податкової звітності контрагентів ПП «Інтрудер»останній не мав правовідносин з ТОВ «Райдуга».

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у правах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи відсутність необхідних первинних бухгалтерських документів на підтвердження господарських операцій ТОВ «Райдуга»з ПП «Інтрудер»та беручи до уваги те, що надані позивачем податкові накладні та розрахунки не завірені належним чином, а тому не є допустимими доказами у справі, суд приходить до висновку про правомірність визначення позивачем податкового зобовязання з податку на додану вартість за спірними господарськими операціями з ПП «Інтрудер».

Порушення щодо завищення позивачем суми податкового кредиту у розмірі 613,48 грн підтверджується матеріалами справи та визнано самим позивачем.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає дії Кременчуцької ОДПІ вчинені у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, вимоги позовної заяви необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Райдуга» до Кременчуцької обєднаної державної податкової інспекції у Полтавській області про визнання нечинним податкового-повідомлення рішення - відмовити.

Постанова, відповідно до статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в 10-денний термін з дня складання постанови в повному обсязі та подачі апеляційної скарги у 20-денний термін після подачі заяви про апеляційне оскарження в порядку, визначеному статтею 186 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 22 березня 2010 року.

Суддя К.І. Клочко