Справа № 626/1078/15-а
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 р. Справа № 626/1078/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Жигилія С.П. , Бондара В.О.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Красноградському районі Харківської області на постанову Красноградського районного суду Харківської області від 04.08.2015р. по справі № 626/1078/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Красноградському районі Харківської області

про скасування рішення про відмову у призначенні пенсії та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Красноградському районі Харківської області (далі по тексту - УПФУ у Красноградському районі Харківської області, відповідач), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, прийнятих судом, просив суд :

1) визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення коефіцієнта страхового стажу при призначенні пенсії ОСОБА_1 за період роботи в районах Крайньої Півночі з 02.10.1981 року по 27.08.1983 року, з 18.10.1983 року по 16.02.1995 року, з 03.04.1996 року по 26.12.1996 року без урахування коефіцієнта один рік роботи за один рік і шість місяців страхового стажу;

2) скасувати рішення УПФУ в Красноградському районі Харківської області № 39 від 03.03.2015 року щодо розгляду пенсійної справи ОСОБА_1 № 6026 за вислугу років;

3) зобовязати УПФУ в Красноградському районі Харківської області здійснити дії по перерахунку та виплаті пенсії з урахуванням роботи ОСОБА_1 в районах Крайньої Півночі із коефіцієнта один рік роботи за один рік і шість місяців страхового стажу з урахуванням його загального стажу роботи.

ОСОБА_2 Красноградського районного суду Харківської області від 04.08.2015 року по справі № 626/1078/15-а позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Красноградському районі Харківської області по обчисленню коефіцієнта страхового стажу при призначенні пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, за періоди роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі з 02.10.1981 року по 27.08.1983 року, з 18.10.1983 року по 16.02.1995 року, з 03.04.1996 року по 26.12.1996 року без врахування коефіцієнта один рік роботи за один рік та шість місяців страхового стажу.

Скасовано рішення Управління Пенсійного Фонду України в Красноградському районі Харківської області № 39 від 03.03.2015 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Красноградському районі Харківської області здійснити дії по перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, із врахуванням праці в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі з 02.10.1981 року по 27.08.1983 року, з 18.10.1983 року по 16.02.1995 року, з 03.04.1996 року по 26.12.1996 року із врахуванням коефіцієнта один рік роботи за один рік та шість місяців страхового стажу з урахуванням його загального стажу праці.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне встановлення судом обставин, що мають значення для справи та невірному застосуванні норм матеріального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Красноградського районного суду Харківської області від 04.08.2015 р. та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги з посиланням на Інструкцію про порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, зазначив, що оскільки позивачем при зверненні за призначенням пенсії не було надано строкових трудових договорів про роботу в районах Крайньої Півночі, то відсутні підстави для пільгового обчислення періоду роботи позивача з 02.10.1981 року по 27.08.1983 року, з 18.10.1983 року по 16.02.1995 року, з 03.04.1996 року по 26.12.1996 року та, відповідно, і для призначення пенсії ОСОБА_1 Наполягає на тому, що судом першої інстанції при прийнятті рішення не враховано норми п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пп. "д" п.5 Указу Президії Верховної ОСОБА_2 Союзу РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», ОСОБА_2 ради міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_2 Союзу РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної ОСОБА_2 Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не зявилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 02.10.1981 року по 27.08.1983 року працював слюсарем по ремонту а/м 3 розряду в РММ в Нижнєвартівському управлінні технологічного транспорту № 4, в м. Нижнєвартовськ Ханти-Мансійського автономного округу Тюменської області, який відноситься до місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі. З 18.10.1983 року по 16.02.1995 року позивач працював слюсарем четвертого розряду в Новоуренгойському автотранспортному підприємстві Ямало-Ненецького автономного округу Тюменської області ПО «Укрбургаз», який відноситься до району Крайньої Півночі, та з 03.04.1996 року по 26.12.1996 року працював слюсарем п'ятого розряду в РММ вахтово-експедиційним методом роботи в автотранспортному підприємстві ВО «Тюменбургаз» Ямало-Ненецького автономний округ Тюменської області, який відноситься до району Крайньої Півночі.

Дані райони у відповідності до ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року № 1029 Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_2 СРСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі, та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", та ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 3 січня 1983 року № 12 "Про внесення змін та доповнення в Перелік районів Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затверджених ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року № 1029", відносяться до місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі, та району Крайньої Півночі відповідно.

26.02.2015 року ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в Красноградському районі Харківської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням № 36 від 03.03.2015 року відповідач відмовив позивачеві у призначенні пенсії (а.с.16).

Не погодившись з таким рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про його скасування, визнання дій відповідача протиправними, зобовязання відповідача здійснити дії по перерахунку і виплаті позивачеві пенсії з урахуванням періоду роботи позивача в районах Крайньої Півночі у співвідношенні один рік роботи за один рік і шість місяців страхового стажу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення відповідача про відмову у призначенні позивачеві пенсії та наявності у відповідача обовязку здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням періоду роботи позивача у районах Крайньої Півночі та прирівняних у ній місцевостях у співвідношенні один рік роботи за один рік шість місяців страхового стажу.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії слугувало твердження про відсутність у ОСОБА_1 необхідного страхового стажу.

У свою чергу, таке твердження відповідачем обґрунтовується з посиланням на відсутність підстав для пільгового обчислення страхового стажу позивача за період роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях з 02.10.1981 року по 27.08.1983 року, з 18.10.1983 року по 16.02.1995 року, з 03.04.1996 року по 26.12.1996 року, оскільки позивачем до УПФУ в Красноградському районі Харківської області не було надано строкових трудових договорів про роботу у вищезазначених районах.

Колегія суддів вважає такий висновок відповідача хибним, виходячи з наступного.

Пунктом 5 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Закон № 1058) встановлено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної ОСОБА_2 Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», ОСОБА_2 Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_2 Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної ОСОБА_2 Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

За приписами наведеної норми (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до пп. «д» п. 5 Указу Президії Верховної ОСОБА_2 Союзу РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», встановлено, що робітникам, переведеним, направленим або запрошеним на роботу в райони Крайньої Півночі в умовах, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, на умовах укладання ними трудових угод про працю в цих районах на строк п'ять років, а на островах Північно Льодовитого океану - два роки, надаються додатково, зокрема, наступні пільги: зараховується один рік роботи у районах Крайньої Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при розрахунку стажу, який надає право на отримання пенсії за віком та інвалідності. Пільги, передбачені зазначеною статтею, надаються також тим особам, які прибули до районів Крайньої Півночі і у місцевості прирівняні до районів Крайньої Півночі, з власної ініціативи та уклали строковий трудовий договір про працю в цих районах.

В п. 3 ОСОБА_2 Міністрів Союзу РСР № 148 від 10.02.1960 р. «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_2 Союзу РСР від 10.02.1960 р. «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» визначено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 01.03.1960 р. зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 01.03.1960 р. - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Пунктом 3 Указу Президії Верховної ОСОБА_2 СРСР «Про розширення пільг для працюючих осіб, працюючих у районах Крайньої Півночі та у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі 26 вересня 1967 г. №1908-VII було скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкованість пільг для осіб, працюючих у районах Крайньої Півночі та у місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі», з п'яти до трьох років.

Крім того, наведеною нормою було встановлено надання вказаних пільг, особам, які приїжджають у ці райони та місцевості з власного бажання, за умови укладання ними трудових договорів на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Згідно з ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Положеннями ст. 62 Закону України „Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач в період з 02.10.1981 року по 27.08.1983 року працював на посаді слюсаря у РММ Нижньовартівського управління технологічного транспорту № 4, з 18.10.1983 року по 15.03.1985 року на посаді слюсаря 4 розряду, з 16.03.1985 року по 16.02.1995 року автослюсарем 5 розряду Новоуренгойського автотранспортного підприємства, з 03.04.1996 року по 26.12.1996 року на посаді слюсаря 5 розряду в РММ Автотранспортного підприємства ВО «Тюменбургаз».

Та обставина, що місцевості, в яких працював позивач Ханти-Мансійський національний округ та Ямало-Ненецький автономний округ Тюменської області відносяться до місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі та районів Крайньої Півночі відповідно, зазначено безпосередньо у трудовій книжці позивача.

Крім того, факт роботи позивача в особливих умовах підтверджено архівною довідкою адміністрації м. Нижнєвартовська № О-51 від 16.05.2014 року, у якій з посиланням на накази по підприємству та первинні документи зазначено про прийняття позивача на роботу з 02.10.1981 року, звільнення його з роботи з 27.08.1983 року, розмір заробітної плати та пільгове нарахування заробітної плати (районний коефіцієнт 70% та надбавка 10% з 02.10.1982 року), а також довідками філіалу «Тюменьбургаз» ТОВ «Бурова компанія ЗАТ «Газпром» № 06-01/01-37 від 09.04.2014 року, № 17/6187 від 17.07.2007 року, № 08-07/164 від 17.04.2014 року, якими підтверджено факт роботи позивача в період з 18.10.1983 року по 16.02.1995 року, з 03.04.1996 року по 26.12.1996 року та поширення на позивача пільгового обчислення трудового стажу один рік роботи за один рік і шість місяців.

Колегія суддів зазначає, що згідно з пунктом 5 Перехідних положень Закону № 1058, умовою для надання пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі (один рік роботи за один рік шість місяців), підтвердження права на пільгове обчислення страхового стажу може проводитись на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно - правовими актами, тобто, трьома способами, які є альтернативними.

Посилання апелянта те, що пільги, встановлені вищевказаними нормативними актами не розповсюджуються на позивача, оскільки ним не надано строкового трудового договору, колегія суддів вважає безпідставним, тому що факт укладення з позивачем трудового договору з роботодавцем вбачається із записів у трудовій книжці позивача, та додатково підтверджується наданими позивачем архівною довідкою та уточнюючими довідками підприємства.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що право позивача на зарахування періоду роботи в районах Крайньої Півночі з 02.10.1981 року по 27.08.1983 року, з 18.10.1983 року по 16.02.1995 року, з 03.04.1996 року по 26.12.1996 року до страхового стажу на пільгових умовах підтверджується трудовою книжкою та довідками, а відтак, відмова УПФУ в Красноградському районі Харківської області у пільговому обчисленні стажу за вказаний період з розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців, є безпідставною.

При цьому, колегія суддів зауважує, що рішення відповідача № 36 від 03.03.2015 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 належним чином не обґрунтоване, оскільки у ньому лише зазначено, що стаж роботи позивача на Крайній Півночі складає 12 років 0 місяців 24 дні, стаж роботи у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, складає 1 рік 10 місяців 26 днів, при цьому жодним чином не мотивовано, у звязку з чим відповідачем не зараховано вказані періоди роботи у пільговому обчисленні.

Крім того, у даному рішенні відсутній розрахунок страхового стажу позивача, а тому відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 слід вважати необґрунтованою та неправомірною.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач, відмовляючи у пільговому обчисленні стажу роботи позивача за період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, з 02.10.1981 року по 27.08.1983 року, з 18.10.1983 року по 16.02.1995 року, з 03.04.1996 року по 26.12.1996 року, та при прийнятті рішення № 36 від 03.03.2015 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а тому, позовні вимоги про визнання зазначених дій протиправними та скасування вищевказаного рішення підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду в вищевказаній частині не спростовують.

Разом з цим, колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції безпідставно зобовязав відповідача здійснити дії по перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 з урахуванням праці в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі з 02.10.1981 року по 27.08.1983 року, з 18.10.1983 року по 16.02.1995 року, з 03.04.1996 року по 26.12.1996 року із врахуванням коефіцієнта один рік роботи за один рік та шість місяців страхового стажу з урахуванням загального стажу праці позивача.

Судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідачем було прийнято рішення про відмову позивачеві у призначенні пенсії, тобто, пенсія ОСОБА_1 не призначалась, а відтак, позовні вимоги про зобовязання УПФУ в Красноградському районі Харківської області здійснити дії щодо перерахунку та виплати пенсії позивачеві є передчасними і задоволенню не підлягають.

Між тим, згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог у разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Беручи до уваги протиправність дій відповідача щодо обчислення стажу позивача, враховуючи необґрунтованість прийнятого відповідачем рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 та необхідність його скасування, колегія суддів, у відповідності ч.2 ст.11 КАС України, з метою повного захисту прав позивача у спірних відносинах, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог шляхом зобов`язання УПФУ в Красноградському районі Харківської області розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з урахуванням пільгового обчислення періодів роботи позивача у районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях.

У відповідності до п.п.1, 4 ч.1 ст.202 КАС України неповне зясування обставин у справі, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Красноградського районного суду Харківської області від 04.08.2015 року по справі № 626/1078/15-а підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.41, 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст.ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Красноградському районі Харківської області задовольнити частково.

ОСОБА_2 Красноградського районного суду Харківської області від 04.08.2015р. по справі № 626/1078/15-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Красноградському районі Харківської області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Красноградському районі Харківської області щодо неврахування пільгового обчислення страхового стажу ОСОБА_1 за період роботи у районах Крайньої Півночі та прирівняній до них місцевості з 02.10.1981 року по 27.08.1983 року, з 18.10.1983 року по 16.02.1995 року, з 03.04.1996 року по 26.12.1996 року - один рік роботи за один рік і шість місяців страхового стажу.

Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Красноградському районі Харківської області від 03.03.2015 року № 39 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Красноградському районі Харківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.02.2015 року про призначення пенсії, врахувавши при обчисленні страхового стажу період роботи з 02.10.1981 року по 27.08.1983 року, з 18.10.1983 року по 16.02.1995 року, з 03.04.1996 року по 26.12.1996 року як один рік роботи за один рік і шість місяців страхового стажу.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

ОСОБА_2 набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст постанови виготовлений та підписаний 08.09.2015 р.