Справа № 808/2028/15
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 року о 16 год. 12 хв.Справа № 808/2028/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Федорук І.В.

за участю позивача - ОСОБА_1,

представників позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача - Карленко Н.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Бердянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

про скасування податкових повідомлень-рішень та вимоги,

ВСТАНОВИВ:

08 квітня 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) з адміністративним позовом до Бердянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (далі - Бердянської ОДПІ, відповідач), в якому позивач, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення Бердянської ОДПІ № та № від 19.09.2012 та вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф 2 від 18.04.2014.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що під час проведеної перевірки (акт № 290/17-20/НОМЕР_3 від 11.06.2012, далі - Акт № 290) та розгляду первинної скарги (рішення № 6833/7/10-420 від 07.09.2012, далі - Рішення № 6833) позивача контролюючий орган дійшов хибних висновків про порушення ним вимог податкового законодавства. Щодо встановлених порушень Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 265/95-вр (далі - Закон №265) контролюючим органом не враховано наявність залишків сирків глазурованих станом на 01.07.2010, що відображено в акті попередньої перевірки позивача. Щодо правильності визначення валового доходу, позивач зазначає, що виявлена в ході перевірки різниця між сумою валового доходу, відображеною у податковій звітності, та сумою надходжень коштів у касу та на розрахунковий рахунок, є сумою сплаченої кредиторської заборгованості попередніх періодів, які вже були відображені в податковій звітності по першій події - відвантаження товару, та з них вже були сплачені суми податку з доходів фізичних осіб. Стосовно включення до витрат за травень 2011 року суми 2 199,83 грн., яка вже була відображена в травні 2011 року, позивач вказує, що зазначене не відповідає дійсності та спростовується даними Книги обліку доходів і витрат. Зазначає, що вимога про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску прийнята відповідачем на підставі висновків вищезазначеного акту перевірки та рішення про розгляд первинної скарги про заниження позивачем валового доходу, у зв'язку з чим також є протиправною. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечує, зазначає, що позивачем під час перевірки на вимогу перевіряючого було складено опис товарних залишків станом на 01.07.2010, відповідно до якого залишки сирків глазурованих відсутні. З урахуванням даної інформації було обчислено кількість надходження сирків глазурованих у перевіряємий період та обсяг реалізації, у зв'язку з чим зроблено висновок про неоприбуткування 2 265 одиниць даного виду товару. Також вказує, що у випадках продажу товару з відстроченням платежу у період з 01.07.2010 по 31.12.2010 позивач здійснював відображення сум доходів у книзі обліку доходів і витрат за першою з подій - за відвантаженням товару, а не за надходженням виручки, у зв'язку з чим у декларації про майновий стан і доходи за 2011 рік суми надходжень кредиторської заборгованості зазначеного періоду не були відображені, що призвело до заниження валового доходу та як наслідок - податку з доходів фізичних осіб. Зазначає, що згідно арифметичного обрахунку сума понесених витрат за травень 2011 року є меншою, ніж відображена у книзі доходів і витрат, на суму двох останніх витрат квітня 2011 року, у зв'язку з чим зроблений висновок про помилкове включення зазначених сум до складу витрат травня 2011 року. Щодо вимоги про сплату боргу (недоїмки) зазначає, що питання повноти нарахування та сплати єдиного соціального внеску за період з 01.07.2010 по 31.12.2011 не охоплювалось предметом проведеної перевірки, у зв'язку з чим дане питання було включено до перевірки 2014 року, і, з урахуванням висновків, встановлених в Акті № 290 та Рішення № 6833 про заниження позивачем валового доходу за 2011 рік, зроблено висновок про порушення позивачем приписів Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-17 (далі - Закон № 2464). Просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, встановив наступне.

Фахівцями Бердянської ОДПІ проведено планову документальну перевірку позивача з питання дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2010 по 31.12.2011, за результатами якої складений Акт №290.

Згідно висновків даного акту, крім іншого, встановлено порушення:

- ст. 13 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 26.12.1992 та п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України (далі - ПК України), що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб на суму 49 289,98 грн., в т. ч. за 2-3 квартали 2010 року на суму 2 464,30 грн., за 2011 рік на суму 46 825;68 грн.;

- п. 4.5.1. п. 4.5 ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість» № 168/97-ВР від 03.04.1997, що призвело до заниження податку на додану вартість у розмірі 138 грн. за липень 2010 року;

- п. 188.1 ст. 188, п. 187.1. ст. 187 ПК України, в результаті чого занижено суму ПДВ у розмірі 15 583,00 грн., в т. ч. за вересень 2011 року на 8 083,00 грн., за листопад 2011 року на 4 167,00 грн., за грудень 2011 року на 3 333,00 грн.;

- п.3.12 ст.3, ст.6 Закону № 265, що призвело до не оприбуткування залишків ТМЦ у розмірі 3 236,50 грн., в т. ч. 1 584,69 грн. у липні 2010 року, 181,80 грн. у серпні 2010 року, 1 470,01 грн. у жовтні 2010 року;

- п.1.2 ст.1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні № 637 від 15.12.2004: ФОП ОСОБА_1 не оприбутковано готівкові кошти до книги обліку розрахункових операцій у розмірі 93 500,00 грн., в т.ч. за вересень 2010 року на суму 48 500,00 грн., за листопад 2011 року на суму 25 000,00 грн., за грудень 2011 року на суму 20 000,00 грн..

На підставі висновків Акту № 290 відповідачем 25.06.2012 винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

- № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 474 058,00 грн. за порушення Закону № 265 та Указу Президента України № 436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки";

- № про збільшення податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 15 721,00 грн. за основним платежем та 3 930,25 грн. застосованої штрафної (фінансової) санкції;

- № про збільшення податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб у сумі 49 289,98 грн. за основним платежем та 11 706,25 грн. застосованої штрафної (фінансової) санкції.

Не погодившись з вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку, подавши до Державної податкової служби у Запорізькій області первинну скаргу № 10/07-12 від 10.07.2012.

За результатами розгляду первинної скарги Державною податковою службою у Запорізькій області прийнято Рішення № 6833, відповідно до якого скаргу задоволено частково, податкові повідомлення-рішення № та № від 25.06.2012 скасовано повністю, податкове повідомлення-рішення № від 25.06.2012 скасовано в частині зайво нарахованого податку з доходів фізичних осіб у сумі 13 231,64 грн. та 3 307,66 грн. штрафної (фінансової санкції), застосовано до позивача штрафну (фінансову) санкцію в загальній сумі 5 495,50 грн. за порушення вимог Закону № 265.

На виконання вищезазначеного рішення відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 19.09.2012, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення ст.12 Закону № 265, та податкове повідомлення-рішення № від 19.09.2012, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 44 456,93 грн., у тому числі 36 058,34 грн. за основним платежем та 8 398,59 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Також, фахівцями відповідача проведено планову документальну перевірку позивача з питання дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 та додержання вимог Закону № 2464 за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, за результатами якої складено акт № 40/1720/НОМЕР_3 від 18.04.2014 (далі Акт № 40).

Згідно висновків Акту № 40 , крім іншого, встановлено порушення п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7, ст.9 Закону № 2464, в результаті чого занижено суму нарахованого єдиного внеску з врахуванням максимальної величини на 20 956,39 грн., у тому числі за 2011 рік - 11 032,79 грн., за 2013 рік - 9 923,60 грн.

На підставі висновків даного акту відповідачем винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф від 18.04.2014 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску в розмірі 20 956,39 грн.

Не погодившись з вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями та вимогою про сплату боргу (недоїмки), позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст.71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки підставою прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та вимоги стали висновки акту перевірки, для вирішення позовних вимог суд вважає необхідним дослідити обґрунтованості цих висновків.

Щодо дотримання вимог Закону № 265.

Згідно Акту № 290 зазначено, що на початок перевірки залишок товарних запасів сирків глазурованих був відсутній. На підставі наданих позивачем первинних документів встановлено реалізацію сирків глазурованих більше, ніж оприбутковано, зв'язку з чим встановлено порушення порядку ведення обліку залишків товарних запасів на загальну суму 3 236,50 грн. у кількості 2 822 шт., а саме:

- 1 569 шт. на суму 1 584,69 грн. у липні 2010 року;

- 180 шт. на суму 181,80 грн. у серпні 2010 року;

- 1073 шт. на суму 1 470,01 грн. у жовтні 2010 року.

Відповідно до Рішення № 6833 встановлено, що в акті перевірки не повністю досліджено питання оприбуткування товару, а саме сирків глазурованих у липні-жовтні 2010 року, не досліджений факт придбання глазурованих сирків за липень-грудень 2010 року в загальній кількості 15 855 шт. та факт реалізації за липень-грудень 2010 року в загальній кількості 19 375 шт. Також не зазначено, що на кінець вересня 2010 року рахується залишок глазурованих сирків у кількості 1 244 шт. Таким чином, не оприбуткування сирків глазурованих складає 2 265 шт. на загальну суму 2 705,25 грн., а саме:

- 1 569 шт. на суму 1 584,69 грн. у липні 2010 року;

- 696 шт. на суму 1 120,56 грн. у грудні 2010 року.

При цьому, відповідачем надано до матеріалів справи залишки товарів станом на 01.07.2010, підписані ФОП ОСОБА_1, які складні під час проведення перевірки на вимогу перевіряючого, відповідно до яких залишки сирків відсутні.

Суд звертає увагу, що даний документ створений на вимогу контролюючого органу, не був складений під час здійснення позивачем господарської діяльності, не містить ознак документа первинного бухгалтерського обліку та носить інформаційних характер.

Суд зазначає, що згідно ч.4 ст.70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Позивачем до матеріалів справи надано копію сторінок 48 та 49 Книги обліку доходів та витрат, відповідність оригіналу яких встановлена судом, згідно яких залишок сирків глазурованих на кінець кварталу 30.06.2010 складає 5 132 шт.

Надходження сирків за період липень 2010 року - грудень 2010 року становить 15 686 шт., що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями товарно-транспортних накладних, видаткових накладних, та не заперечується в акті перевірки.

З у рахуванням реалізації за вказаний період сирків глазурованих у кількості 18 375 шт., залишок на 01.01.2011 року складає 2 443 шт., що також підтверджується доданими до матеріалів справи оборотно-сальдовими відомостями.

Таким чином, висновки відповідача про не оприбуткування позивачем залишків товарно-матеріальних цінностей спростовуються даними бухгалтерського обліку позивача, відтак вони є необґрунтованими.

Крім того, суд зазначає, що податковим повідомленням-рішенням № від 19.09.2012 до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення ст.12 Закону № 265, якою встановлено обов'язкові вимоги до реєстраторів розрахункових операцій, в той час як санкцію застосовано відповідно до ст.20 Закону № 265 за реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку.

Зазначене свідчить про те, що відповідачем при винесенні даного податкового повідомлення-рішення не було враховано всі обставини, які мають значення для його прийняття, а отже таке рішення є необґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 19.09.2012 є протиправним, його належить скасувати, а позовні вимоги в даній частині задовольнити.

Щодо податку на доходи фізичних осіб.

З Акту № 290 вбачається, що при перевірці книги обліку доходів та витрат позивача, первинних документів, видаткових накладних, руху коштів по розрахунковим рахункам, відомостей з ЦБД ДРФО ДПА України про суми виплачених доходів встановлено, що валовий дохід позивача за 2010 рік складає 10 549 559,00 грн..

Зазначена сума обрахована виходячи з суми валового доходу, підтвердженої попереднім актом перевірки № 686/1720/НОМЕР_3 від 27.12.2010 за період з 01.01.2010 по 30.06.2010 у розмірі 4 542 904,36 грн., та суми валового доходу за 3-4 квартали 2010 року у розмірі 6 023 083,91 грн. (без ПДВ), що не відповідає валовому доходу, вказаному в декларації про доходи за 2010 рік. Сума валового доходу без ПДВ за 3-4 квартали 2010 року складається з надходження коштів на розрахункові рахунки позивача у розмірі 2 212 905,62 грн. та надходження готівки із застосуванням реєстратора розрахункових операцій в сумі 3 810 178,29 грн.

При перевірці книги обліку доходів та витрат, первинних документів, видаткових накладних, руху коштів по розрахунковим рахункам, відомостей з ЦБД ДРФО ДПА України про суми виплачених доходів встановлено, що валовий дохід за 2011 рік складає 10 263 301,05 грн. (без ПДВ), що не відповідає валовому доходу, вказаному в декларації про доходи за 2011 рік. Вказана сума складається з надходження коштів на розрахункові рахунки приватного підприємця в сумі 2 987 188,09 грн. та надходження готівки з застосуванням РРО в сумі 7 276 112,96 грн.

Перевіркою правильності визначення валового доходу, відображеного в деклараціях про доходи з даними про суми валового доходу, виявленими в ході перевірки встановлено, що позивач у період з 01.07.2010 по 31.12.2010 здійснював відображення суми доходів у книзі обліку доходів та витрат та відповідно у декларації про доходи за 2010 рік не за надходженням виручки на розрахунковий рахунок та/або в касу, а за першою з подій - відвантаження товару. Тобто, позивачем не відображено в 2011 році в книзі обліку доходів і витрат та відповідно в податковій звітності суми коштів, які надійшли від кінцевих споживачів та контрагентів-покупців в січні-березні, вересні, жовтні та грудні 2011 року, оскільки вони були відображені в обліку та включені до податкової звітності у 2010 році.

Зазначене на думку перевіряючих призвело до порушення Положення про ведення касових операцій в національній валюті № 627 від 15.12.2004, невідображення податкових зобов'язань з податку на додану вартість на суму отриманої виручки та заниження валових доходів на загальну суму 291 180,32 грн.

Відповідно до Рішення № 6833 встановлено, що перевіркою зроблено хибний висновок про не оприбуткування готівкових коштів в книзі обліку доходів і витрат та в книзі розрахункових операцій, оскільки при співставленні сум готівки, зазначених у книзі обліку доходів та витрат та у книзі обліку розрахункових операцій розбіжностей не виявлено.

Зазначено, що позивачем в книзі обліку доходів і витрат визначена сума валових витрат за травень 2011 рік у розмірі 13 625,94 грн. При перевірці встановлено, що фактична сума витрат становить 11 426,11 грн. Підприємцем включено до витрат за травень 2011 року суми витрат в розмірі 2 199,83 грн., які вже були відображені в квітні 2011 року, чим порушено п 177.2 ст.177 Податкового кодексу України.

Таким чином, встановлено заниження суми оподатковуваних доходів на 199 119,13 грн. (занижено суму валових доходів за 1 квартал 2011 року у сумі 196 919,30 грн. та завищено суму валових витрат за 2 квартал 2011 року на 2 199,83 грн.

Під час з'ясування підстав формування витрат позивача за травень 2011 року відповідачем надано ксерокопію аркушів 9-11 книги обліку доходів і витрат, інформація на яких суперечила інформації, яка містилась в копіях, наданих позивачем.

З метою усунення даних розбіжностей, судом досліджено оригінал книги обліку доходів і витрат позивача, зокрема аркушів 9-11, відповідно до якої сума витрат вказаного періоду складає 13 625,94 грн. Також, на підтвердження понесених у травні 2011 року витрат позивачем було надано оригінали первинних бухгалтерських документів, досліджені судом, копії додані до матеріалів справи. За результатами проведеного судом дослідження наданих доказів та арифметичного обрахунку суми витрат за травень 2011 року, встановлено відповідність сум фактично понесених витрат сумам, відображеним у книзі доходів і витрат у розмірі 13 625,94 грн..

Таким чином, висновки контролюючого органу в даній частині не знайшли свого підтвердження та спростовуються наданими суду доказами.

Щодо висновків контролюючого органу про донарахування позивачу сум податку на доходи фізичних осіб у зв'язку з відображенням сум отриманих доходів у складі валового доходу за першою подією, суд зазначає, що згідно пояснень, наданих перевіряючим під час судового розгляду справи, під час перевірки виявлено порушення встановленого порядку формування валового доходу. Однак, факт сплати позивачем податку з даних сум не встановлювався та не досліджувався, оскільки така сплата відбулась за межами перевіряємого періоду.

Разом з тим, згідно акту про результати планової документальної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2008 по 30.06.2010 № 686/1720/НОМЕР_3 від 27.12.2010, будь-яких порушень правильності визначення валового доходу, оподатковуваного доходу не встановлено, належні до сплати суми податку з доходів фізичних осіб сплачені позивачем в повному обсязі.

Таким чином, зобов'язуючи позивача повторно включити до складу валових доходів вже відображені суми та сплатити податок з доходів фізичних осіб з вищезазначених сум, відповідач фактично здійснив подвійне оподаткування одних і тих самих сум доходу платника податків, що податковим законодавством не допускається.

Таким чином, суд вважає, що визначення позивачу податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 36 058,34 грн. та застосування відповідної штрафної санкції є необгрунтованим, відтак податкове повідомлення-рішення № від 19.09.2012 підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині - задоволенню.

Щодо вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Згідно Акту № 40 зазначено, що позивач на 2760950,83 грн. занизив суму чистого доходу за 2011 рік, на яку нараховується, та з якої утримується єдиний внесок, який з урахуванням максимальної величини становить 11 032,79 грн., чим порушив вимоги й.1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч.І. ст. 7 Закону № 2464.

При цьому такі висновки обґрунтовані виключно результатами оскарження позивачем в адміністративному порядку висновків перевірки по Акту № 290, а саме Рішенням № 6833 про визначення суми валових доходів за 2011 рік.

З урахуванням попередніх висновків суду про необґрунтованість формування валових доходів з урахуванням сум, вже відображених у складі валових доходів попередніх періодів, суд вважає безпідставним формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску в дані частині.

Щодо суми 9 923,60 грн за 2013 рік, суд зазначає, що за результатами адміністративного оскарження результатів позапланової документальної перевірки (акт від 24.06.2014 року № 62/1720/НОМЕР_3, проведеної відповідачем, та прийнятого на підставі її висновків податкового повідомлення рішення від 14.05.2014 року № про донарахування податку на доходи фізичних осіб, Головним Управлінням Міністерства Доходів і зборів України у Запорізькій області прийнято Рішення від 18.07.2014 року за № 464/14/0801- 100413. Згідно даного рішення зроблено висновок про правомірність віднесення до складу валових витрат за 2013 рік сум витрат на придбання дизельного пального та безпідставність здійсненого донарахування.

Одже, висновки Акту № 40 про безпідставність віднесення позивачем до складу валових витрат 2013 року витрат на придбання дизельного пального спростовуються рішенням вищестоящого органу, у зв'язку з чим підстави для нарахування сум недоїмки по сплаті єдиного внеску відсутні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф від 18.04.2014 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску в розмірі 20 956,39 грн. підлягає скасування, а позовні вимоги в цій частині - задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, всебічно з'ясувавши всі обставини справи, дослідивши надані докази у сукупності та взаємозв'язку, суд дійшов висновку про необґрунтованість оскаржуваних податкових-повідомлень рішень та вимоги про сплату боргу (недоїмки) та наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 71, 86, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Бердянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про скасування податкових повідомлень - рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Бердянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Запорізькій області № та № від 19.09.2012.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Бердянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області №Ф від 18.04.2014.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 182,70 грн. (сто вісімдесят дві гривні 70 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко