Справа № 804/3988/15
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2015-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 вересня 2015 рокусправа № 804/3988/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

секретар Фірсік Д.Ю.

за участі представника позивача Франскевич Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. імені Газети «Правда», 29, апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеком» та Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 р. в справі № 804/3988/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеком» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Елеком» (далі - ТОВ «Елеком») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська) про визнання протиправними дій відповідача щодо проведення документальної позапланової перевірки, за результатами якої складено акт № 110/04-63-2-03/32723608 від 19.01.2015 р.; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.02.2015 р. про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 56562 грн., з яких 37708 грн. - основний платіж, 18854 грн. - штрафні (фінансові) санкції; визнання протиправними дій щодо внесення коригувань показників податкової звітності за вересень 2014 р. до підсистем автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок», в тому числі автоматизованої інформаційної підсистеми «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість в розрізі контрагентів на рівні ДПА України», здійснені на підставі вказаного акту перевірки; зобов'язання відновити показники податкової звітності позивача за вересень 2014 р. Позивач вказує, що висновок податкового органу про безтоварність операцій з ТОВ «Грін-Сіті» є безпідставним через підтвердження фактичного здійснення операцій належними первинними документами.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 р. позов задоволено частково, визнані протиправними дії відповідача щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача, за результатами якої складено акт № 110/04-63-2-03/32723608 від 19.01.2015 р.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від від 16.02.2015 р., в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову в частині відмови у задоволенні позову, прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі, зазначає про необґрунтованість судового рішення в цій частині. Апелянт вказує, що висновок суду першої інстанції, що дії відповідача із внесення коригувань показників податкової звітності до електронної бази даних податкового органу не породжують правових наслідків для позивача, не відповідає правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 09.12.2014 р. № 21-511а14, відповідно до якої інформація, що надійшла за результатами податкового контролю, не може бути виключена з баз даних, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку. Зважаючи на те, що судом першої інстанції дії відповідача з проведення перевірки визнані протиправними, є необґрунтованим відмова у позові в частині визнання протиправними дій відповідача щодо коригування показників податкової звітності. Крім того, судом першої інстанції взагалі не досліджувалось обставин, що стосуються позовних вимог в частині правомірності коригувань показників податкової звітності, не надано правової оцінки порушенню відповідачем приписів ст. 54, п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України, судом не взято до уваги, що податкові повідомлення-рішення на підставі висновків акту перевірки від 19.01.2015 р. щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Грін-Сіті», ТОВ «Оптімус Плюс», ТОВ «Укрсплав» за вересень 2014 р. відповідачем не приймались, тому неправомірно здійснено коригування показників податкової звітності позивача.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову в частині задоволення позову, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими. Порушення полягають у неврахуванні судом першої інстанції не підтвердження фактичного здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Грін-Сіті». Так, відсутні товарно-транспортні накладні згідно з податковими накладними від 16.09.2014 р. № 203 та від 22.09.2014 р. № 204; в графі по вантажно-розвантажувальним операціям відсутня інформація (навантаження, розвантаження, вага, час прибуття, відсутній підпис відповідальної особи). В актах здачі-приймання послуг щодо підтвердження факту надання експедиторських послуг зазначено про надання послуг на певну суму, але ці акти не розкривають змісту наданих експедиторських послуг, їх обсяг, характер, строки виконання, результати здійснених заходів, що виключає можливість оцінки подальшого використання послуг у діяльності позивача. Позивачем не надано до перевірки документів, які б свідчили про надання ТОВ «Грін-Сіті» на адресу позивача таких послуг, як контроль зважування та пломбування вагонів (автомобілів); контроль за накопиченням вагонів (автомобілів), формування їх складу, відстеження і планування руху вагонів (автомобілів) по всьому шляху проходження; не надано звіту про виконання робіт (послуг); не надано плану проведених робіт чи інші документи на підтвердження використання цих послуг в господарській діяльності позивача. Позивачем взагалі до перевірки не надано документів на підтвердження використання придбаних послуг в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, в задоволенні апеляційної скарги відповідача просив відмовити.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим колегія суддів визнала за можливе здійснити апеляційний розгляд справи за відсутності представник відповідача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційних скарг матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 13.01.2015 р. по 20.01.2015 р. відповідно до наказу ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська від 12.01.2015 р. № 25 проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Елеком» з питань дотримання вимог податкового законодавства при придбанні товарів (робіт, послуг) у контрагента ТОВ «Грін-Сіті», їх подальшої реалізації у вересні 2014 р., про що складено акт № 140/04-63-22-03/32723608 від 19.01.2015 р., яким встановлено порушення позивачем п. п. 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України в частині завищення податкового кредиту за вересень 2014 р., що призвело до заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 37708,23 грн.

На підставі цього акту перевірки відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення від 16.02.2015 р. № про збільшення ТОВ «Елеком» суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 56562 грн., з яких 37708 грн. - основний платіж, 18854 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Також судом першої інстанції встановлено, що позивачем у періоді, який перевірявся, здійснювались господарські відносини з ТОВ «Грін-Сіті» на підставі укладених договорів, виконання яких суд першої інстанції вважав доведеними належними первинними документами.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, суд першої інстанції виходив з підтвердження фактичного здійснення позивачем спірних господарських операцій та правомірного формування податкового кредиту за цими господарськими операціями.

Висновок суду першої інстанції про протиправність дій контролюючого органу щодо проведення позапланової виїзної перевірки позивача не мотивований.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання протиправними дій відповідача щодо коригування показників податкової звітності позивача та зобов'язання відновити такі показники, суд першої інстанції виходив з відсутності порушеного права позивача.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, проте вважає необґрунтованим висновок про відмову у задоволенні позову, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 08.12.2014 р. ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська на адресу ТОВ «Елеком» направлено запит про надання інформації та її документального підтвердження щодо господарських відносин з ТОВ «Грін-Сіті» за вересень 2014 р., який отримано позивачем 22.12.2014 р.

05.01.2015 р. позивачем надано позивачу пояснення щодо господарських відносин з ТОВ «Грін-Сіті» за вересень 2014 р., на підтвердження яких позивачем надано первинні документи. Отримання контролюючим органом пояснень платника податків та первинних документів саме 05.01.2015 р. підтверджується відбитком штемпелю відповідача.

Наказом № 25 від 12.01.2015 р. керівника ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська призначено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Елеком» з питань дотримання податкового законодавства з податку на додану вартість при документальному підтвердженні господарських взаємовідносин придбання товарів (робіт, послуг) у ТОВ «Грін-Сіті» за вересень 2014 р. та подальшої реалізації, реальності та повноти відображення в обліку, яку наказано розпочати 13 січні 2015 р. та провести протягом 5 робочих днів. Перевірка призначена у відповідності до пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України. На підставі цього наказу відповідачем позивачу направлено повідомлення від 12.01.2015 р. № 358/04-63-22-03 (а.с. 39-40).

У відповідності до вказаного наказу ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Елеком» з питань дотримання вимог податкового законодавства при придбанні товарів (робіт, послуг) у контрагента ТОВ «Грін-Сіті», їх подальшої реалізації у вересні 2014 р., про що складено акт № 140/04-63-22-03/32723608 від 19.01.2015 р., яким встановлено порушення позивачем п. п. 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України в частині завищення податкового кредиту за вересень 2014 р., що призвело до заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 37708,23 грн.

На підставі цього акту перевірки відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення від 16.02.2015 р. № про збільшення ТОВ «Елеком» суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 56562 грн., з яких 37708 грн. - основний платіж, 18854 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Вирішуючи питання про правомірність дій контролюючого органу з проведення перевірки, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодексу; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної; у разі проведення зустрічної звірки; в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

За приписами п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, у разі, коли за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ТОВ «Елеком» протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту, тобто у встановлений Податковим кодексом строк, надано ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська пояснення та документи за запитом № 43327/10/04-63-15-01-19 від 08.12.2014 р., що обумовлює відсутність правових підстав для призначення та проведення позапланової перевірки позивача.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на той факт, що наказом відповідача № 25 від 12.01.2015 р. призначено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Елеком», повідомлення від 12.01.2015 р. також видано на проведення позапланової невиїзної перевірки. Проте, з акту № 19.01.2015 р. № 110/04-63-22-03/32723608 вбачається, що відповідачем відповідно до наказу № 25 від 12.01.2015 р. проведена документальна позапланова виїзна перевірка.

З урахуванням відмінності процедури призначення та проведення позапланових виїзних та позапланових невиїзних перевірок, визначених статтями 75, 78, 79 Податкового кодексу України, є протиправним проведення позапланової виїзної перевірки за наказом про призначення позапланової невиїзної перевірки.

