Справа № 826/15425/14
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24 липня 2015 року 16 год. 30 хв. № 826/15425/14

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Данилишин В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач) про визнання неправомірною бездіяльності відповідача щодо не виключення із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) запису 9420 про право власності за ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3.) на квартиру АДРЕСА_1 (далі - об'єкт нерухомого майна, квартира) від 03 січня 2013 року, а також зобов'язання відповідача закрити розділ на об'єкт нерухомого майна.

В обґрунтування позову зазначено, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки протиправною бездіяльністю відповідача порушено права та інтереси позивача як власника.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

У судовому засіданні 27 жовтня 2014 року судом, відповідно до ч. 1 ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), допущено заміну первинного відповідача на належного - державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач).

Ухвалою суду від 10 листопада 2014 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні №0007584, або до його закриття слідчим, прокурором чи судом у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КК України), а ухвалою суду від 12 червня 2015 року поновлено провадження у справі та її призначено до розгляду у судовому засіданні.

У ході судового розгляду справи представник позивача підтримала позов та просила задовольнити його повністю, а представники відповідача не визнали позов та просили відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у судовому засіданні 25 червня 2015 року судом, згідно з ч. 4 ст. 122 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до ст. 55 КАС України, судом допущено заміну відповідача його процесуальним правонаступником - державним реєстратором прав на нерухоме майно управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач).

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з договором купівлі-продажу частини квартири, 06 липня 2000 року ОСОБА_3, як покупець, придбав у ОСОБА_4, яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього сина ОСОБА_5, 40/100 (сорок сотих) частини квартири.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири, 08 грудня 2000 року ОСОБА_3, як покупець, придбав у ОСОБА_6, яка діяла за дорученням від імені ОСОБА_7, 15/100 (п'ятнадцять сотих) частини квартири.

Згідно з договором міни, 02 березня 2001 року ОСОБА_3 обміняв дві належні йому на праві власності квартири: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3, на належні Старокиївській районній у місті Києві Раді депутатів на праві комунальної власності 45/100 (сорок п'ять сотих) частин квартири.

Як наслідок, ОСОБА_3, на підставі перелічених договорів, став власником квартири.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22 лютого 2012 року у справі №2-104/12 позов ОСОБА_8 (далі - ОСОБА_8.) до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_9, ВАТ "Фінексбанк" про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково, а саме: у рахунок погашення заборгованості за договором про відступлення права вимоги за іпотечним договором №6268 від 01 грудня 2009 року, укладеного між ОСОБА_8 та ВАТ "Фінексбанк" у розмірі 1472139,00 грн., звернено стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №359 від 22 серпня 2007 року, укладеним між ВАТ "Фінексбанк" та ОСОБА_3, а саме на квартиру, що належить ОСОБА_3 на підставі: 40/100 частин квартири на підставі договору купівлі-продажу від 06 липня 2000 року; 15/100 частин квартири на підставі договору купівлі-продажу від 08 грудня 2000 року; 45/100 частин квартири на підставі договору міни від 02 березня 2001, шляхом продажу з прилюдних торгів, визначивши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації в розмірі 1509662,54 грн.

22 червня 2012 року Печерським районним судом міста Києва виданий виконавчий лист у справі №2-104/12.

У процесі вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №33344628 при примусовому виконанні вказаного виконавчого листа, старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві 18 грудня 2012 року прийнято постанову про передачу майна стягувача (ОСОБА_8.) в рахунок погашення боргу.

18 грудня 2012 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві складено акт про реалізацію предмета іпотеки, який затверджений начальником відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві, який (акт) став підставою для подальшого оформлення ОСОБА_8 права власності на придбане майно - квартиру.

Так, на підставі акта про реалізацію предмета іпотеки, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П. посвідчено (свідоцтво від 18 грудня 2012 року, зареєстроване в реєстрі за №6017), що ОСОБА_8 належить на праві власності майно - квартира, оскільки торги не відбулися і стягувач (ОСОБА_8.) виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало ОСОБА_3

Державну реєстрацію права власності на спірну квартиру в Державному реєстрі прав проведено державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Лазором І.В., право власності зареєстровано 09 січня 2013 року за №32382, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна №.

Як наслідок, ОСОБА_8 став власником квартири.

13 лютого 2013 року, відповідно до договору купівлі-продажу квартири, позивач, як покупець, придбала у ОСОБА_8, як продавця, належну йому на праві приватної власності квартиру.

