Справа № 711/4916/15-а
Суддя: Позарецька С. М.
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 711/4916/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2015 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М..,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про визнання протиправними дій, зобов»язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про визнання протиправними дій, зобов»язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 0-6.04.23012р. вона отримувала пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов»язкове пенсійне страхування». З 01.04.2015р. відповідач припинив їй виплату пенсії, посилаючись на внесені зміни до ч.1 ст. 47 згаданого ЗУ.

Отже позивач, вважає дії відповідача протиправними і такими, що порушують її конституційні права і міжнародні норми щодо прав людини.

В зв»язку з цим, позивач вказує на спричинення їй відповідачем моральної шкоди, яка виразилась у емоційних та душевних стражданнях, хвилюванні. Скасувавши пенсію, відповідач змусив позивача переживати і морально страждати, внаслідок чого вона на деякий час позбавлена можливості реалізувати свої уподобання та бажання, як звичайна людина.

Таким чином, позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача, які виразились в не нарахування та не виплаті пенсій; зобов»язати відповідача здійснити нарахування та виплату пенсії з 01.04.2015р. та негайно виконати постанову суду; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 30000грн. та судові витрати в розмірі 73грн. 08коп.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області за довіреністю ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні позовних вимог, надавши письмові заперечення проти позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити за таких підстав:

встановлено, що ОСОБА_1 з 06.04.2012р. по 01.04.2015р. отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

Як станом на 01.04.2015р., так і на час розгляду справи, ОСОБА_1 працювала і працює на посаді заступника начальника Державної фітосанітарної інспекції Черкаської області начальника управління фітосанітарного контролю заступника головного державного фітосанітарного інспектора Черкаської області, відповідно до Закону України «Про державну службу».

Дані обставини під час розгляду справи сторонами не оспорюються.

Конституцією (Основним Законом) Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою (стаття 1), визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (стаття 3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Стаття 46 Конституції України гарантує громадянам право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст.1 ч.12 п.2 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р., який набув чинності, в т.ч. для даних правовідносин з 01.04.2015р., внесено зміни до абзацу другого частини першої статті 47 і визначено: "Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:

у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються;

у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

З 1 січня 2016 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення".

На час розгляду справи, даний Закон не змінено, не скасовано і не визнано Конституційним Судом України неконституційним.

Право держави перерозподіляти фінансові ресурси визначено як у рішеннях Конституційного Суду України від 19 червня 2001 року № 9-рп/2001, від 8 жовтня 2008 року № 20-рп/2008), так і у практиці Європейського Суду з прав людини, - рішенні від 17 жовтня 1986 року у справі «Ріс проти Сполученого Королівства»; рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Сорінг проти Сполученого Королівства»; ухвалі від 03 червня.2014 року у справі «Велікода проти України».

Тобто, КСУ та ЄСПЛ з урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційності (розмірності) зазначили, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобовязана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства.

Крім того, згідно із Положенням «Про Пенсійний фону України», затвердж. постановою КМУ від 23.07.2014р. №280 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообовязковому державному соціальному страхуванню. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах є територіальними органами Пенсійного фонду України, підпорядковуються Фонду та безпосередньо відповідним головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду. ОСОБА_2 Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду і головних управлінь Фонду (Положення «Про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах», затвердж. постановою Правління ПФУ від 22.12.2014р. №28-2).

Як передбачено ст. 19 ч.2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 23 ЦК та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. зі змінами від 25.05.2001р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Як визначено у ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Таким чином, з»ясувавши обставини справи та дослідивши докази, судом, в межах заявлених вимог, не встановлено жодного факту протиправності дій з боку відповідача ОСОБА_2 пенсійного фону України в м. Черкасах Черкаської області щодо позивача ОСОБА_1, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного та, керуючись Конституцією України, практикою КСУ та ЄСПЛ, ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 2, 17, 94, 99, 100, 160-163 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про визнання протиправними дій, зобов»язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови, а в разі складання постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України, апеляційна скарга подається відповідно до вимог ст. 186 КАСУ.

Головуючий: ОСОБА_4