Справа № 2а-2041/11/0970
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2011-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2011 р. справа № 2a-2041/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі

судді Могили А.Б.,

з участю секретаря Надраги Л.Я.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом УМВС в Івано-Франківській області до ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

УМВС України в Івано-Франківській області звернулося в суд із адміністративним позовом про примусове видворення за межі України громадянина ОСОБА_3 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач перебувала на території України з 14.08.2004 року. Відповідач тимчасово проживала на території України, в с. Микуличин Яремчанської міської ради, на підставі відповідного дозволу. Термін тимчасового перебування на території України закінчився 28.01.2009 року. 20.05.2010 року працівниками СГІРФО Яремчанського МВ УМВС виявлено нелегальне перебування відповідача на території України. За вказане порушення відповідача притягнуто до відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП та прийнято рішення про видворення за межі України в добровільному порядку. Однак відповідач територію України не покинула. За аналогічні порушення відповідач притягалася до відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП 08.04.2011 року та 25.05.2011 року. Відповідач обовязок покинути територію України до 12.04.2011 року не виконала. За таких обставин відповідача слід примусово видворити за межі України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві. Просив позов задовольнити повністю.

Відповідач в судовому засіданні з позовними вимогами не погодилася. Зазначила, що в с. Микуличин Яремчанської міської ради Івано-Франківської області проживає в родині матері, яка за національністю є українкою. Вона неодноразово, під час продовження їй тимчасового перебування на території України, зверталася до працівників СГІРФО Яремчанського МВ УМВС з проханням надання їй дозволу на постійне місце проживання в Україні. Однак, такого дозволу вона не отримала. Просила суд не видворяти її за межі України.

Заслухавши пояснення представника позивача та заперечення відповідача, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд встановив наступне.

Відповідач по справі громадянин ОСОБА_3 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, по національності німка, перебуває на території України по візі з 14.08.2004 року і з того часу проживає в Україні, в с. Микуличин Яремчанської міської ради Івано-Франківської області.

Працівниками СГІРФО Яремчанського МВ УМВС термін тимчасового перебування відповідача на території України продовжувався до 30.10.2008 року та 28.01.2009 року. Закінчився термін тимчасового перебування відповідача в Україні 28.01.2009 року.

Старший інспектор СГІРФО Яремчанського МВ УМВС 22.05.2010 року прийшов до висновку про видворення відповідача за межі України із забороною її вїзду до України до 22.01.2011 року. Відповідач у наданий рішенням строк, а саме до 12.04.2011 року, добровільно за межі України не виїхала.

Аналогічне рішення старшим інспектором СГІРФО Яремчанського МВ УМВС прийнято 08.04.2011 із забороною в'їзду до 15.09.2011 року.

На час розгляду справи в суді відповідач територію України не покинув.

Відповідно до ст. 32 (ч.1) Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»іноземець та особа без громадянства має бути видворений за межі України у разі якщо: він вчинив злочин, - після відбуття призначеного йому покарання; він добровільно не виконав рішення про скорочення терміну його тимчасового перебування в Україні у визначений у цьому рішенні строк; його перебування в Україні становить загрозу національній безпеці або громадському порядку; під час його перебування виникли підстави для заборони в'їзду відповідно до цього Закону; він хоча б раз не виконав вимогу щодня з'являтися для реєстрації до органу, який прийняв рішення про скорочення терміну його тимчасового перебування в Україні, у зв'язку з причинами, не визнаними поважними.

Іноземець та особа без громадянства може бути видворений за межі України у разі якщо: його діяльність на території України негативно впливає на відносини України з іншою державою; він вчинив адміністративне правопорушення після виконання адміністративного стягнення; у нього немає законних засобів існування, достатніх для забезпечення його перебування в Україні та виїзду з України, у розмірі, що визначається Кабінетом Міністрів України (ч.2 ст.32 Закону).

Крім випадків, зазначених у частині першій цієї статті, іноземець та особа без громадянства можуть бути видворені за межі України за рішенням органів охорони державного кордону (стосовно осіб, затриманих ними у межах контрольованих прикордонних районів при спробі або після незаконного перетинання державного кордону України) або Служби безпеки України з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора про підстави прийняття такого рішення, якщо дії іноземця та особи без громадянства грубо порушують законодавство про статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення безпеки України чи охорони громадського порядку (ч.4 ст. 32 Закону).

