Справа № 0301/1802/2012
Суддя: Пікула Н. В.
Дата ухвалення: 2012-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2012 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючої судді Пікула Н.В.
при секретарі Оберук О.О.
за участю позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Чишій Б.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимирі-Волинському адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Володимирі-Волинському та Володимир-Волинському районі Волинської області про визнання незаконним рішення комісії з розгляду питань, пов`язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсії щодо припинення виплати пенсії за вислугою років та зобов`язання поновити виплату пенсії за вислугою років,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Володимирі - Волинському та Володимир - Волинському районі Волинської області про визнання незаконним рішення комісії з розгляду питань, пов`язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсії щодо припинення виплати пенсії за вислугою років та зобов`язання поновити виплату пенсій за вислугою років, покликаючись у своїй позовній заяві на те, що в 1981 році закінчила Львівський державний медичний інституит і отримала кваліфікацію фармацевта (провізора), після чого працювала за фахом в різних.
На день звільнення її стаж роботи фармацевтом складав майже 27 років, а тому подала до відповідача відповідні документи про призначення їй пенсії за вислугою років на підставі п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і їй було призначено таку пенсію, яку отримувала до теперішнього часу.
Однак, рішенням комісії з розгляду питань, пов`язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій Управління Пенсійного фонду України в місті Володимирі - Волинському та Володимир - Волинському районі Волинської області №9 від 23.04.2012 року їй припинено виплату пенсії за вислугою років з 01.05.2012 року на підставі п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", чим позбавлено засобів до існування, тому вважає його незаконним, а посилання відповідача на відсутність акредитаційного сертифіката в приватній аптеці безпідставним, оскільки такий заклад мав відповідні ліцензії.
Позивач ОСОБА_1 просить визнати незаконним рішення комісії з розгляду питань пов`язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій Управління Пенсійного фонду України в місті Володимирі - Волинському та Володимир - Волинському районі Волинської області № 9 від 23.04.2012 року щодо припинення їй виплати пенсії за вислугою років на підставі п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та зобов`язати відповідача поновити з 01.05.2012 року виплату їй пенсії за вислугою років, призначеної 30.03.2011 року.
Позивач в судовому засіданні підтримали адміністративний позов в повному обсязі, просить його задовольнити, визнати незаконним рішення комісії та зобов`язати відповідача поновити їй виплату пенсії за вислугою років з 14.09.2010 року.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала позовну заяву, вказуючи, що відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугою років мають зокрема працівники охорони здоров`я при наявності спеціального стажу роботи 25 років за Переліком, що затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку. Такий Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років, затверджено постановою Кабінету Мінісстрів України від 04.11.1993 року № 909, згідно якого до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугою років зараховується, зокрема, періоди роботи на посадах провізорів, фармацевтів (незалежно від найменування посад), лаборантів в аптеках, аптечних кіосках, аптечних магазинах, контрольно - аналітичних лабораторіях, а Перелік закладів охорони здоров`я затверджено наказом Міністерства, в якому надано вичерпний перелік назв фармацевтичних (аптечних) закладів, що підлягають державній реєстрації і акредитації, яка є однією з форм контролю якості діяльності аптечних (фармацевтичних)закладів, що проводиться відповідно до стандартів структури, процесу та результату діяльності закладу. У разі, якщо назва фармацевтичного закладу (незалежно від його форми власності), що зазначена в трудовій книжці працівника (ліцензії на здійснення підприємницької діяльності) не відповідає Переліку закладів охорони здоров`я, затвердженому наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 року № 385, обов`язковим документом для визначення права на пенсію за вислугою років є акредитаційний сертифікат, відповідно до якого визначається назва фармацевтичного (аптечного) закладу. Просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю.
Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що з 14.09.2010 року позивач ОСОБА_1 перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Володимирі-Волинському Волинської області і отримувала пенсію за вислугою років, як працівник закладів охорони здоров`я, відповідно до вимог п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". При призначенні пенсії до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років зараховано періоди роботи: на посаді провізора-аналітика ЦРА № 5 з 01.08.1981 року по 05.-3.1983 року, провізора міжлікарняної аптеки № 119 з 11.03.1983 року по 09.07.1990 року, фармацевта медпункта в/ч 27292 з 24.12.1991 року по 12.12.1992 року, провізора-аналітика аптеки № 119 з 28.12.1992 року по 20.12.1999 року, замісника завідуючого аптекою ПП. «Діп`з 21.12.1999 року по 31.10.2002 року, замісника завідуючого аптеки ПП ОСОБА_2 з 01.11.2002 року по 28.02.2004 року, замісника завідувача аптеки ПП. «Діп`з 20.10.2004 року по 13.09.2010 року. При цьому, стаж роботи, який давав право на призначення пенсії за вислугою років працівникам охорони здоров`я складав 26 років 11 місяців 20 днів.
Разом з цим, рішенням комісії з розгляду питань, пов`язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій Управління Пенсійного фонду України в місті Володимирі - Волинському та Володимир - Волинському районі Волинської області №9 від 23.04.2012 року повторно проведено перевірку пенсійної справи щодо правомірності призначення пенсії ОСОБА_1 та їй припинено виплату пенсії за вислугою років з 01.05.2012 року, оскільки окремі епізоди її роботи на посаді замісника завідуючого аптекою ПП. «діп`з 21.12.1999 року по 31.10.2002 року, замісника завідувача аптеки ПП. ОСОБА_3 з 01.11.2002 року по 28.02.2004 року, замісника завідувача аптеки «Діп`з 20.10.2004 року по 13.09.2010 року не можуть включатися до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугою років, з врахуванням того, що назви цих фармацевтичних закладів не відповідають Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 та у них відсутній акредитаційний сертифікат, а тому у ОСОБА_1 спеціальний стаж роботи фактично складає 16 років 10 місяців і 16 днів, на посадах та закладах охорони здоров`я, які дають право на пенсію за вислугою років.
Суд вважає дане рішення незаконними, виходячи з слідуючих підстав.
Відповідно до вимог п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за Переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку мають право на пенсію за вислугою років.
При цьому, Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909, у відповідності до якого пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров`я і соціального захисту призначаються при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років за періоди роботи на посадах провізорів, фармацевтів (незалежно від найменування посад), лаборантів в аптеках, аптечних кіосках, аптечних магазинах, контрольно - аналітичних лабораторіях,
Разом з тим, відповідно до примітки 2 цього Переліку робота за фахом (провізор, фармацевт в аптеці, аптечному кіоску, аптечному супермаркеті) в установах, незалежно від форми власності або відомчої приналежності, дає право на пенсію. Для призначення пенсії за вислугу років необхідні документи, перелік яких зазначено в п. 11 постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Таким чином, Законом України "Про пенсійне забезпечення" та постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" визначено вичерпний перелік умов призначення пенсії за вислугу років провізорам і фармацевтам, котрі працювали за спеціальністю.
Згідно до вимог ст. 16 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" передбачені види закладів охорони здоров`я, які забезпечують безпосередню охорону здоров`я населення: санітарно-профілактичні, лікувально-профілактичні, фізкультурно-оздоровчі, санаторно-курортні, аптечні, науково-медичні та інші заклади охорони. Заклади охорони здоров`я створюються підприємствами, установами та організаціями з різними формами власності, а також приватними особами при наявності необхідної матеріально-технічної бази і кваліфікованих фахівців. Заклад охорони здоров`я здійснює свою діяльність на підставі статуту, що затверджується власником або уповноваженим ним органом.
Таким чином, лише вид діяльності установи або закладу, а не його назва, визначає його приналежність до установ охорони здоров`я.
Відповідно до вимог ст. 74 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" медичною і фармацевтичною діяльністю можуть займатися особи, які мають відповідну спеціальну освіту і відповідають єдиним кваліфікаційним вимогам.
Як вбачається з копії диплому серії НОМЕР_1 виданого 29.06.1981 року, позивачка закінчила Львівський державний медичний інститут і отримала кваліфікацію фармацевта (провізора).
Єдині кваліфікаційні вимоги до осіб, які займаються певними видами медичної і фармацевтичної діяльності, встановлюються Міністерством охорони здоров`я України. Відповідальність за дотримання зазначених кваліфікаційних вимог несуть керівники закладу охорони здоров`я і ті органи, яким надано право видавати ліцензію на провадження господарської діяльності в галузі охорони здоров`я.
Згідно до вимог ст. 1 Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" ліцензія - документ державного зразка, який засвідчує право ліцензіата на провадження зазначеного в ньому виду господарської діяльності протягом визначеного строку у разі його встановлення Кабінетом Міністрів України за умови виконання ліцензійних умов.
Статтею 8 Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" передбачено, що ліцензійні умови є нормативно-правовим актом, положення якого встановлюють кваліфікаційні, організаційні, технологічні та інші вимоги для провадження певного виду господарської діяльності.
Ліцензійні умови, що затверджені наказом державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва, державної інспекції з контролю якості лікарських засобів від 03 березня 2009 року № 44/27 "Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва лікарських засобів, оптової, роздрібної торгівлі лікарськими засобами" та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2009 р. за N 298/16314, передбачають, що торгівля лікарськими засобами здійснюється лише через аптеки, їх структурні підрозділи, аптечні бази (склади).
Наданими позивачем документами, зокрема ліцензіями, підтверджено, що видами діяльності ПП "ДІП" , ПП. ОСОБА_3 є роздрібна торгівля лікарськими засобами, а тому дана обставина дає можливість зарахувати роботу до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугою років
Відсутність ПП "ДІП" , ПП. Приступи В. в Переліку закладів охорони здоров`я, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 28.10.2002 року № 385 та відсутність у нього акредитаційних сертифікатів не є перешкодою для зарахування до спеціального стажу ОСОБА_1 періоду роботи у ньому до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах.
Таким чином, фактом здійснення діяльності аптечним закладом є відповідний дозвіл на право провадження діяльностіліцензія, а проведення акредитації аптечних закладів є добровільним заходом, оскільки факт отримання ліцензії свідчить про наявність мінімального рівня акредитації.
Отже, здійснення державної акредитації лише визначає наявність у фармацевтичному (аптечному) закладі умов для надання певного рівня медико-санітарної допомоги, причому цей рівень не може бути нижчим, ніж рівень спроможності, який визначається при видачі ліцензії. Тобто сам факт отримання ліцензії на здійснення певного виду господарської діяльності свідчить про спроможність закладу охорони здоров`я здійснювати діяльність на певному рівні.
Суд також враховує, що конституційні принципи на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені ст. 1, 3, ч. 2 ст. 6, ст. 8, ч. 2 ст. 19, ст. ст. 22, 23, ч. 1 ст. 24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене або обмежене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобовязань, виходячи із принципу верховенства права, закріпленого ст. 8 Конституції України.
Згідно рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зазначено, що зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру. Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісних вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.
Враховуючи те, що позивачка працювала на посадах фармацевта провізора, завідуючою аптечним кіоском, вона наділена державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання пенсії за вислугу років. Наділивши такого спеціаліста зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобов`язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які працювали на даній посаді. Тобто, між позивачем і державою встановлено певний правовий зв`язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов`язання держави забезпечити її соціальний захист.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України по адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що рішення Управління Пенсійного фонду України в місті Володимирі-Волинському та Володимир-Волинському районі Волинської області щодо припинення позивачу виплати пенсії за вислугою років, згідно до вимог п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є протиправним, оскільки не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому слід поновити порушені її права.
Оскільки відповідачем не доведено правомірність прийняття рішення, тому суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає до повного задоволення.
Керуючись ст. ст. 2, 10-12, 86, 159, 160, 163 КАС України, на підставі ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст. 16 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я", Постанови Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909, ст. 1, 3, ч. 2 ст. 6, ст. 8, ч. 2 ст. 19, ст. ст. 22, 23, ч. 1 ст. 24 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Позов задовольнити.
Визнати протиправним рішення № 9 від 13 квітня 2012 року комісії з питань, повязаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсії Управління Пенсійного фонду України в місті Володимирі-Волинському та Володимир-Волинському районі Волинської області щодо припинення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років на підставі п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в місті Володимирі-Волинському та Володимир-Волинському районі Волинської області поновити з 1 травня 2012 року виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугою років на підставі п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в місті Володимирі-Волинському та Володимир-Волинському районі Волинської області в користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 32 грн. 19 коп.
Постанова суду в частині присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць допустити до обов`язкового негайного виконання.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуюча