Справа № 2-а-476/10
Суддя: Кішковська З. А.
Дата ухвалення: 2010-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-471/2010 року
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2010 року Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі : головуючого - судді Кішковській З.А.,

при секретарі - Забаровській С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Снігурівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області про захист соціальних прав, визнання протиправною бездіяльність щодо забезпечення проведення виплат дітям війни та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

08 грудня 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області про захист соціальних прав, визнання протиправною бездіяльність щодо забезпечення проведення виплат дітям війни та зобов'язання виплати розміру заборгованості державної соціальної допомоги у вигляді щомісячного підвищення до раніше призначеного розміру пенсійних виплат за статусом «діти війни», за період з 01 січня по 31 грудня 2009 року у сумі 1313 грн.40коп, з 01 січня по 30 листопада 2010 року у сумі 1785 грн. 10 коп.

В заяві вказала, що належить до соціальної категорії громадян за статусом „Діти війни", та має право на соціальні пільги згідно Закону України „Про соціальний захист дітей війни (далі Закон), в тому числі на передбачене ст.6 Закону щомісячне підвищення призначеної попередньо пенсії (за досягненням пенсійного віку ) на 30 % від розміру мінімальної пенсії за віком.

Відповідачем у порушення чинного законодавства нарахування і виплата належного розміру зазначеної гарантії не провадиться.

У судове засідання сторони не зявилися. Представник позивача за дорученням подала заяву про слухання справи у їх відсутність (вх.№ 13646 від 16 грудня 2010 року).

Начальник Управління пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області згідно наданого листа просила справу розглянути у відсутність відповідача, зазначивши про не визнання позовних вимог на підставі раніше наданих заперечень.

Дослідивши докази, суд прийшов до наступного.

ОСОБА_1 народилася 28 вересня 1934 року, постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 (дані паспорта ЕО 659537, виданого Снігурівським РВ УМВС 05 січня 1999 року) та підпадає під дію Закону України "Про соціальний захист дітей війни" №2195 від 18.11.2004 року (далі Закон), остільки є громадянкою України і на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни не досягла вісімнадцятирічного віку (ст.1 Закону). Позивачка отримує пенсію за віком у УПФУ у Снігурівському районі з постановленням на пільговий облік до УПСЗН Снігурівської РДА за статусом «Дитина війни» згідно даних пенсійного посвідчення №106981, виданого 20 січня 1994 року (а.с.8).

В силу ст.6 Закону «дітям війни» пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно ст.3 Закону державні соціальні гарантії дітям війни, встановленим цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно- правовими актами. За ст.46 Конституції України, що має найвищу юридичну силу (ст.8 Конституції України) громадяни мають право на соціальний захист у випадках, передбачених законом.

Таким чином, позивачка відповідно до цього Закону має право на підвищення отримуваної пенсії за віком на 30 % від розміру мінімальної пенсії за віком.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст.55 Конституції України).

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Суд вважає, що відмовляючи позивачці у додатковій виплаті у відповідності до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни» відповідач порушив права ОСОБА_1, визначені Конституцією України та вказаним Законом.

Відповідно до ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» від 26 грудня 2008 року №835-УІ та ст.70 Закону України «Про Держави бюджет України на 2010 рік» №2154-УІ від 27 квітня 2010 року було надане право Кабінету Міністрів України у 2009 та 2010 роках встановлювати розмірі соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань передбачених відповідними бюджетними програмами. Проте, на виконання вищезазначеної норми КМ України не приймалося окремих постанов що встановлення в 2009, 2010 роках розміру підвищення до пенсії особам, віднесено до категорії « її ти війни».

Однак, і натепер підвищення «дітям війни» провадиться за Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 про «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», що підтверджується листі відповіддю Управління пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області вих.№6490/01 від 01 грудня 2010 року (а.с.10-11), яким позивачці відмовлено у проведенні нарахування та виплати соціальної гарантії належним розміром.

Па підставі наведеного, суд приходить висновку про наявність підстав зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії позивачці як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії з урахуванням фактично проведених виплат.

Невиконання державою в особі Пенсійного Фонду (на який покладено проведення виплат за аналогією з положеннями Закону України «Про бюджет України на 2008 рік» від 28.12.2007 року за №107-УІ) та яким провадять нарахування і виплати утримання пенсіонерам, у тому числі і маючим статус «Діти війни», постільки Законом передбачено щомісячне підвищення саме пенсій, розміру довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії) своїх соціальних зобовязань щодо окремих громадян ставить їх у не рівні умови, підриває принцип довіри особи до держави і закономірно призводить до порушення принципів соціальної справедливості у правовій державі. Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діє у відповідності до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року за №121/2001 і здійснює свої повноважень; щодо призначення пенсій, підготовки документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, на підставі И.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можу ть бути скасовані.

За змістом ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, держава має зобовязання забезпечити реалізацію громадянам своїх конституційних прав і делегувала проведення підвищення відповідачеві по справі.

Суд вважає, що обов'язок по нарахуванню та випалі доплати до пенсії позивача, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має бути покладено на Управління Пенсійного фонду України за місцем її проживання, тобто У ГІФУ у Снігурівському районі.

Не підлягають прийняттю заперечення проти позову з боку відповідача, у тому числі і щодо законодавчого не врегулювання розміру мінімальної пенсії за віком, що підлягає застосуванню для обчислення розміру доплати, порядку виплат та джерел фінансування. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-УІ. Іншого нормативного акту, який визначав би цей розмір або встановлював інший розмір, немає, що не може бути підставою для відмови у реалізації позивачкою конституційної гарантії. Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 19.05.2009 року №27-у/2009 у справі №2-25/2009 дійшов висновку про однозначність вимоги у частині ч.3 ст.28 Закону України №1058 щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого у п.1 ч.1 цієї статті виключно для визначення розмірів пенсій, визначених згідно з цим Законом. Годі як, у даному випадку цей розмір підлягає застосуванню для визначення розміру підвищення до вже призначеної пенсії. Відповідачем не надано суду доказів щодо вчинення будь-яких дій для забезпечення виконання покладеного на нього обовязку щодо нарахування і виплати позивачу доплати до пенсії у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком.

Позовні вимоги позивачки є обгрунтованими та підлягають задоволенню частково без зобов'язання відповідача про виплату визначеною у заяві розміру доплати, постільки такі розрахунки мають бути проведені спеціалістами УПФУ у Снігурівському районі за наявності спеціальних знань, по різниці віл передбаченого розміру державної соціальної допомоги та фактично сплаченого.

При вирішенні спору суд також враховує, що позивачка не навела обєктивних причин пропуску строку на звернення до суду за захистом порушеного права визначеного ст.99 КАС України, постільки попередньо вже зверталася до суду аналогічним позовом, повідомлена про строки звернення за захистом свого права не надала документів про лікування чи інші причини пропуску цього строку, постановляє про задоволення вимог в межах шестимісячного періоду, що передував даті звернення до суду з позовом (з 08 червня по 08 грудня 2010 року).

У відповідності до сі.94 КАС України суд постановляє про часткове відшкодування позивачці судових витрат, розмір яких підтверджено наданими квитанціями про оплату судового збору пропорційно розміру задоволені позовних вимог (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 122, 138, 158-163 КАС України, ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області про захист соціальних прав, визнання протиправною бездіяльність щодо забезпечення проведення виплат дітям війни та зобовязання вчинити певні дії - задовільна частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області щодо не проведення виплат ОСОБА_1 підвищення розміру пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової соціальної гарантії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у редакції 18 листопада 2004 року до розміру 30% мінімальної

пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 08 червня по 08 грудня 2010 року.

В іншій частині позовних вимог- відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1 грн. 70 коп. витрат по оплаті судового збору в дохід держави при подачі позовної заяви.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Снігурівський районний суд протягом 10-ти днів з

моменту її проголошення.

СУДДЯ