Справа № 1007/10360/2012
Суддя: Радзівіл А. Г.
Дата ухвалення: 2012-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2012 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючої судді Радзівіл А.Г.

при секретарі Сулоєвій А.А.

розглянувши у відкритому судовому в залі суду м. Бровари справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до міського голови ОСОБА_2 про скасування п. 5.3. переліку відомостей, що становлять службову інформацію у виконкомі Броварської міської ради, затвердженого розпорядженням міського голови від 14 березня 2012 року № 41-ОД,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Свій позов обґрунтовує тим, що розпорядженням Броварського міського голови від 14 березня 2012 року № 41 ОД було затверджено Перелік відомостей, що становлять службову інформацію у виконкомі Броварської міської ради, п. 5.3. якого передбачено, що службовою інформацією є План міста, виконаний на топографічних та картографічних матеріалах у масштабі 1:50000 і більше у будь-якій системі координат, крім державної. Під зазначені плани підпадають Генеральний план міста Бровари та Детальні плани територій міста Бровари. Позивач вважає вказаний пункт незаконним та таким, що порушує його права. На підтвердження своїх вимог позивач посилається на вимоги ч. Н ст. 17, ч. 7 ст. 19 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності 'та зазначає, що виконавчий орган сільської, селищної, міської ради забезпечує оприлюднення детального плану територій протягом 10 днів з дня його затвердження, таким чином матеріали генерального плану міста Бровари, детальні плани територій є загально доступними та не можуть складати службову інформацію. Позивач вказує на те, що винесення відповідачем незаконного розпорядження він не може скористатись своїм правом на вільне ознайомлення із Генеральним планом та Детальними планами територій міста Бровари, оскільки таке його право порушене відповідачем, а для ознайомлення з ними необхідно пройти спеціальну процедуру доступу до службової інформації.

Позивач в судове засідання не зявився, про день час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, суду надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала в повному обсязі, вважає що дії відповідача відповідають вимогам діючого законодавства. Крім того послалася на те, що у разі потреби, зняття грифу "Для службового користування" з документів розроблених інститутом "Діпромісто", як автором містобудівної документації, потребує здійснення відповідних заходів щодо відокремлення інформації з обмеженим доступом шляхом виготовлення схематичних креслень містобудівної документації, на яких не будуть показані ті елементи, які відносяться до матеріалів, що містять конфіденційну інформацію. Така робота здійснюється на підставі рішення про зняття грифа "Для службового користування", яке приймається експертною комісією організації - автора містобудівної документації та потребує виділення з міського бюджету значних коштів на виконання цих робіт.

Суд вислухавши представника позивача, представника відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, надавши належну оцінки поданим доказам, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 березня 2012 року розпорядженням міського голови № 41-ОД відповідно до Законів України "Про місцеве самоврядування в Україні", ЗУ "Про доступ до публічної інформації", Указу Президента України від 05 травня 2011 року № 547 "Питання забезпечення органами виконавчої влади доступу до публічної інформації", враховуючи розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації від 10 травня 2011 року № 450 "Про організацію в Київській

облдержадміністрації роботи щодо доступу до публічної інформації" та від 12 липня 2011 року № 713 "Про затвердження переліку відомостей, що становлять службову інформацію в Київській облдержадміністрації та інструкції з питань обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв, які містять відомості, що становлять службову інформацію в Київській обласній державній адміністрації" був затверджений Перелік відомостей, що становлять службову таємницю у виконкомі Броварської ради.

В підпункті 5.3 вищевказаного Переліку відомостей, що становлять службову таємницю у виконкомі Броварської міської ради передбачено, що план міста, виконаний на топографічних та картографічних матеріалах у масштабі 1: 50000 і більше у будь-якій системі координат, крім державної. Під вказане визначення підпадає Генеральний план міста Бровари.

Чинна на даний час містобудівна документація була розроблена Українським державним науково-дослідним інститутом проектування міст "Діпромісто" в період з 1999-2011 роки. Вся містобудівна документація по м. Бровари була розроблена на топографічній основі М 1:50000 та 1:20000.

Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів (Держкомзем) від 4 грудня 2009 року № 633 "Про введення в дію Переліку відомостей, віднесених до конфіденційної інформації, що є власністю держави, і якій надається грифі обмеженого доступу "Для службового користування" визнано таким, що втратив чинність Наказ Держземагенства від 22 жовтня 2007 року № 256 "Про введення в дію Переліку відомостей, віднесених до конфіденційної інформації, що є власністю держави і якій надається гриф обмеження доступу "Для службового користування" зі змінами, внесеними наказом Держкомзему від 15 вересня 2008 року № 431.

Згідно наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 06 червня 2001 року № 68, яким затверджений Перелік відомостей, що становлять службову таємницю, така містобудівна документація відноситься саме до відомостей, що становлять службову таємницю.

Так, до розділу 4 даного Переліку службову таємницю становлять відомості у сфері містобудування, зокрема: топографічні, цифрові, фото плани і фотокартки; плани міст, створені в державній системі координат, які містять повну інформацію для детального вивчення та оцінки місцевості, орієнтування на ній, цілевказання, виробництва вимірів і різних заходів господарського та оборонного значення; спеціальні карти, а саме : карти геодезичних даних, карти джерел водопостачання, карти гірських проходів і перевалів; відомості за сукупністю всіх показників про точні значення елементів та звязки цих систем і іншими системами координат, у тому числі умовними або місцевими тощо.

Відповідно ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що акти міського голови, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обовязковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, обєданнями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Згідно ч. 1, 2 ст. 7 ЗУ "Про планування та забудову територій" планування територій на регіональному рівні полягає у розробленні та затвердженні схем планування територій Автономної Республіки Крим, областей, районів, регулюванні використання їх територій, ухваленні та реалізації відповідних рішень про дотримання містобудівної документації відповідно до закону.

Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, районні ради в межах своїх повноважень приймають рішення про розроблення схем планування територій відповідних адміністративно-територіальних одиниць, а також їх окремих частин.

Відповідно до ст. 12 ЗУ "Про планування та забудову територій генеральним планом населеного пункту визначаються:

потреби в територіях для забудови та іншого використання; потреба у зміні межі населеного пункту, черговість і пріоритетність забудови та іншого використання територій;

межі функціональних зон, пріоритетні та допустимі види використання та забудови територій;

планувальна структура та просторова композиція забудови населеного пункту;

загальний стан довкілля населеного пункту, основні фактори його формування, містобудівні заходи щодо поліпшення екологічного і санітарно-гігієнічного стану;

території, які мають будівельні, санітарно-гігієнічні, природоохоронні та інші обмеження їх використання;

інші вимоги, визначені державними будівельними нормами.

Загальні правові основи одержання, використання, поширення та зберігання інформації, право особи на інформацію в усіх сферах суспільного і державного життя України, а також систему інформації, її джерела, статус учасників інформаційних відносин, порядок доступу до інформації та забезпечення її охорони, принципи захисту особи та суспільства від неправдивої інформації визначено Законом України "Про інформацію".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про інформацію" під інформацією цей Закон розуміє документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі.

Відповідно до ст. 5 ЗУ "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає "можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно ст. 6 ЗУ "Про інформацію" право на інформацію забезпечується: створенням механізму реалізації права на інформацію; створенням можливостей для вільного доступу до статистичних даних, архівних, бібліотечних і музейних фондів, інших інформаційних банків, баз даних, інформаційних ресурсів; обов'язком суб'єктів владних повноважень інформувати громадськість та засоби масової інформації про свою діяльність і прийняті рішення; обов'язком суб'єктів владних повноважень визначити спеціальні підрозділи або відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; здійсненням державного і громадського контролю за додержанням законодавства про інформацію; встановленням відповідальності за порушення законодавства про інформацію.

Право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Згідно ст. 21 ЗУ "Про інформацію" інформацію з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Відносини, пов'язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом.

Порядок віднесення інформації до таємної або службової, а також порядок доступу до неї регулюються законами.

До інформації з обмеженим доступом не можуть бути віднесені такі відомості:

1)про стан довкілля, якість харчових продуктів і предметів побуту;

2)про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні ситуації, що сталися або можуть статися і загрожують безпеці людей;

3)про стан здоров'я населення, його життєвий рівень, включаючи харчування, одяг, житло, медичне обслуговування та соціальне забезпечення, а також про соціально-демографічні показники, стан правопорядку, освіти і культури населення;

4)про факти порушення прав і свобод людини і громадянина;

5)про незаконні дії органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб;

6)інші відомості, доступ до яких не може бути обмежено відповідно до законів та міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Право особи на інформацію закріплено статтею 9 Закону України "Про інформацію".

Так, всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій. Реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Кожному громадянину забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законами України.

Статтею 28 Закону України "Про інформацію" визначено режим доступу до інформації.

Режим доступу до інформації це передбачений правовими нормами порядок одержання, використання, поширення і зберігання інформації.

За режимом доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Держава здійснює контроль за режимом доступу до інформації. Завдання контролю за режимом доступу до інформації полягає у забезпеченні додержання вимог законодавства про інформацію всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, недопущенні необґрунтованого віднесення відомостей до категорії інформації з обмеженим доступом. Державний контроль за додержанням встановленого режиму здійснюється спеціальними органами, які визначають Верховна Рада України і Кабінет Міністрів України. У порядку контролю Верховна Рада України може вимагати від урядових установ, міністерств, відомств звіти, які містять відомості про їх діяльність по забезпеченню інформацією заінтересованих осіб (кількість випадків відмови у наданні доступу до інформації із зазначенням мотивів таких відмов; кількість та обгрунтування застосування режиму обмеженого доступу до окремих видів інформації: кількість скарг на неправомірні дії посадових осіб, які відмовили у доступі до інформації, та вжиті щодо них заходи тощо).

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті ЗО закону України "Про інформацію" інформація з обмеженим доступом за своїм правовим режимом поділяється на конфіденційну і таємну. Конфіденційна інформація це відомості, які знаходяться у володінні, користуванні або розпорядженні окремих фізичних чи юридичних Офб і поширюються за їх бажанням відповідно до передбачених ними умов. Стосовно інформації, що є власністю держави і знаходиться в користуванні органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій усіх форм власності, з метою її збереження може бути відповідно до закону встановлено обмежений доступ надано статус конфіденційної. Порядок обліку, зберігання і використання документів та інших носіїв інформації, що містять зазначену інформацію, визначається Кабінетом Міністрів України.

До конфіденційної інформації, що є власністю держави і знаходиться в користуванні органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій усіх форм власності, не можуть бути віднесені відомості: про стан довкілля, якість харчових продуктів і предметів побуту; про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, які сталися або можуть статися і загрожують безпеці громадян; про стан здоров'я населення, його життєвий рівень, включаючи харчування, одяг, житло, медичне обслуговування та соціальне забезпечення, а також про соціально-демографічні показники, стан правопорядку, освіти і культури населення; стосовно стану справ із правами і свободами людини і громадянина, а також фактів їх порушень; про незаконні дії органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб; інша інформація, доступ до якої відповідно до законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, не може бути обмеженим (частина 4 статті ЗО закону України "Про інформацію).

Суд звертає увагу на те, що інформація планово-картографічного матеріалу та індексних кадастрових карт не входить до передбаченого частиною 4 статті ЗО Закону України "Про інформацію переліку інформації, яка не може бути конфіденційною.

Інформація з обмеженим доступом може бути поширена без згоди її власника, якщо ця інформація є суспільно значимою, тобто якщо вона є предметом громадського інтересу і якщо право громадськості знати цю інформацію переважає право її власника на її захист (частина 11 статті ЗО закону України "Про інформацію").

Суду не було надано доказів на підтвердження того, що інформація, необхідна позивачу, є предметом громадського інтересу (тобто інтересу значної соціальної групи або всього суспільства).

Згідно Інструкції про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 27.11.1998 року № 1893, цей документ визначає обов'язковий для всіх центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності порядок обліку, зберігання, використання та знищення документів, справ, видань, магнітних та інших матеріальних носіїв інформації, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави. Переліки відомостей, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави, і яким надається гриф обмеження доступу "Для службового користування", розробляються експертними комісіями згідно з орієнтовними критеріями віднесення інформації

до конфіденційної і затверджуються міністерствами, іншими

центральними органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями, в яких утворюються або у володінні, користуванні чи розпорядженні яких перебувають ці відомості. На підставі рішення експертної комісії інформація включається до переліку відомостей, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 Постанови № 1893 переліки відомостей, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави, і яким надається гриф обмеження доступу "Для службового користування" (далі гриф "Для службового користування"), розробляються експертними комісіями згідно з орієнтовними критеріями віднесення інформації до конфіденційної (додаток 13) і затверджуються міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями, в яких утворюються або у володінні, користуванні чи розпорядженні яких перебувають ці відомості.

Додатком 13 до Постанови № 1893 затверджено Орієнтовні критерії віднесення інформації до конфіденційної.

Так, інформація, що включається до переліків відомостей, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави, повинна відповідати таким вимогам: 1) створюватися за кошти державного бюджету або перебувати у володінні, користуванні чи розпорядженні організації; 2) використовуватися з метою забезпечення національних інтересів держави;

3)не належати до державної таємниці; 4) унаслідок розголошення такої інформації можливе: - порушення конституційних прав і свобод людини та громадянина; - настання негативних наслідків у внутрішньополітичній, зовнішньополітичній, економічній, військовій, соціальній, гуманітарній, науково-технологічній, екологічній, інформаційній сферах та у сферах державної безпеки і безпеки державного кордону; - створення перешкод у роботі державних органів.

Суд звертає увагу на те, що Додатком 13 до Постанови № 1893 затверджено орієнтовний перелік критеріїв віднесення інформації до конфіденційної.

Крім того, абзацом 2 пункту 1 Постанови № 1893 передбачено створення відповідних експертних комісій (тобто, залучення профільних спеціалістів, експертів тощо) для розробки переліків відомостей, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави, і яким надається гриф обмеження доступу "Для службового користування".

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що в кожному конкретному випадку при розробці переліків відомостей, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави, і яким надається гриф обмеження доступу "Для службового користування" слід керуватися затвердженими Додатком 13 до Постанови № 1893 орієнтовним переліком, водночас, необхідним є врахування експертною комісією конкретної специфіки галузі (сфери) суспільних відносин, в яких здійснюється така розробка.

Також, суд звертає увагу на те, що планово-картографічний матеріал в місцевій та умовній системі координат відповідного масштабу та індексні кадастрові карти у паперовому вигляді створюються за кошти державного бюджету.

Таким чином, положеннями вищезазначених нормативно-правових актів передбачено, що земельно-кадастрові документи (топографічні плани та індексні кадастрові карти у паперовому вигляді) належать до конфіденційної інформації з грифом "Для службового користування".

Пункт 35 Інструкції містить заборону користуватися відомостями з документів з грифом "Для службового користування" для відкритих виступів або опублікування у засобах масової інформації, експонувати такі документи на відкритих виставках, демонструвати їх на стендах, у вітринах або інших громадських місцях.

Згідно п. 34, 37 Інструкції про порядок обліку, зберігання і

використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави, яку затверджено постановою КМУ від 27.11.1998 року № 1893, до роботи із справами з грифом 'Для службового користування" допускаються посадові особи, які мають досвід роботи та безпосереднє відношення до цих справ, згідно із списками, погодженими з канцелярією, а до документів - згідно з вказівками, викладеними у резолюціях керівників організацій (структурних підрозділів). Категорії працівників, які допускаються до роботи з виданнями з грифом "Для службового користування", визначаються керівниками організацій. Представники інших організацій допускаються до ознайомлення і роботи з документами з грифом "Для службового користування" з дозволу керівників організацій (структурних підрозділів), у володінні та розпорядженні яких перебувають ці документи, за наявності письмового запиту організацій, в яких вони працюють, із зазначенням характеру завдання, що виконується.

Тобто вказана норма передбачає право, а не обов'язок суб'єкта владних повноважень надати позивачу допуск до документів з грифом "Для службового користування".

Відтак, п.5.3. Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у виконкомі Броварської міської ради, затвердженого розпорядженням Броварського міського голови від 14 березня 2012 року №. 41-ОД не суперечать положенням чинного законодавства України, оскільки Законом України "Про інформацію" прямо передбачено можливість встановлення обмеженого доступу та надання статусу конфіденційної інформації, що є власністю держави і знаходиться в користуванні органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій усіх форм власності (з метою її збереження).

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши матеріали справи та вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 1, 5, 6, 21, 28, ч. 1, 2, 3 ст. ЗО Закону України "Про інформацію", ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування", Інструкції про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять конфіденційну інформацію, що є власністю держави, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 27.11.1998 року № 1893, ст. 1, ч. 1, 2 ст. 7, 12, ЗО, 30-2, 30-3, 30-4, Закону України "Про планування та забудову територій", ст. ст. 2, 11, 71, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до міського голови ОСОБА_2 про скасування п. 5.3. переліку відомостей, що становлять службову інформацію у виконкомі Броварської міської ради, затвердженого розпорядженням міського голови від 14 березня 2012 року № 41-ОД, - відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя А.Г.Радзівіл