Вказаний договір купівлі-продажу квартири посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П. та зареєстровано в Державному реєстрі прав за №138552, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 0, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 369994 від 13 лютого 2013 року.

Разом з тим, як з'ясовано судом, державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Заіко І.В. 03 січня 2013 року, на підставі відповідного судового рішення, за ОСОБА_3 зареєстровано, з відкриттям розділу, право власності (номер запису про право власності 9420) на квартиру.

Позивач, вважаючи вказані вище дії ОСОБА_3 та державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Заіко І.В. злочинними та такими, що привели до порушення її права власності на квартиру, звернулася до правоохоронних органів із заявою про скоєння кримінального правопорушення, а саме про шахрайське заволодінням ОСОБА_3 квартирою, яка на законних підставах належить позивачу.

Згідно з листом слідчого управління Головного управління МВС України в місті Києві від 12 вересня 2014 року №12/6-148, у провадженні відділу розслідування злочинів у сфері службової діяльності слідчого управління Головного управління МВС України в місті Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007584 від 01 жовтня 2013 року, за фактом зловживання службовим становищем державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Заіко І.В., яка, не перевіривши відомості про наявність обтяжень нерухомого майна, вчинила перереєстрацію права власності на квартиру, яка належить позивачу, та за фактом шахрайського заволодіння ОСОБА_3 квартирою, тобто за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364 та ч. 2 ст. 190 КК України.

Поряд з цим, як вбачається з наявної у матеріалах справи копії листа слідчого управління Головного управління МВС України в місті Києві від 12 травня 2015 року №12/1-6499, за результатами проведеного досудового розслідування у кримінальному провадженні №0007584, 25 грудня 2014 року прийнято постанову про закриття такого провадження на підставі п. 2. ч. 1 ст. 284 КК України у зв'язку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення.

Також позивач, вважаючи дії ОСОБА_3 та державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Заіко І.В. незаконними та такими, що порушують її законні права та законні інтереси, звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Заіко І.В., реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві, третя особа: ОСОБА_3, про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 квітня 2014 року у справі №826/19910/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2014 року, визнано неправомірними дії державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Заіко І.В. щодо внесення інформації в Державний реєстр прав про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на квартиру; визнано протиправним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14 січня 2013 року реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві на ОСОБА_3 за №34464 та скасовано його; зобов'язано реєстраційну службу Головного управління юстиції у місті Києві виключити з Державного реєстру прав запис 9420 про право власності за ОСОБА_3 на квартиру.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 254 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

ОСОБА_3, як продавець, 15 листопада 2013 року уклав з ОСОБА_13 (далі - ОСОБА_13.), як покупцем, договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого продавець продав, а покупець купив квартиру.

Вказаний договір купівлі-продажу квартири посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А. та зареєстровано в Державному реєстрі прав за №3397376, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 696680000, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 7990406 від 15 листопада 2013 року.

Крім того, на підставі заяви ОСОБА_13 про внесення змін до запису Державного реєстру прав від 28 серпня 2014 року, державним реєстратором прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. 28 серпня 2014 року прийнято рішення про внесення змін до запису Державного реєстру прав №15426532, на підставі якого у розділ Державного реєстру прав, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 696680000, внесені зміни до загальної та житлової площ квартири.

У ході розгляду справи судом з'ясовано, ОСОБА_13 звертався до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Лазора І.В., реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві, треті особи: позивач, Печерська районна в місті Києві державна адміністрація, комунальне підприємство "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" про визнання неправомірними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року у справі №826/16269/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2015 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_13 повністю відмовлено.

Як встановлено вище та вбачається з матеріалів справи, згідно договору купівлі-продажу квартири від 15 листопада 2013 року, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А. та зареєстрованому в реєстрі за №5204, ОСОБА_13 придбав у ОСОБА_3 квартиру.

Позивач зверталася до Печерського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_13, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, скасування реєстрації права власності, витребування квартири з чужого незаконного володіння, шляхом виселення.

В забезпечення заяви позивача, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 01 вересня 2014 року у справі №757/24395/14-ц накладено арешт на квартиру.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2015 року у справі №826/18739/14:

- визнано протиправними дії державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коновалової Е.А. щодо внесення інформації в Державний реєстр прав про державну реєстрацію за ОСОБА_13 квартири;

- визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коновалової Е.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 15 листопада 2013 року на ОСОБА_13, індексний номер: 7990406 від 15 листопада 2013 року;

- зобов'язано державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коновалову Е.А. виключити з Державного реєстру прав запис про державну реєстрацію за ОСОБА_13 квартири.

Таким чином, підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що законним власником квартири є позивач.

Як вже зазначено вище, судовим рішенням у справі №826/19910/13-а, яке набрало законної сили, зокрема, зобов'язано реєстраційну службу Головного управління юстиції у місті Києві виключити з Державного реєстру прав запис 9420 про право власності за ОСОБА_3 на квартиру.

Проте, як з'ясовано судом у ході розгляду справи та не заперечувалося представниками відповідача, запис 9420 про право власності за ОСОБА_3 на квартиру з Державного реєстру прав не виключено.

На підтвердження правомірності не вчинення вказаних дій представники відповідача у судових засіданнях стверджували, що відсутні ознаки протиправної бездіяльності органу державної реєстрації, оскільки для внесення змін до Державного реєстру прав до відповідного судового рішення, згідно з положеннями Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року №3502/5 (далі - Порядок №3502/5), необхідно було додати заяву. Однак, вказаного не вчинено.

Згідно з п.п. 2.1, 2.3, 2.6 розділу ІІ Порядку №3502/5, для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком.

Заявник під час подання заяви пред'являє органові державної реєстрації прав або нотаріусу документи, що посвідчують його особу, визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703.

Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у п. 2.3 цього розділу.

З урахуванням аналізу викладених норм суд погоджується з твердженнями представників відповідачів щодо необхідності дотримання відповідної процедури скасування записів Державного реєстру прав.

Разом з тим, зважаючи на наявність судового рішення, яке набрало законної сили, суд зазначає, що органом державної реєстрації не вчинено жодних дій, принаймні у ході судового розгляду справи представниками відповідача не доведено зворотного (не надано доказів), спрямованих на виконання судового рішення. Зокрема, у матеріалах справи відсутні докази звернення органу державної реєстрації до суду із заявою про роз'яснення судового рішення, способу і порядку його виконання, тощо.

Отже, підсумовуючи усе вище викладене, суд прийшов до висновку про допущення органом державної реєстрації протиправної бездіяльності, що є підставою для задоволення заявленої позивачем вимоги про визнання неправомірною бездіяльності відповідача щодо не виключення із Державного реєстру прав запису 9420 про право власності за ОСОБА_3 на квартиру.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що у перелічених у даному судовому рішенні договорів фігурує квартира АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1

Разом з тим, відповідно до даних довідки від 14 лютого 2013 року №28, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 є одним і тим же житловим будинком.

Стосовно заявленої позивачем вимоги про зобов'язання відповідача закрити розділ та реєстраційну справу (з урахуванням уточнень до позову) на об'єкт нерухомого майна суд зазначає наступне.

Згідно з п.п. 2.10, 2.11 розділу ІІ Порядку №3502/5, за результатами розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор приймає рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав або рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав.

Державний реєстратор на підставі прийнятого рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав або скасування записів Державного реєстру прав вносить зміни до записів, вносить записи про скасування державної реєстрації прав або скасовує записи Державного реєстру прав.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 9, ч. 2. ст. 20 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор: приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи.

Розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються на підставі рішення державного реєстратора у разі: 1) знищення об'єкта нерухомого майна; 2) поділу, об'єднання об'єкта нерухомого майна або виділу частки з об'єкта нерухомого майна.

Згідно з п. 60 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, державний реєстратор одночасно з прийняттям відповідного рішення про державну реєстрацію припинення права власності приймає рішення про закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи, відкритих щодо такого об'єкта нерухомого майна.

Проаналізувавши вище викладені норми та зважаючи, що запис 9420 про право власності за ОСОБА_3 на квартиру з Державного реєстру прав на час прийняття даного судового рішення не виключено, зобов'язання закрити розділ та реєстраційну справу є передчасним, а тому вимогу про зобов'язання відповідача вчинити певні дії суд вважає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позовОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії є таким, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У зв'язку з тим, що позивачем не заявлено вимогу про стягнення судового збору за рахунок бюджетних коштів, суд не присуджує на користь позивача здійснені ним судові витрати відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність державного реєстратора прав на нерухоме майно управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо не виключення із Державного реєстру прав на нерухоме майно запису 9420 від 03 січня 2013 року про право власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1.

3. Позов в іншій частині залишити без задоволення.

Копії постанови направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Відповідно до ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Згідно зі ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин