Справа № 8561/10/2070
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2010-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

< Текст >

26 жовтня 2010 р. № 2-а- 8561/10/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Курило Л.В.,

за участі секретарів Воронкової К.П., Глянь О.І.,

за участі: представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_5 до Харківської обєднаної державної податкової інспекції про визнання недійсним податкового повідомлення рішення №/0 від 06.07.2010 року, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач фізична особа підприємець ОСОБА_5 - звернувся до суду з позовом до Харківської обєднаної державної податкової інспекції, в якому, з урахуванням уточнень до позову, просить суд визнати недійсним податкове повідомлення - рішення №/0 від 06.07.2010 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Харківською обєднаною державною податковою інспекцією було проведено планову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства за перевіряємий період з 01.04.2007 року по 31.03.2010 року. За результатами перевірки було складено акт №2433/17- від 16.06.2010 року, на підставі якого було винесено податкове повідомлення рішення №/0 від 06.07.2010 року, яким визначено податкове зобовязання з податку на додану вартість, в тому числі: основний платіж з податку на додану вартість 119627,00 грн., штрафні (фінансові) санкції 59814,00 грн. Крім того, позивач зазначив, що згідно свідоцтва про право сплати єдиного податку серія В №291716, видами діяльності позивача є виїзна торгівля, послуги самохідними оприскувачами, послуги зернозбиральною технікою та згідно свідоцтва серія Д №420967 видами діяльності є виїзна торгівля, послуги сільськогосподарського устаткування. Комбайни і запчастини до них, було придбано для використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності протягом звітного податкового періоду для надання послуг по збиранню врожаю, та інші. Тому позивач вважає, що вищезазначене свідчить про наявність і законність у позивача права на використання податкового кредиту, повязаного із придбанням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Також позивач зазначив, що висновок інспектора щодо неправомірності включених до податкового кредиту сум ПДВ у звязку із включенням до реєстру податкових накладних за інші періоди спростовується тим, що чинне податкове законодавство не встановлює жодних обмежень щодо моменту включення податкових накладних до складу податкового кредиту. Даний документ може бути використаним платником податку протягом 3-х календарних років (1095 днів) з моменту виписки. Таким чином, позивач вважає, що висновки, зазначені в акті перевірки, не відповідають вимогам чинного законодавства.

Представники позивача в судовому засіданні вимоги позову, з урахуванням уточнень, підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували в повному обсязі та зазначили, що Харківською ОДПІ, на підставі направлення від 31.05.2010р. №373 згідно плану-графіку на травень 2010р., відповідно до п.1 ст.11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» проведено планову виїзну перевірку ФО-П ОСОБА_5 За результатами перевірки складено акт № 2433/17- від 16.06.2010р. та винесено податкове повідомлення-рішення №/0 від 06.07.2010р. на загальну суму 179441,00грн. За наслідками проведеної виїзної планової перевірки було встановлено порушення: пп.7.2.6.п.7.2. ПП..7.4.1.П.7.4. пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" №68/97-ВР від 03.04.97р. Дане порушення призвело до заниження суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість належного до сплати на 119627,00 грн., а саме: не правомірно включено до складу податкового кредиту сум ПДВ за червень - серпень 2007р., жовтень-листопад 2007р., жовтень - грудень 2008р. на суму 119627,0 грн. у звязку із придбанням комбайнів, запчастин до них та включенню податкової накладної, виписаної у періоді іншому ніж звітний. Згідно наданих для перевірки податкових накладних встановлено, що сума податкового кредиту з ПДВ у перевіряємому періоді складається з сум ПДВ, сплачених у зв'язку з придбанням основних фондів ( комбайнів, запчастин для ремонту комбайнів ).

Суд, вислухавши представників позивача, представників відповідача, свідка, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію Харківською районною державною адміністрацією Харківської області 07.10.1997 року зареєстровано фізичну особу підприємця ОСОБА_5. (т.1 а.с.46).

ФОП ОСОБА_5 взятий на податковий облік до Харківської обєднаної державної податкової інспекції.

Відповідно до свідоцтва Харківської обєднаної державної податкової інспекції ОСОБА_5 Д №420967 про сплату єдиного податку від 01.01.2008 року, ОСОБА_5 був платником єдиного податку в період з 01.01.2008 року по 31.12.2008 року, види діяльності виїзна торгівля, послуги сільськогосподарського устаткування. (т.1 а.с.51).

ФОП ОСОБА_5 є зареєстрованим платником податку на додану вартість, що підтверджується Свідоцтвом Харківської обєднаної державної податкової інспекції №80997562 від 09.06.2006р. (т.1 а.с.47).

На підставі направлення №373 від 31.05.2010 року, виданого Харківською обєднаною державною податковою інспекцією, та згідно плану графіку проведення планових виїзних перевірок субєктів господарювання проведена планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2007 року по 31.03.2010 року.

За результатами перевірки складено акт №2433/17- від 16.06.2010р., згідно якого встановлені порушення, а саме: п.п.7.2.6 п.7.2, п.п.7.4.1 п.7.4 , п.п. 7.4.5 п. 7.4 статті 7 Закону України від 03.04.1997 року №168/97-ВР «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено суми податкового зобовязання з ПДВ, належного до сплати, на 119627,00 грн., а саме не правомірно включено до складу податкового кредиту сум ПДВ за червень серпень 2007р., жовтень листопад 2007р., жовтень грудень 2008р. на суму 119627,00 грн., у звязку із придбанням комбайнів, запчастин до них та включенню податкової накладної , виписаної у періоді іншому ніж звітній. (т.1 а.с. 7 - 29).