Сукупність приведених обставин свідчить про недотримання відповідачем приписів Податкового кодексу України при призначенні позапланової невиїзної перевірки та проведенні позапланової виїзної перевірки позивача, відповідно є правильним задоволення позову в частині визнання протиправними дій відповідача з проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «Елеком».

Що стосується позовних вимог в частині скасування податкового повідомлення-рішення, прийнятого за наслідками перевірки, колегія суддів зазначає наступне.

Підставою для висновку про порушення позивачем податкового законодавства є встановлення відповідачем документального не підтвердження за вересень 2014 р. реальності здійснення господарських відносин з контрагентами, їх вид, обсяг, якість, розрахунки по ланцюгу постачання: ТОВ «Грін-Сіті» (постачальник) - ТОВ «Елеком» (покупець) - ТОВ «Оптімус Плюс» (покупець); ТОВ «Укрсплав» (покупець), встановлено відсутність об'єктів оподаткування при придбанні та продажу товарів, які підпадають під визначення ст. 22, ст. 185, ст. 187, ст. 198 Податкового кодексу України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 15.09.2014 р. позивачем з ТОВ «Грін-Сіті» укладено договір № 150901 на надання послуг (робіт) транспортного експедирування, за умовами якого експедитор зобов'язаний за плату і за рахунок клієнта здійснити і організувати ряд послуг, робіт (на вибір), пов'язаних з перевезенням вантажу (вантажів) за дорученням клієнта в межах митної території України як у вагонах (автомобілях) загального парку, так і орендованих вагонах (автомобілях) по залізницях України або автомобільним дорогам України: візуальний контроль навантаження вантажу; контроль зважування та пломбування вагонів (автомобілів); контроль за накопиченням вигонів (автомобілів), формування їх складу, відстеження і планування руху вагонів (автомобілів) по всьому шляху проходження; інформування клієнта про відправку і про прихід вантажу на станцію (в пункт) призначення (а.с. 57-59).

Виконання господарських операцій на цим договором підтверджено наступними первинними документами (а.с. 61-86):

заявкою-погодженням від 22.09.2014 р. на експедирування вантажу - соди кальцинованої, вартість послуг з податком на додану вартість - 38920,50 грн., актом № 0924/07 від 24.09.2014 р. приймання-здачі послуг (робіт) на вказану суму, товарно-транспортною накладною № 230901 від 23.09.2014 р., податковою накладною № 210 від 24.09.2014 р. на послуги експедирування, вартістю 38920,50 грн., в тому числі податок на додану вартість - 6486,75 грн.;

заявкою-погодженням від 15.09.2014 р. на експедирування вантажу - соди кальцинованої, вартість послуг експедирування з податком на додану вартість - 41258,98 грн., актом № 0919/06 від 19.09.2014 р. приймання-здачі послуг (робіт) на вказану суму, товарно-транспортною накладною № 180901 від 18.09.2014 р., податковою накладною № 206 від 19.09.2014 р. на послуги експедирування, вартістю 41258,98 грн., в тому числі податок на додану вартість - 6876,50 грн.;

заявкою-погодженням від 19.09.2014 р. на експедирування вантажу - соди кальцинованої, вартість послуг з податком на додану вартість - 43655,52 грн., актом № 0923/06 від 23.09.2014 р. приймання-здачі послуг (робіт) на вказану суму, товарно-транспортною накладною № 220901 від 22.09.2014 р., податковою накладною № 209 від 23.09.2014 р. на послуги експедирування, вартістю 43655,52 грн., в тому числі податок на додану вартість - 7275,92 грн.;

заявкою-погодженням від 15.09.2014 р. на експедирування вантажу - дрібняка коксового, вартість послуг з податком на додану вартість - 25850,00 грн., актом № 0917/02 від 17.09.2014 р. приймання-здачі послуг (робіт) на вказану суму, товарно-транспортною накладною № 160901 від 16.09.2014 р., податковою накладною № 205 від 17.09.2014 р. на послуги експедирування, вартістю 25850,00 грн., в тому числі податок на додану вартість - 4308,33 грн.;

заявкою-погодженням від 17.09.2014 р. на експедирування вантажу - дрібняка коксового, вартість послуг з податком на додану вартість - 42004,40 грн., актом № 0919/07 від 19.09.2014 р. приймання-здачі послуг (робіт) на вказану суму, товарно-транспортними накладними №№ 180902, 180901 від 18.09.2014 р., податковою накладною № 207 від 19.09.2014 р. на послуги експедирування, вартістю 42004,40 грн., в тому числі податок на додану вартість - 7000,73 грн.;

заявкою-погодженням від 19.09.2014 р. на експедирування вантажу - дрібняка коксового, вартість послуг з податком на додану вартість - 34560,00 грн., актом № 0923/05 від 23.09.2014 р. приймання-здачі послуг (робіт) на вказану суму, товарно-транспортними накладними №№ 220902, 220901 від 22.09.2014 р., податковою накладною № 208 від 23.09.2014 р. на послуги експедирування, вартістю 34560,00 грн., в тому числі податок на додану вартість - 5760,00 грн.

Позивачем повністю оплачені придбані у вересні 2014 р. послуги з транспортного експедирування в розмірі 226249 грн., що підтверджується банківською випискою по рахункам позивача.

Придбані послуги з транспортного експедирування оприбутковані позивачем у бухгалтерському обліку, що підтверджується зворотно-сальдовою відомістю по рахунку 6852 за вересень 2014 р. (а.с. 88).

Крім того, між ТОВ «Елеком» та ТОВ «Грін-Сіті» 16.09.2014 р. укладено договір № 160901 поставки товару, за умовами якого позивач придбаває товар, найменування, одиниці виміру, кількість та ціна якого зазначається у рахунках та видаткових накладних (а.с. 90).

Виконання господарських операцій на цим договором підтверджено наступними первинними документами (а.с. 91-108):

рахунком-фактурою № 0922/03 від 22.09.2014 р. на товар - соду кальциновану, видатковою накладною № 0922/03 від 22.09.2014 р., податковою накладною № 28 від 22.09.2014 р. на соду кальциновану, вартістю 104107,20 грн., в тому числі податок на додану вартість - 17351,20 грн., товарно-транспортною накладною № 220901 від 22.09.2014 р.;

рахунком-фактурою № 0923/01 від 23.09.2014 р. на товар - соду кальциновану, видатковою накладною № 0923/01 від 23.09.2014 р., податковою накладною № 29 від 23.09.2014 р. на соду кальциновану, вартістю 99777,60 грн., в тому числі податок на додану вартість - 16629,60 грн., товарно-транспортною накладною № 230901 від 23.09.2014 р.;

рахунком-фактурою № 0918/01 від 18.09.2014 р. на товар - соду кальциновану, видатковою накладною № 0918/01 від 18.09.2014 р., податковою накладною № 27 від 18.09.2014 р. на соду кальциновану, вартістю 99384,00 грн., в тому числі податок на додану вартість - 16564,00 грн., товарно-транспортною накладною № 180901 від 18.09.2014 р.;

рахунком-фактурою № 0922/06 від 22.09.2014 р. на товар - куртку камуфльовану утепл., костюм робітничій, куртку робітничу утепл., видатковою накладною № 0922/06 від 22.09.2014 р., податковою накладною № 204 від 22.09.2014 р. на вказаний товар, вартістю 2644 грн., в тому числі податок на додану вартість - 440,67 грн.;

рахунком-фактурою № 0916/03 від 16.09.2014 р. на товар - костюм робітничій, халат лаборанта, халат робітничій, черевики зварювальника, видатковою накладною № 0916/03 від 16.09.2014 р., податковою накладною № 203 від 16.09.2014 р. на вказаний товар, вартістю 3224,00 грн., в тому числі податок на додану вартість - 537,33 грн.

Позивачем повністю оплачені придбані у вересні 2014 р. товари в розмірі 309136,8 грн., що підтверджується банківськими виписками по рахункам позивача.

Придбані товари оприбутковані позивачем у бухгалтерському обліку, що підтверджується зворотно-сальдовою відомістю по рахунку 631 за вересень 2014 р. (а.с. 111).

Перевезення придбаного у ТОВ «Грін-Сіті» товару здійснювалось ПП «Мега Транс Груп» відповідно до договорів-заявок, виконання перевезення підтверджено рахунками-фактурами, актами здачі-прийняття робіт (наданих послуг), податковими накладними, відомостями про оплату послуг перевезення, а також ТОВ «Делис-Проф» відповідно до договору-заявки, рахунку, акту здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг), податкової накладної (а.с. 113-122, 123-128).

Суми податку на додану вартість за вказаними господарськими операціями віднесені позивачем до складу податкового кредиту з податку на додану вартість у податковій декларації з цього податку вересня 2014 р

Податкові накладні, отримані від контрагента, позивачем включені до реєстру отриманих та виданих податкових накладних за відповідні податкові періоди.

Фінансово-господарські операції між позивачем та вказаним контрагентом-постачальником відображено у податковій звітності позивача по податку на додану вартість за відповідні податкові періоди 2014 р. (вересень 2014 р.).

Документи, складені за результатами здійснення спірних господарських операцій, містять усі необхідні реквізити, визначені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому є первинними документами бухгалтерського та податкового обліку у розумінні зазначеного Закону.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 цієї ж статті визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Податкові накладні, видані позивачу контрагентом, відображені у реєстрі отриманих та виданих податкових накладних позивача, що підтверджується відомостями, які містяться в акті перевірки.

Отримавши податкову накладну, покупець набув право на включення суми податку, вказаній в цій накладній, до складу податкового кредиту.

В даному випадку суми сплаченого податку у зв'язку з придбанням товарів та послуг підтверджені податковими накладними, а тому такі суми підлягають включенню до складу податкового кредиту.

Також колегія суддів зазначає, що використання придбаного товару та придбаних послуг в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності підтверджена наступним.

Основними видами діяльності позивача за КВЕД є оптова торгівля машинами й устаткування для добувної промисловості та будівництва; оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням; оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; оптова торгівля хімічними продуктами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що придбаний у ТОВ «Грін-Сіті» товар (сода кальцинована) в подальшому проданий позивачем ТОВ «Укрсплав», що підтверджується договором та первинними документи, які підтверджують продаж товару (а.с. 129-156).

Також придбаний у ТОВ «Грін-Сіті» товар (костюми робітничі тощо) в подальшому проданий позивачем ТОВ «Оптімус Плюс», що підтверджено договорами та належним чином оформленими первинними документами (а.с. 157-182).

Відтак, придбання товару (соди кальцинованої) та послуг з перевезення соди кальцинованої за вказаними договорами безпосередньо пов'язано із господарською діяльністю позивача, що свідчить про використання придбаного товару та послуг в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що спірні господарські операції з придбання позивачем товарів та послуг у ТОВ «Грін-Сіті» здійснені реально, з метою використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, позивач безперечно має право на податковий кредит.

Матеріалами справи підтверджено фактичне отримання товару та послуг, оплату позивачем як покупцем товару та послуг сум податку на додану вартість в ціні такого товару та послуг постачальникам, тому позивачем сума податку на додану вартість включена до складу податкового кредиту правомірно.

Доводи податкового органу про відсутність товарно-транспортних накладних згідно з податковими накладними від 16.09.2014 р. № 203 та від 22.09.2014 р. № 204; відсутність певної інформації в наявних товарно-транспортних накладних колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки фактичне виконання господарських операцій підтверджено сукупністю приведених вище доказів та певна дефектність товарно-транспортних накладних не є підставою для позбавлення платника податків податкового кредиту. Крім того, колегією суддів встановлено, що перевезення товарів за податковими накладними №№ 203, 204 здійснювалось особистим транспортом директора ТОВ «Грін-Сіті», відповідно, товарно-транспортні накладні не виписувались.

Доводи про відсутність в актах здачі-приймання послуг щодо підтвердження факту надання експедиторських послуг відомостей, які б розкривали зміст наданих експедиторських послуг, їх обсяг, характер, строки виконання, результати здійснених заходів, також є необґрунтованими, оскільки в актах зазначений обсяг наданих послуг.

Що стосується посилання відповідача на ненадання до перевірки документів на підтвердження використання придбаних послуг в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності, то такі посилання спростовані наявними в матеріалах справи доказами використання придбаних послуг у власній господарській діяльності.

Що стосується позовних вимог про визнання протиправними дій контролюючого органу з корегування показників податкової звітності в інформаційних базах даних контролюючого органу та зобов'язання відповідача відновити показники, задекларовані позивачем, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позову в частині визнання протиправними дій відповідача щодо внесення коригувань показників податкової звітності за вересень 2014 р. до підсистем автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок», в тому числі автоматизованої інформаційної підсистеми «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість в розрізі контрагентів на рівні ДПА України», здійснені на підставі вказаного акту перевірки; зобов'язання відновити показники податкової звітності позивача за вересень 2014 р.

Колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Як встановлено ч. 4 ст. 11 КАС України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Крім того, частинами 3-5 статті 71 КАС України встановлено, що якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про відмову у витребуванні доказів окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Суд може збирати докази з власної ініціативи.

Судом першої інстанції в порушення зазначених приписів процесуального законодавства не здійснено заходів щодо витребування доказів на підтвердження або спростування доводів платника податків в цій частині позовних вимог, не перевірені доводи позивача про здійснення корегування показників податкової звітності позивача в інформаційних базах даних контролюючого органу.

Відповідно до ч. 2 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу.

Оскільки судом першої інстанції допущені зазначені порушення норм процесуального права, з урахуванням приписів ст.195 КАС України, судом апеляційної інстанції досліджені докази, які не досліджувались судом першої інстанції та мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Судом апеляційної інстанції внаслідок дослідження детальної інформації щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України встановлено, що на підставі акту документальної позапланової невиїзної перевірки № 110/04-63-22-03/32723608 від 19.01.2015 р. контролюючим органом самостійно вчинено дії щодо корегування показників податкової звітності ТОВ «Елеком» в підсистемах автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок» податкових зобов'язань і податкового кредиту з податку на додану вартість в розрізі контрагентів, а саме відбулось зменшення задекларованих ТОВ «Елеком» податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податкового кредиту з податку на додану вартість за вересень 2014 р.

Правомірність формування позивачем показників податкової звітності з податку на додану вартість (правомірність формування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість) зі спірний податковий період підтверджена висновками суду апеляційної інстанції, приведеними вище.

За приписами пунктів 36.1, 36.5 статті 36, пункту 38.1 статті 38, пункту 44.1 статті 44, пункту 47.1 статті 47, пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу України обчислення, декларування та/або сплата суми податку та збору є персональним податковим обов'язком кожного окремого платника податків, який і несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку.

Тобто платник податку несе самостійну відповідальність за порушення ним правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватись на третіх осіб, в тому числі і на його контрагентів.

Таким чином, формування суб'єктом господарювання податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, а пов'язане з призначенням придбаних товарів (послуг) для використання у господарській діяльності та наявності податкових накладних.

Законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Відповідно до статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.

Наказом Державної податкової служби України від 24 грудня 2012 року № 1197 «Про введення в експлуатацію інформаційної системи «Податковий блок» з 1 січня 2013 року було введено в експлуатацію ІС «Податковий блок» в органах державної податкової служби всіх рівнів.

Як вбачається з витягів з Автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок» (надалі - АІС «Податковий блок») розділ «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів», відповідачем здійснене коригування показників податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податкового кредиту, визначених позивачем в декларації з податку на додану вартість за вересень 2014 р. на підставі акту перевірки від 19.01.2015 р. № 110/04-63-22-03/32723608, у зв'язку з чим відбулося штучне відхилення між показниками позивача та показниками його контрагентів.

Виходячи з аналізу положень статті 74 Податкового кодексу України, інформаційна автоматизована система «Податковий блок» повинна відображати фактичні задекларовані позивачем показники своєї господарської діяльності, та її корегування можливе лише за наслідками узгодження податкових зобов'язань та податкового кредиту, а контролюючі органи використовують вказану систему у своїй роботі, в тому числі, й для співставлення показників, які задекларовані позивачем та його контрагентами, розбіжності в яких призводять до створення штучних підстав для проведення перевірок суб'єктів господарської діяльності. Висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку як підстави для внесення змін до бази даних може бути зроблений податковим органом після визначення платникові податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку.

Таким чином, дії контролюючого органу у вигляді коригування показників в інформаційній базі мають визнаватися протиправними, якщо відповідні дані не співпадають з узгодженими сумами (або іншими показниками) податкового обліку. Самостійна зміна відповідачем в електронних базах даних показників податкового кредиту та податкових зобов'язань позивача на підставі висновків акту перевірки внаслідок прийняття податкового повідомлення-рішення, грошове зобов'язання за яким є неузгодженним, або без зміни цих показників самим позивачем шляхом подання уточнюючих декларацій (розрахунків) порушує законні права та інтереси позивача і є протиправною.

Статтею 54 Податкового кодексу України встановлено, що суми податкових та грошових зобов'язань визначаються або платником податків самостійно шляхом їх зазначення у податковій декларації або визначається контролюючим органом шляхом прийняття рішення про визначення сум грошового зобов'язання.

Податковим законодавствоми передбачено узгодження податкових зобов'язань.

