Справа № 804/2635/15
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
03 вересня 2015 рокусправа № 804/2635/15
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юхименка О.В.
суддів: Нагорної Л.М. Чабаненко С.В.
за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,
на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду
від 25 березня 2015 року
у справі № 804/2635/15
за позовом ОСОБА_1 ,
АДРЕСА_1 ;
до відповідача Дніпропетровського обласного військового комісаріату,
про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, -
встановив: ОСОБА_1 подав позов до Дніпропетровського обласного військового комісаріату про:
визнання недійсним рішення комісії з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій у Збройних Силах України про відмову у встановленні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій;
визнання ОСОБА_1 учасником бойових дій;
зобов`язання комісії Дніпропетровського обласного військового комісаріату з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій у Збройних Силах України видати ОСОБА_1 посвідчення встановленого зразку.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд (суддя Конєва С.О.) своєю постановою від 25 березня 2015 року в задоволенні позову відмовив.
Постанова суду мотивована тим, що Азербайджанська РСР, де проходив військову службу позивач з 31 липня 1990 року по 04 липня 1992 року, не включена до Переліку держав, у яких велися бойові дії, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 63, тому відповідачем правомірно було прийнято рішення про відмову позивачеві про визнання його учасником бойових дій.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим актом, у поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , Позивач, вказує на порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги її заявник посилається на те, що згідно із Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року N 3551-XII учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Позивач у період бойових дій на території Азербайджанську РСР забезпечував бойову діяльність військ та неодноразово його здоров`ю загрожувала небезпека при проходженні військової служби.

Крім того, Перелік держав і періодів бойових дій на їх території, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1994 року N 63, містить примітку 6 - Генеральним штабом Збройних Сил колишнього Союзу РСР і після 1979 року направлялися військові фахівці в країни, на території яких велися бойові дії.

Рішення відповідача про відмову в присвоєнні позивачу статусу «учасника бойових дій» є неправомірним.

Просить постанову окружного адміністративного суду скасувати. Позов задовольнити.

Процесуальним правом на участь представника в судовому засіданні Сторони не скористались. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись у встановленому порядку.

З огляду на приписи статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України після перерви, відповідно, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Обставини справи: у період з 22.08.1990р. по 04.06.1992р. позивач проходив військову службу у Закавказькому військовому окрузі 60 МСД 165 ОРВБ на посаді офіцерського складу, що підтверджується довідкою від 13.11.2009р. (а. с. 17).

Зі змісту архівної довідки від 16.08.2011р. № 56/13/9525 вбачається, що ОСОБА_1 у період з 31.06.1990р. по 04.06.1992р. проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (окремому ремонтно-відновлювальному батальйоні) місто Ленкорань Азербайджанської РСР у військовому званні «лейтенант-старший лейтенант». (а. с. 18).

29.04.2014р. позивачем до Жовтневого районного військового комісаріату міста Дніпропетровська було подано заяву про визнання його учасником бойових дій та видачі посвідчення встановленого зразка як учасника бойових дій.

10.06.2014р. на засіданні комісії Дніпропетровського обласного військового комісаріату було прийнято рішення про відмову позивачеві у визнанні його учасником бойових дій у зв`язку з тим, що відповідно до Переліку держав і періодів бойових дій на території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1994 року N 63, ОСОБА_2 не відноситься до країн, в яких велися бойові дії, що підтверджується копією витягу з протоколу № 5 від 10.06.2014р. (а. с. 16-зворот).

Визнання недійсним рішення про відмову у встановленні статусу учасника бойових дій, визнання позивача учасником бойових дій та зобов`язання видати посвідчення учасника бойових дій стало предметом судового позову.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального права при винесені оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Військовослужбовці Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які за рішенням відповідних державних органів були направлені для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки або у відрядження в держави, де в цей період велися бойові дії.

Перелік держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 08 лютого 1994 року «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» затверджений перелік держав, яким надавалась допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ і періодів бойових дій на їх території.

Слід зазначити, що в примітці № 6 до п. «інші країни після 1979 року» встановлено, що Генеральним штабом Збройних Сил колишнього Союзу РСР і після 1979 року направлялися військові фахівці в країни, на території яких велися бойові дії, але Генеральний штаб Збройних Сил України не володіє такою інформацією. Військовим фахівцям у таких випадках пільги надавалися на підставі довідок 10 Головного управління Генерального штабу Збройних Сил СРСР про їх особисту участь у бойових діях» - зазначена примітка свідчить про те, що п. 6 приміток в частині «інші країни після 1979 року» розповсюджується виключно на військових фахівців, які направлялись Генеральним штабом Збройних Сил колишнього Союзу РСР в країни, на території яких велися бойові дії та мали військову освіту.

Відсутність вищезазначених обставин виключає можливість визнання учасниками бойових дій після грудня 1979 року осіб, які виконували спеціальні завдання в умовах надзвичайного стану та при вирішенні збройних конфліктів, відновлення законності та правопорядку на території колишніх республік Союзу РСР (у тому числі Азербайджанської РСР).

В межах апеляційної скарги підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1, ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 березня 2015 року у справі № 804/2635/15 залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції у порядку та у строки, визначені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: О.В. Юхименко

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: С.В. Чабаненко