Справа № К/9991/48549/11-С
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2012-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" лютого 2012 р. м. Київ К/9991/48549/11

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України в складі:

суддів - Васильченко Н.В., Розваляєвої Т.С., Черпіцької Л.Т.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова на постанову Сихівського районного суду м. Львів від 27 липня 2009 р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про нарахування встановленого дітям війни підвищення до пенсії, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Сихівського районного суду м. Львів від 27 липня 2009 р. залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про нарахування встановленого дітям війни підвищення до пенсії позовні вимоги частково задоволено.

Визнано бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова щодо невиплати позивачу державної соціальної допомоги дитині війни у розмірі зо відсотків мінімальної пенсії за віком неправомірною .

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова провести позивачу нарахування та виплату щомісячної державної соціальної допомоги дитині війни у виді підвищення до пенсії у розміні 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями, відповідач звернувся з касаційною скаргою, у якій просить постанову Сихівського районного суду м. Львів від 27 липня 2009 р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2011 р. скасувати та відмовити позивачу в позові.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вірно встановлено судами першої та апеляційної інстанцій позивач перебуває на обліку у відповідача та відноситься до категорії громадян, яким встановлений статус «дитини війни», що підтверджується відповідною копією пенсійного посвідчення яка знаходиться в матеріалах справи та не заперечується відповідачем. Таким чином, він має право на отримання державних соціальних гарантій, передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно зі статтею шостою Закону України «Про соціальний захист дітей війни»дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Законом України від 19 грудня 2006 року № 489-V «Про Державний бюджет України на 2007 рік», зокрема пунктом 12 статті 71, знову було зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону про соціальний захист дітей війни та статтею 111 установлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Однак Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року №6-рн/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»щодо зупинення дії на 2007 рік статті 6 Закону.

Відтак, правильними є висновки судів про відмову в задоволенні позову щодо відмови в здійсненні підвищення пенсії з 1 січня по 9 липня 2007 року, оскільки в цей період дію норми, яка визначала право позивача на зазначене підвищення пенсії, було зупинено. Суд не може застосувати недіючу норму. Також протягом указаного терміну діяли приписи статті 111 Закону України від 19 грудня 2006 року № 489-V «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яка по-іншому регулювала ці правовідносини, та оскільки ця норма прийнята пізніше в часі, то вона мала пріоритет над статтею 6 Закону про соціальний захист дітей війни.

Після прийняття Конституційним Судом України вказаного рішення знову почали діяти положення статті 6 Закону про соціальний захист дітей війни. Тобто з часу прийняття цього рішення у позивача відновилось право на підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Судами попередніх інстанцій установлено, що відповідач, ігноруючи зазначені норми матеріального права, не здійснив це підвищення пенсії, чим порушив указане право позивача.

За таких обставин є обґрунтованими та законними висновок про часткове задоволення позову, зокрема визнання протиправною бездіяльності відповідача в період із липня по грудень 2007 року та зобов'язання здійснити підвищення пенсії позивачу в цей період на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст.ст. 225-229 КАС України як підстави для зміни, скасування судового рішення, залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 220, 222, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова залишити без задоволення.

Постанову Сихівського районного суду м. Львів від 27 липня 2009 р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2011 р. залишити без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, в порядку та у строки, встановлені КАС України.

Суддя Н.В. Васильченко