Колегія суддів зазначає, що податкова інформація є різновидом інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу, який у свою чергу, є способом здійснення податкового контролю. Деталізована інформація по платнику податку щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, є одним із різновидів податкового контролю, а відтак, враховуючи приписи Закону України «Про інформацію», вказана офіційна інформація державних органів повинна відповідати дійсності.

При цьому висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником податків даних податкового обліку як підстави для внесення змін до вказаної бази даних може бути зроблений податковим органом після визначення платникові грошових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку.

За наслідками проведеної перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення, на підставі якого після його узгодження можливо було внести дані до АІС «Податковий блок».

В даному випадку грошові зобов'язання, визначені позивачу податковим повідомлення-рішенням № від 16.02.2015 р., на час здійснення корегування показників податкової звітності в інформаційній системі не були узгоджені, відповідно у відповідача були відсутні підстави для внесення даних до інформаційних систем. З урахуванням скасування податкового повідомлення-рішення у відповідача взагалі відсутні правові обґрунтування для такого корегування показників податкової звітності позивача.

Суддова колегія не приймає доводи відповідача про те, що вказана автоматизована інформаційна система створена тільки для службового користування, у зв'язку із чим коригування податкових зобов'язань та податкового кредиту позивача не може порушувати прав та інтересів останнього, оскільки ця система повинна відображати фактичні задекларовані позивачем показники своєї господарської діяльності і її коригування можливе лише за наслідками узгодження грошових зобов'язань.

Податкові органи використовують вказану систему у своїй роботі, в тому числі, й для співставлення показників, які задекларовані позивачем та його контрагентами, а розбіжності в цих показниках, як зазначалось вище, призводять до створення штучних підстав для проведення перевірок суб'єктів господарської діяльності.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що у податковому праві визнається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України, що у свою чергу виключає можливість застосування до платника негативних правових наслідків (зокрема, у вигляді вилучення з електронної бази даних задекларованих ним показників) до моменту донарахування платникові податкового зобов'язання в порядку статті 54 Податкового кодексу України та його узгодження.

Таким чином, будь-які зміни до інформаційних баз мають визнаватися протиправними, якщо відповідні дані не співпадають з узгодженими сумами (або іншими показниками) податкового обліку.

Сукупність приведених вище обставин спростовує висновки суду першої інстанції, що висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій посадових осіб податкового органу та не породжують правових наслідків для платника податків, не створюють жодних перешкод для діяльності такого платника.

Посилання суду першої інстанції на відсутність доказів порушення прав позивача суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими через доведеність порушення відповідачем приписів податкового законодавства в діях податкового органу.

Як встановлено ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Дії відповідача з коригування показників податкової звітності призвели до невідповідності показників податкового кредиту та податкових зобов'язань, що задекларовані позивачем у декларації з податку на додану вартість, показникам з центральної бази даних податкової звітності, тому таке коригування має безпосередній вплив на права та інтереси позивача, оскільки така невідповідність може мати для позивача негативні наслідки у вигляді погіршення його ділової репутації як належного платника податків, відмови контрагентів від подальших господарських відносин з позивачем з метою уникнення негативних наслідків для себе від таких операцій.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими позовні вимоги ТОВ «Елеком», у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

З урахуванням викладеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст. 94 КАС України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 202, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 р. в справі № 804/3988/15 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеком» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 р. в справі № 804/3988/15 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 р. в справі № 804/3988/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеком» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов'язання вчинити певні дії скасувати.

Постановити в справі № 804/3988/15 нову постанову.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеком» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області з проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеком», результати якої оформлено актом від 19.01.2015 р. № 110/04-63-22-03/32723608.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № , прийняте 16.02.2015 р. Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю «Елеком» суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 56562 грн., в тому числі за основним платежем - 37708 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 18854 грн.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо внесення корегувань показників податкової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеком» за вересень 2014 р. до підсистем автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок», в тому числі до автоматизованої інформаційної підсистеми «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість в розрізі контрагентів на рівні ДПА України», здійснені на підставі акту від 19.01.2015 р. № 110/04-63-22-03/32723608.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відновити в підсистемах автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок», в тому числі в автоматизованій інформаційній підсистемі «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість в розрізі контрагентів на рівні ДПА України», показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеком» за вересень 2014 р.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеком» за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 292 (двісті дев'яносто дві) грн. 32 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст постанови складений 04.09.2015 р.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко