Справа № 1007/10357/2012
Суддя: Радзівіл А. Г.
Дата ухвалення: 2012-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2012 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючої судді Радзівіл А.Г.

при секретарі Сулоєвій А.А.

розглянувши у відкритому судовому в залі суду м. Бровари справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконкому Броварської міської ради Київської області про зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Виконкому Броварської міської ради Київської області в якому просить зобовязати відповідача оприлюднити генеральний план міста Бровари шляхом його розміщення на офіційному веб-сайті Броварської міської ради та у місцевих періодичних друкованих засобах масової інформації (газета "Броварська Панорама"), а також у загальнодоступному місці у приміщенні Броварської міської ради, окрім частини, що становить державну таємницю та належить до інформації з обмеженим доступом, в місячний термін з моменту набрання законної сили постанови суду, та зобовязати виконком Броварської міської ради Київської області оприлюднити детальні плани міста Бровари шляхом їх розміщення на офіційному веб-сайті Броварської міської ради та у місцевих періодичних друкованих засобах масової інформації (газета "Броварська Панорама"), а також у загальнодоступному місці у приміщенні Броварської міської ради, окрім частини, що належить до інформації з обмеженим доступом, в місячний термін з моменту набрання законної сили постанови суду.

Свій позов обґрунтовує тим, що виконкомом Броварської міської ради не забезпечено загальну доступність генерального та детального планів території міста Бровари шляхом їх розміщення на веб-сайті органу місцевого самоврядування та у місцевих періодичних друкованих засобах масової інформації, а також у загальнодоступному місці. Свою бездіяльність виконком виправдовує тим, що на зазначені документи накладено гриф "Для службового користування". Зазначене підтверджується листом № 2-21/2002 року від 31 травня 2012 року. Позивач вважає, що така позиція суперечить вимогам ч. 11 ст. 17, ч. 7 ст. 19 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та порушує його права на доступ до генерального та детальних планів міста Бровари.

Таким чином, позивач зазначає, що відповідач зобовязаний на виконання норм Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Закону України "Про доступ до публічної інформації" забезпечити доступність Генерального плану та Детальних планів територій міста Бровари для населення міста шляхом розміщення на офіційному веб- сайті Броварської міської ради та у місцевих періодичних друкованих засобах масової інформації, а також у загальнодоступному місці у приміщенні Броварської міської ради та надавати можливість для ознайомлення з містобудівною документацією громадян та депутатам Броварської міської ради.

Внаслідок невиконання відповідачем своїх обовязків, позивач як депутат та житель міста Бровари не може скористатися своїм правом на ознайомлення з Генеральним планом та Детальними планами територій міста Бровари, оскільки таке право порушене відповідачем.

Позивач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги в повному обсязі, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви.

Представник відповідача виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просила в їх задоволенні відмовити. Суду надала письмові заперечення по суті заявлених вимог, які полягають в наступному. На виконання Указу Президента України від 05 травня 2011 року № 547 "питання

забезпечення органами виконавчої влади доступу до публічної інофрмації", керуючись п.20. ч. 4 ст. 42 Закону України про місцеве самоврядування в Україні", розпорядженням Броварського міського голови від 14 березня 2012 року № 41-ОД був затверджений Перелік відомостей, що становлять службову таємницю у виконкомі Броварської міської ради. Пі дпунктом 5.3. вищевказаного Переліку відомостей, що становлять службову таємницю у виконкомі Броварської міської ради передбачено, що План міста, виконаний на топографічних та картографічних матеріалах у масштабі 1:50000 і більше у будь-якій системі координат, крім державної. Під даний масштаб підпадає Генеральний план міста Бровари. Чинна на даний час містобудівна документація була розроблена Українським державним науково-дослідним інститутом проектування міст "Діпромісто" в період 1999-2011 роки. Вся містобудівна документація по м. Бровари була розроблена на топографічній основі М 1:50000 та 1:20000.

Згідно із наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 06.06.2011 року № 68, яким затверджений Перелік відомостей, що становлять службову таємницю, така містобудівна документація відноситься до відомостей, що становлять службову таємницю.

Крім того представник відвідана послалася на вимоги ст. 21 Закону України "Про інформацію", ст. 12 ЗУ "Про планування та забудову територій", ст. 73 Закону України "Про місцева самоврядування" та Інструкцію про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 27 листопада 1998 року № 1893. Вказана Інструкція визначає обовязковий для всіх центральних органів виконавчої влади, ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності порядку обліку, зберігання, використання та знищення документів, справ, видань, магнітних та інших матеріальних носіїв інформації, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави.

Переліки відомостей, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави, і яким надається гриф обмеження доступу "Для службового користування", розробляються експертними комісіями згідно з

орієнтовними критеріями віднесення інформації до конфіденційної і затверджуються міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими

держадміністраціями, в яких утворюються або у володінні, користуванні чи розпорядженні яких перебувають ці відомості. На підставі рішення експертної комісії інформація включається до переліку відомостей, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави.

Пункт 35 даної Інструкції містить заборону користування відомостями з документів з грифом "Для службового користування" для відкритих виступів або опублікування у засобах масової інформації, експонувати такі документи на відритих виставка':, демонструвати їх на стендах, у вітринах або інших громадських місцях. А згідно із п. 44 Інструкції встановлено, що рішення про зняття грифа "Для службового користування" приймається експертною комісією організації - автора документа (видання) чи правонаступника. Рішення комісії оформляється актом.

Представник відповідача зазначила, що Генеральний план міста Бровари виконаний на топографічних та картографічних матеріалах у масштабі 1:50000 і більше у будь-якій системі координат, крім державної. Виконання графічної частини Генерального плану в іншій системі координат потребує значних матеріальних затрат, які у випадку необхідності, на виконання таких змін потрібно закладати до видатків місцевого бюджету. На сьогодні питання виконання графічної частини Генерального плану міста Бровари в іншій системі координат Броварською міською радою Київської області не розглядається.

Суд вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що розпорядженням Броварського міського голови від 14 березня 2012 року № 41-ОД був затверджений Перелік відомостей, що становлять службову таємницю у виконкомі Броварської міської ради. Підпунктом 5.3. вищевказаного Переліку відомостей, що становлять службову таємницю у виконкомі Броварської міської ради передбачено, що План міста, виконаний на топографічних та картографічних матеріалах у масштабі 1:50000 і більше у будь-якій системі координат, крім державної. Під даний масштаб підпадає Генеральний план міста Бровари. Чинна на даний час містобудівна документація була розроблена Українським державним науково-дослідним інститутом проектування міст "Діпромісто" в період 1999-2011 роки. Вся містобудівна документація по м. Бровари була розроблена на топографічній основі М 1:50000 та 1:20000.

Згідно із наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 06.06.2011 року № 68, яким затверджений Перелік відомостей, що становлять службову таємницю, така містобудівна документація відноситься до відомостей, що становлять службову таємницю.

На депутатське звернення від № 23/05/12-1 від 23 травня 2012 року наданий лист підписаний міським головою ОСОБА_3 від 31 травня 2012 року № 2-21/2002 в якому зазначається, що про надання дозволу на ознайомлення з Генеральним планом міста та Детальними планами територій міста Бровари, виконавчий комітет Броварської міської ради, беручи до уваги наданий лист ДП УДНДІПМ "Діпромісто" імені ОСОБА_4 від 19 квітня 2012 року № РСС-705 та керуючись вимогами чинного законодавства щодо користування документами з грифом обмеженого доступу "Для службового користування", він вважає недоцільним надання зазначеної містобудівної документації для оприлюднення до зняття грифу обмеженого доступу.

Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів (Держкомзем) від 4 грудня 2009 року № 633 "Про введення в дію Переліку відомостей, віднесених до конфіденційної інформації, що є власністю держави, і якій надається гриф обмеженого доступу "Для службового користування" визнано таким, що втратив чинність Наказ Держземагенства від 22 жовтня 2007 року № 256 "Про введення в дію Переліку відомостей, віднесених до конфіденційної інформації, що є власністю держави і якій надається гриф обмеження доступу "Для службового користування" зі змінами, внесеними наказом Держкомзему від 15 вересня 2008 року № 431.

Відповідно до частини 1 статті 193 Земельного кодексу України державний земельний кадастр це єдина державна система земельно- кадастрових робіт, яка встановлює процедуру визнання факту виникнення або припинення права власності і права користування земельними ділянками та містить сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим цих ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристику, розподіл серед власників землі та землекористувачів.

Для забезпечення ведення державного земельного кадастру створюється планово-картографічний матеріал, який містить дані про земельні ділянки, які знаходяться в Автоматизованій системі державного земельного кадастру.

Основними положеннями створення топографічних планів масштабів 1:10000, 1:25000, 1:50000, 1:100000, 1:200000, 1:500000,

1:1000000, затвердженими Наказом Головного управління геодезії, картографії та кадастру при Кабінеті Міністрів України №56 від 9 квітня 1998 р, текст в редакції від 27 липня 1999 року зі змінами, внесеними згідно з Наказом Головного управління геодезії, картографії та кадастру № 90 від 27.07.99 р. визначено призначення топографічних карт.

Згідно п.1.1, 1.2, 1.3 "Основними положеннями" встановлюють загальні вимоги до геодезичної основи, точності та змісту загальнодержавних топографічних карт всіх масштабів (далі топографічних карт). Всі нормативно-технічні документи, що регламентують порядок створення та оновлення топографічних карт, повинні бути узгоджені з вимогами цих "Основних положень". Топографічні карти призначені для забезпечення потреб органів державної влади, господарства, оборони, науки, освіти і громадян країни, а також є основою для створення геоінформаційних систем, спеціальних, тематичних та інших карт і планів. Топографічні карти створюються в графічній, цифровій та електронній формах у єдиній системі координат і висот за уніфікованими та погодженими між собою умовними знаками та класифікаторами.

Основним масштабним рядом топографічних карт є: 1:10000,

1:25000, 1:50000, 1:100000, 1:200000, 1:500000, 1:1000000.

Незалежно від призначення, форми та масштабу топографічні карти повинні задовольняти такі основні вимоги:

- достовірно і з відповідною до масштабу точністю й повнотою відображати стан місцевості на рік створення карти в діючих умовних знаках;

-забезпечувати визначення з відповідною до масштабу точністю

прямокутних та географічних координат, абсолютних і відносних висот об'єктів місцевості, їх кількісних та якісних характеристик, а також давати можливість проводити інші картометричні роботи;

- бути зведеними по рамках за всіма елементами змісту між суміжними аркушами карт одного масштабу;

- бути узгодженими за основними елементами змісту між аркушами карт суміжних масштабів;

-бути наочними і зручними в користуванні, давати можливість

сприйняття та оцінки інформації про місцевість та орієнтування на ній.

Відтак, враховуючи вищезазначене, визначено призначення картографічних планів, зокрема, топографічних планів, також слід зазначити, що топографічні плани згідно із зазначеним нормативно- правовим актом, не має своїм призначенням надання інформації

громадянам про вільні земельні ділянки.

Таким чином, необґрунтованими є посилання позивача на те, що відповідні топографічні плани необхідні йому для отримання інформації про вільні земельні ділянки (і внаслідок ненадання йому таких

топографічних планів, було порушено його право та право інших мешканців м. Бровари, оскільки такі твердження суперечать закріпленим спеціальними нормативно-правовими актами положенням про призначення топографічних планів.

Згідно ст. 1 ЗУ "Про планування та забудову територій" визначається, що :

- планування територій - процес регулювання використання територій, який полягає у створенні та впровадженні містобудівної документації, ухваленні та реалізації відповідних рішень;

- містобудівна документація - затверджені текстові і графічні матеріали, якими регулюються планування, забудова та інше використання територій, з урахуванням яких визначається цільове призначення земель;

проектна документація - затверджені текстові та графічні матеріали, якими визначаються містобудівні, об'ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні, технологічні вирішення, а також кошториси об'єктів будівництва;

Генеральна схема планування території України - містобудівна документація, яка визначає концептуальні вирішення планування та використання території України;

схема планування території - містобудівна документація, яка визначає принципові вирішення планування, забудови та іншого використання відповідних територій адміністративно-територіальних одиниць, їх окремих частин;

генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, яка визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту;

детальний план території - містобудівна документація, що визначає зонування територій, розташування червоних ліній, інших ліній регулювання забудови, зон, у яких встановлюються планувальні обмеження, розміщення та функціональне призначення об'єктів містобудування, види забудови для окремих районів, мікрорайонів, кварталів та районів реконструкції існуючої забудови населених пунктів;

проект забудови територій - документація, що поєднує властивості містобудівної та проектної документації, яка розробляється для будівництва комплексів будинків і споруд;

об'єкти планування - територія України, території адміністративно- територіальних одиниць або їх частини чи окремі земельні ділянки;

- суб'єкти планування - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, а також фізичні та юридичні особи;

регіональні правила забудови - нормативно-правовий акт, яким встановлюється загальний для територій і населених пунктів області, Автономної Республіки Крим (крім міст Києва та Севастополя, міст республіканського значення Автономної Республіки Крим, міст обласного значення) порядок планування, забудови та іншого використання територій і окремих земельних ділянок;

місцеві правила забудови - нормативно-правовий акт, яким встановлюється порядок

планування і забудови та іншого використання територій, окремих земельних ділянок, а також перелік усіх допустимих видів, умов і обмежень забудови та іншого використання територій та окремих земельних ділянок у межах зон, визначених планом зонування;

червоні ліній - визначені в містобудівній документації відносно пунктів геодезичної мережі межі існуючих та запроектованих вулиць, доріг, майданів, які відмежовують території мікрорайонів, кварталів та території іншого призначення;

- містобудівне обґрунтування - вид містобудівної документації, в якому відповідно до державних будівельних та інших норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації визначаються містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки (об'єкта будівництва), обов'язкові для врахування при відведенні земельної ділянки та/або проектуванні цього об'єкта;

- громадське обговорення - процедура, спрямована на врахування законних інтересів фізичних та юридичних осіб, територіальних громад та держави при плануванні і забудові територій відповідно до вимог цього Закону;

громадські слухання - форма громадського обговорення проекту містобудівної документації, місцевих правил забудови;

погоджувальна комісія - комісія, що утворюється під час проведення громадських слухань для розгляду пропозицій (зауважень) фізичних та юридичних осіб, територіальних громад та держави до проекту містобудівної документації, місцевих правил забудови і для прийняття узгоджених рішень;

Згідно ч.І, 2 ст. 7 ЗУ "Про планування та забудову територій" планування територій на регіональному рівні полягає у розробленні та затвердженні схем планування територій Автономної Республіки Крим, областей, районів, регулюванні використання їх територій, ухваленні та реалізації відповідних рішень про дотримання містобудівної документації відповідно до закону.

Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, районні ради в межах своїх повноважень приймають рішення про розроблення схем планування територій відповідних адміністративно-територіальних одиниць, а також їх окремих частин.

Відповідно до ст. 12 ЗУ "Про планування та забудову територій" генеральним планом населеного пункту визначаються:

потреби в територіях для забудови та іншого використання; потреба у зміні межі населеного пункту, черговість і пріоритетність забудови та іншого використання територій;

межі функціональних зон, пріоритетні та допустимі види використання та забудови територій;

планувальна структура та просторова композиція забудови населеного пункту;

загальний стан довкілля населеного пункту, основні фактори його формування, містобудівні заходи щодо поліпшення екологічного і санітарно-гігієнічного стану;

території, які мають будівельні, санітарно-гігієнічні, природоохоронні та інші обмеження їх використання;

інші вимоги, визначені державними будівельними нормами.

Згідно ст. ЗО ЗУ "Про планування та забудову територій" моніторинг забудови та іншого використання територій полягає у здійсненні спостережень за реалізацією відповідної містобудівної документації та зміною об'єктів містобудування, проведенні виконавчої зйомки і коригування топографо-геодезичних, а також картографічних та інших матеріалів.

Моніторинг забудови та іншого використання територій забезпечується Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, районними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, виконавчими органами рад міст обласного підпорядкування в межах повноважень, визначених законом, та здійснюється відповідними спеціально уповноваженими органами з питань містобудування та архітектури.

Відповідно до ст. 30-2 ЗУ "Про планування та забудову територій" громадському обговоренню підлягають розроблені та погоджені в установленому законодавством порядку проекти місцевих правил забудови та проекти містобудівної документації, які пройшли в установленому законодавством порядку державну експертизу, а саме: схем планування територій адміністративно-територіальних одиниць, їх окремих частин; генеральних планів населених пунктів; детальних планів територій; проектів забудови територій; містобудівного обґрунтування розміщення об'єктів містобудування.

У разі розроблення генеральних планів населених пунктів у дві стадії громадському обговоренню підлягають окремо проект концепції розвитку населеного пункту та безпосередньо проект генерального плану населеного пункту.

Громадське обговорення проектів містобудівної документації, місцевих правил забудови проводиться один раз.

Згідно ст. 30-3 ЗУ "Про планування та забудову територій Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, районні ради, а також сільські, селищні, міські, районні у місті ради (їх виконавчі органи) при вирішенні питань планування і забудови територій зобов'язані забезпечити: оприлюднення прийнятих рішень щодо розроблення

Містобудівної документації, місцевих правил забудови з прогнозованими

правовими, економічними та екологічними наслідками;

оприлюднення розроблених та погоджених в

установленому законодавством порядку проектів містобудівної

документації, місцевих правил забудови і доступ громадськості до цієї інформації; реєстрацію, розгляд та узагальнення пропозицій (зауважень) громадськості, поданих до проектів містобудівної документації, місцевих правил забудови; проведення громадських слухань з обговорення проектів містобудівної документації та місцевих правил забудови; узгодження спірних питань між громадськістю і замовниками документації через погоджувальну комісію; винесення нерозв'язаних погоджувальною комісією спірних питань на розгляд відповідної ради; оприлюднення результатів громадського обговорення, затверджених містобудівної документації та місцевих правил забудови.

Оприлюднення прийнятих Верховною Радою Автономної Республіки Крим або відповідним органом місцевого самоврядування рішень щодо розроблення та затвердження містобудівної документації, місцевих правил забудови, результатів громадського обговорення проектів містобудівної документації та місцевих правил забудови здійснюється у двотижневий строк з дня їх прийняття шляхом опублікування таких рішень у засобах масової інформації, що поширюються на відповідній території, а також розміщення таких рішень на офіційних веб-сайтах цих органів (за наявності).

Прийняті рішення про розроблення та затвердження містобудівної документації, що поширюються на інші адміністративно-територіальні одиниці, надаються відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування.

Верховна Рада Автономної Республіки Крим або відповідний орган місцевого самоврядування зобов'язані інформувати громадськість через місцеві засоби масової інформації (за наявності) про прогнозовані правові, економічні та екологічні наслідки впровадження схем планування територій адміністративно-територіальних одиниць, їх окремих частин, генеральних планів населених пунктів, детальних планів територій, проектів забудови територій.

Оприлюднення проектів містобудівної документації, місцевих правил забудови здійснюється не пізніш як у місячний строк з дня надходження до Верховної Ради Автономної Республіки Крим або відповідного органу місцевого самоврядування розроблених та погоджених в установленому законодавством порядку таких проектів шляхом публікації повідомлень про проведення громадського обговорення проектів містобудівної документації, місцевих правил забудови та поширення їх у друкованому вигляді у формі інформаційного пакета чи брошури.

Загальні правові основи одержання, використання, поширення та зберігання інформації, право особи на інформацію в усіх сферах суспільного і державного життя України, а також систему інформації, її джерела, статус учасників інформаційних відносин, порядок доступу до інформації та забезпечення її охорони, принципи захисту особи та суспільства від неправдивої інформації визначено Законом України "Про інформацію".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про інформацію" під інформацією цей Закон розуміє документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі.

Відповідно до ст. 5 ЗУ "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає "можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно ст. 6 ЗУ "Про інформацію" право на інформацію забезпечується: створенням механізму реалізації права на інформацію; створенням можливостей для вільного доступу до статистичних даних, архівних, бібліотечних і музейних фондів, інших інформаційних банків, баз даних, інформаційних ресурсів; обов'язком суб'єктів владних повноважень інформувати громадськість та засоби масової інформації про свою діяльність і прийняті рішення; обов'язком суб'єктів владних повноважень визначити спеціальні підрозділи або відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; здійсненням державного і громадського контролю за додержанням законодавства про інформацію; встановленням відповідальності за порушення законодавства про інформацію.

Право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Згідно ст. 21 ЗУ "Про інформацію" інформацію з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Відносини, пов'язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом.

Порядок віднесення інформації до таємної або службової, а також порядок доступу до неї регулюються законами.

До інформації з обмеженим доступом не можуть бути віднесені такі відомості:

1)про стан довкілля, якість харчових продуктів і предметів побуту;

2)про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні ситуації, що сталися або можуть статися і загрожують безпеці людей;

3)про стан здоров'я населення, його життєвий рівень, включаючи харчування, одяг, житло, медичне обслуговування та соціальне забезпечення, а також про соціально-демографічні показники, стан правопорядку, освіти і культури населення;

4)про факти порушення прав і свобод людини і громадянина;

5)про незаконні дії органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб;

6)інші відомості, доступ до яких не може бути обмежено відповідно до законів та міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Право особи на інформацію закріплено статтею 9 Закону України "Про інформацію".

Так, всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій. Реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Кожному громадянину забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законами України.

Статтею 28 Закону України "Про інформацію" визначено режим доступу до інформації.

Режим доступу до інформації це передбачений правовими нормами порядок одержання, використання, поширення і зберігання інформації.

За режимом доступу інформація поділяється па відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Держава здійснює контроль за режимом доступу до інформації. Завдання контролю за режимом доступу до інформації полягає у забезпеченні додержання вимог законодавства про інформацію всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, недопущенні необґрунтованого віднесення відомостей до категорії інформації з обмеженим доступом. Державний контроль за додержанням встановленого режиму здійснюється спеціальними органами, які визначають Верховна Рада України і Кабінет Міністрів України. У порядку контролю Верховна Рада України може вимагати від урядових установ, міністерств, відомств звіти, які містять відомості про їх діяльність по забезпеченню інформацією заінтересованих осіб (кількість випадків відмови у наданні доступу до інформації із зазначенням мотивів таких відмов; кількість та обгрунтування застосування режиму обмеженого доступу до окремих видів інформації: кількість скарг на неправомірні дії посадових осіб, які відмовили у доступі до інформації, та вжиті щодо них заходи тощо).

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті ЗО закону України "Про інформацію" інформація з обмеженим доступом за своїм правовим режимом поділяється на конфіденційну і таємну. Конфіденційна інформація це відомості, які знаходяться у володінні, користуванні або розпорядженні окремих фізичних чи юридичних осіб і поширюються за їх бажанням відповідно до передбачених ними умов. Стосовно інформації, що є власністю держави і знаходиться в користуванні органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій усіх форм власності, з метою її збереження може бути відповідно до закону встановлено обмежений доступ надано статус конфіденційної. Порядок обліку, зберігання і використання документів та інших носіїв інформації, що містять зазначену інформацію, визначається Кабінетом Міністрів України.

До конфіденційної інформації, що є власністю держави і знаходиться в користуванні органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій усіх форм власності, не можуть бути віднесені відомості: про стан довкілля, якість харчових продуктів і предметів побуту; про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, які сталися або можуть статися і загрожують безпеці громадян; про стан здоров'я населення, його життєвий рівень, включаючи харчування, одяг, житло, медичне обслуговування та соціальне забезпечення, а також про соціально-демографічні показники, стан правопорядку, освіти і культури населення; стосовно стану спряв із правами і свободами людини і громадянина, а також фактів їх порушень; про незаконні дії органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб; інша інформація, доступ до якої відповідно до законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, не може бути обмеженим (частина 4 статті ЗО закону України "Про інформацію").

Суд звертає увагу на те, що інформація планово-картографічного матеріалу та індексних кадастрових карт не входить до передбаченого частиною 4 статті ЗО Закону України "Про інформацію" переліку інформації, яка не може бути конфіденційною.

Інформація з обмеженим доступом може бути поширена без згоди її власника, якщо ця інформація є суспільно значимою, тобто якщо вона є предметом громадського інтересу і якщо право громадськості знати цю інформацію переважає право її власника на її захист (частина 11 статті ЗО закону України "Про інформацію).

Суду не було надано доказів на підтвердження того, що інформація, необхідна позивачу, є предметом громадського інтересу (тобто інтересу значної соціальної групи або всього суспільства).

Відповідно до ст. 59 ЗУ "Про місцеве самоврядування" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо радою не встановлено більш пізній строк введення цих рішень у дію.

Згідно Інструкції про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 27.11.1998 року № 1893, цей документ визначає обов'язковий для всіх центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності порядок обліку, зберігання, використання та знищення документів, справ, видань, магнітних та інших матеріальних носіїв інформації, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави. Переліки відомостей, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави, і яким надається гриф обмеження доступу "Для службового користування", розробляються експертними комісіями згідно з орієнтовними критеріями віднесення інформації

до конфіденційної і затверджуються міністерствами, іншими

центральними органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями, в яких утворюються або у володінні, користуванні чи розпорядженні яких перебувають ці відомості. На підставі рішення експертної комісії інформація включається до переліку відомостей, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 Постанови № 1893 переліки відомостей, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави, і яким надається гриф обмеження доступу "Для службового користування" (далі гриф "Для службового користування"), розробляються експертними комісіями згідно з орієнтовними критеріями віднесення інформації до конфіденційної (додаток 13) і затверджуються міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями, в яких утворюються або у володінні, користуванні чи розпорядженні яких перебувають ці відомості.

Додатком 13 до Постанови № 1893 затверджено Орієнтовні критерії віднесення інформації до конфіденційної.

Так, інформація, що включається до переліків відомостей, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави, повинна відповідати таким вимогам: 1) створюватися за кошти державного бюджету або

перебувати у володінні, користуванні чи розпорядженні організації; 2) використовуватися з метою забезпечення національних інтересів держави;

3)не належати до державної таємниці; 4) унаслідок розголошення такої інформації можливе: - порушення конституційних прав і свобод людини та громадянина; - настання негативних наслідків у внутрішньополітичній, зовнішньополітичній, економічній, військовій, соціальній, гуманітарній, науково-технологічній, екологічній, інформаційній сферах та у сферах державної безпеки і безпеки державного кордону; - створення перешкод у роботі державних органів.

Суд звертає увагу на те, що Додатком 13 до Постанови № 1893 затверджено орієнтовний перелік критеріїв віднесення інформації до конфіденційної.

Крім того, абзацом 2 пункту 1 Постанови № 1893 передбачено створення відповідних експертних комісій (тобто, залучення профільних спеціалістів, експертів тощо) для розробки переліків відомостей, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави, і яким надається гриф обмеження доступу "Для службового користування".

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що в кожному конкретному випадку при розробці переліків відомостей, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави, і яким надається гриф обмеження доступу "Для службового користування" слід керуватися затвердженими Додатком 13 до Постанови № 1893 орієнтовним переліком, водночас, необхідним є врахування експертною комісією конкретної специфіки галузі (сфери) суспільних відносин, в яких здійснюється така розробка.

Також, суд звертає увагу на те, що планово-картографічний матеріал в місцевій та умовній системі координат відповідного масштабу та індексні кадастрові карти у паперовому вигляді створюються за кошти державного бюджету.

Таким чином, положеннями вищезазначених нормативно-правових актів передбачено, що земельно-кадастрові документи (топографічні плани та індексні кадастрові карти у паперовому вигляді) належать до конфіденційної інформації з грифом "Для службового користування".

Пункт 35 Інструкції містить заборону користуватися відомостями з документів з грифом "Для службового користування" для відкритих виступів або опублікування у засобах масової інформації, експонувати такі документи на відкритих виставках, демонструвати їх на стендах, у вітринах або інших громадських місцях.

Згідно п. 34, 37 Інструкції про порядок обліку, зберігання і

використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави, яку затверджено постановою КМУ від 27.11.1998 року № 1893, до роботи із справами з грифом "Для службового користування" допускаються посадові особи, які мають досвід роботи та безпосереднє відношення до цих справ, згідно із списками, погодженими з канцелярією, а до документів - згідно з вказівками, викладеними у резолюціях керівників організацій (структурних підрозділів). Категорії працівників, які допускаються до роботи з виданнями з грифом "Для службового користування", визначаються керівниками організацій. Представники інших організацій допускаються до ознайомлення і роботи з документами з грифом "Для службового користування" з дозволу керівників організацій (структурних підрозділів), у володінні та розпорядженні яких перебувають ці документи, за наявності письмового запиту організацій, в яких вони працюють, із зазначенням характеру завдання, що виконується.

Тобто вказана норма передбачає право, а не обов'язок суб'єкта владних повноважень надати позивачу допуск до документів з грифом "Для службового користування".

Відтак, дії відповідача не суперечать положенням чинного законодавства України, оскільки Законом України "Про інформацію" прямо передбачено можливість встановлення обмеженого доступу та надання статусу конфіденційної інформації, що є власністю держави і знаходиться в користуванні органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій усіх форм власності (з метою її збереження).

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних, осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з вимогами частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Відповідно ч. 1, 2, 6,7 ст. 118 Земельного Кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця

розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно- територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Так, відповідно до вищевказаних норм права, до заяви про вибір місця розташування земельної ділянки повинні додаватися позначене на відповідному графічному матеріалі бажане місце розташування земельної ділянки з її орієнтовними розмірами.

Тобто, законом не передбачено необхідності подання саме тих видів графічного матеріалу, які вказані позивачем.

Відтак, необґрунтованими є посилання позивача на те, що було порушено право позивача в звязку з не оприлюдненням генерального плану міста Бровари та отримання іншими громадянами у власність земельної ділянки, оскільки, окрім планово-картогоафічного матеріалу в місцевій та умовній системі координат відповідного масштабу у паперовому вигляді та індексних кадастрових карт у паперовому вигляді, особи які бажають отримати земельну ділянку можуть подати разом із заявою інші передбачені чинним земельним законодавством України графічні матеріали.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши матеріали справи та вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем також і не доведено порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 1, 2, 6, 7 ст. 118, ч. 1 ст. 193 Земельного Кодексу України, ст. 1, 5, 6, 21, 28, ч. І, 2, 3 ст. ЗО Закону України "Про інформацію", ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування", Інструкції про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 27.11.1998 року № 1893, ст. 1, ч. 1, 2 ст. 7, 12, ЗО, 30-2, 30-3, 30-4, Закону України "Про планування та забудову територій", ст. ст. 2, 11, 71, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконкому Броварської міської ради Київської області про зобовязання оприлюднити генеральний план міста Бровари шляхом його розміщення на офіційному веб-сайті Броварської міської ради та у місцевих періодичних друкованих засобах масової інформації (газета "Броварська Панорама), а також у загальнодоступному місці у приміщенні Броварської міської ради, окрім частини, що становить державну таємницю та належить до інформації з обмеженим доступом, в місячний термін з моменту набрання законної сили постанови суду, та про зобовязання виконком Броварської міської ради Київської області оприлюднити детальні плани міста Бровари шляхом їх розміщення на офіційному веб-сайті Броварської міської ради та у місцевих періодичних друкованих засобах масової інформації (газета"Броварська Панорама"), а також у загальнодоступному місці у приміщенні Броварської міської ради, окрім частини, що належить до інформації з обмеженим доступом, в місячний термін з моменту набрання законної сили постанови суду - відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя А.Г.Радзівіл