Під грубим порушенням законодавства слід розуміти, зокрема, грубе порушення Указу Президента України від 15 червня 2001 року № 435 «Про додаткові заходи щодо реалізації права людини на свободу пересування і вільний вибір місця проживання»та Правил вїзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 1995 року № 1074, а саме: проживання без документів на право проживання в Україні або проживання за недійсними документами, недотримання встановленого порядку реєстрації або пересування і вибору місця проживання, працевлаштування, ухилення від виїзду після закінчення терміну перебування, а також за недотримання правил транзитного проїзду через територію України.

Нормами законодавства про статус іноземця та особи без громадянства встановлено, що на території України можуть проживати або тимчасово перебувати іноземці та особи без громадянства відповідно до їх правового статусу, який підтверджується відповідними документами.

Так, іноземці, які постійно проживають в Україні, можуть перебувати в Україні за своїми національними паспортами та українськими документами посвідками на проживання в Україні для іноземця з відміткою про реєстрацію. Відповідно до частини четвертої статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»та пункту 19 Правил в'їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.1995 № 1074, іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну на законній підставі, можуть тимчасово перебувати на території країни за паспортним документом, зареєстрованим у порядку, встановленому цими Правилами.

Відповідач проживала на території України на підставі паспорта громадянина республіки ОСОБА_3 та посвідки про тимчасове перебування з відміткою про реєстрацію в с. Микуличин Яремчанської міської ради Івано-Франківської області.

Представником позивача не надано суду доказів про грубі порушення відповідачем законодавства про статус іноземців та осіб без громадянства. Надані з цього приводу копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ІВ № 0064206 від 25.05.2011 року не є остаточним рішенням щодо притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, а копія постанови Яремчанського міського суду від 06.06.2011 року в справі № 3-263/2011 не підтверджує вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 203 КУпАП саме відповідачем ОСОБА_2.

В статті 32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»вказано, що іноземець та особа без громадянства зобов'язані покинути територію України у строк, зазначений у рішенні про видворення. У разі прийняття рішення про видворення іноземця та особи без громадянства за межі України в її паспортному документі негайно анулюється віза і вилучаються документи на право перебування в Україні.

Іноземцю та особі без громадянства може надаватися строк до п'яти днів для виїзду з України після прийняття зазначеного рішення.

У разі якщо ці особи ухиляються від виїзду після прийняття такого рішення, вони підлягають примусовому видворенню на підставі постанови адміністративного суду.

В судовому засіданні з пояснень відповідача встановлено, що працівниками СГІРФО Яремчанського МВ УМВС не оголошено відповідачу висновків від 22.05.2010 року та від 08.04.2011 року про її видворення за межі України та надання їх копій. Відмітки про їх ознайомлення відповідач зробила тиждень назад на прохання працівників СГІРФО Яремчанського МВ УМВС. А відтак в суду відсутні підстави вважати, що відповідач не виконувала рішення про її видворення за межі України.

Дія закордонного паспорта відповідача, як громадянина ОСОБА_3 закінчилася 29.11.2010 року. До закінчення його дії відповідач неодноразово зверталася до працівників СГІРФО Яремчанського МВ УМВС щодо надання їй дозволу на постійне місце проживання в Україні. Даний факт в судовому засіданні представник позивача не заперечив.

Працівниками СГІРФО в супереч Правилам в'їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 1995 р. N 1074, звернення відповідача про надання їй дозволу на постійне місце проживання в Україні у встановленому порядку не оформлено та не розглянуто, а також не надано належної допомоги в оформленні відповідних документів.

Згідно ч.4 ст.71 КАС України субєкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні в нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Оскільки більшість доказів знаходиться у субєкта владних повноважень у справах за їх позовом про видворення, то обов'язок доказування по таких справах лежить на субєкті владних повноважень.

Інші докази, які б обґрунтовували позовні вимоги в суду відсутні.

Представник позивача в судовому засіданні вказав про надання суду всіх наявних документів та матеріалів по даній справі.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними, а позов таким, що не підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову УМВС в Івано-Франківській області до ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України, відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 254 КАС України.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Апеляційна скарга на постанову подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя /підпис/ ОСОБА_4