Свідок ОСОБА_6 в своїх поясненнях зазначила, що нею на підставі направлення від 31.05.2010 року №373 була проведена планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_5 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2007 року по 31.03.2010 року. За наслідками перевірки встановлені порушення п.п.7.2.6 п.7.2, п.п.7.4.1 п.7.4 , п.п. 7.4.5 п. 7.4 статті 7 Закону України від 03.04.1997 року №168/97-ВР «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено суми податкового зобовязання з ПДВ, належного до сплати, на 119627,00 грн., а саме не правомірно включено до складу податкового кредиту сума ПДВ за червень серпень 2007р., жовтень листопад 2007р., жовтень грудень 2008р. в розмірі 119627,00 грн. у звязку із придбанням комбайнів, запчастин до них та включено податкову накладну, виписану у періоді іншому ніж звітній.

На акт перевірки №2433/17- від 16.06.2010р. позивачем 02.07.2010 р. за вих. №12/8-1 були надані заперечення, на які Харківською обєднаною державною податковою інспекцією листом від 06.07.2010 року за вих. №с 2220/10/17-217 надана відповідь. ( т.2 а.с. 2-7)

На підставі висновків акту перевірки Харківською обєднаною державною податковою інспекцією винесено податкове повідомлення рішення №/0 від 06.07.2010р., яким визначено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість у сумі 179441,00 грн., в т.ч. за основним платежем 119627,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 59814,00 грн. (т.1 а.с.31).

Суд зазначає, що фактичною підставою для визначення податкового зобовязання стали висновки акту перевірки щодо заниження суми податкового зобовязання з податку на додану вартість, належного до сплати в наслідок не правомірного включення платником податків до складу податкового кредиту сум ПДВ за червень серпень 2007р., жовтень листопад 2007р., жовтень грудень 2008р. на суму 119627,00 грн., у звязку із придбанням комбайнів, запчастин до них та включенню податкової накладної, виданої у попередньому податковому періоді.

Суд не погоджується з такими висновками контролюючого органу виходячи з нижчевикладеного.

Спрощена система оподаткування, обліку та звітності регулюється Указом Президента України від 03.07.98 р. N 727 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" в редакції Указу Президента України від 28.06.99 р. N 746/99. Пунктом 6 зазначеного Указу встановлено, що суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником цілого ряду податків і зборів (обов'язкових платежів), зокрема, податку на додану вартість.

Разом з тим, пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2000 року N 507 "Про роз'яснення Указу Президента України від 3 липня 1998 року N727" суб'єктам малого підприємництва - фізичним особам надано право вибору щодо реєстрації їх платниками податку на додану вартість.

Тобто, платник єдиного податку субєкт підприємницької діяльності - фізична особа самостійно визначає доцільність реєстрації платником ПДВ. У разі, коли така особа приймає рішення бути платником ПДВ, на неї після її реєстрації платником ПДВ поширюється дія Закону України «Про податок на додану вартість».

Відповідно до пп.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997р. №168/97-ВР із внесеними змінами та доповненнями, (далі Закон України «Про податок на додану вартість») податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Відповідно до п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7 вказаного Закону платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками: а) порядковий номер податкової накладної; б) дату виписування податкової накладної; в) повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); д) місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; е) опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); є) повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах отримувача; ж) ціну поставки без врахування податку; з) ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; и) загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Згідно з п.п.7.4.1 п.7.4. ст.7 Закон України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі, якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388 встановлено, що державна реєстрація транспортних засобів здійснюється органами Державтоінспекції МВС за юридичними та фізичними особами.

Вказані транспортні засоби були зареєстровані на імя власника фізичної особи підприємця ОСОБА_5, що підтверджується копіями свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів. ( т.1 а.с. 94-96)

Факт придбання у постачальників ТОВ «Веселка», ПФК «Арсенал», ПП «Агросервіс», ТОВ «АБА Астра», ТОВ «Агро-Союз Харків» товарів та послуг, та проведення оплати за них підтверджується первинними документами, наявними в матеріалах справи, а саме: податковими накладними, видатковими накладними, виписками банку з особового рахунку. Податкові накладні були включені до реєстрів отриманих та виданих податкових накладних.

Відповідно до наданих представниками позивача пояснень, придбана ФОП ОСОБА_5 сільськогосподарська техніка використовувалась ним в межах господарської діяльності платника податків. Так, позивачем до суду надані договори підряду на збирання врожаю сільськогосподарських культур, рахунки фактури, акти прийому здачі виконаних робіт, що підтверджують використання власних транспортних засобів у межах господарської діяльності платника податків. (т.1 а.с. 102- 157, 186-201, 230-243)

За таких обставин, суд приходить до висновку про безпідставність доводів відповідача про неправомірне віднесення до складу податкового кредиту сплачених сум за придбані комбайни, запчастин для ремонту комбайнів, які є власністю позивача, та відсутність правових підстав для нарахування позивачу податку на додану вартість.

Відносно доводів представників відповідача щодо неправомірного включення податкової накладної, виписаної у періоді іншому ніж звітний, суд зазначає наступне.

Правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені статтею 7 Закону України «Про податок на додану вартість» №168/97-ВР від 03.04.1997р. Виходячи із змісту положень наведеної норми право формування податкового кредиту залежить від документального підтвердження нарахування (сплати) податку. Внаслідок застосування зазначених правил, платник податку повинен визначити дату виникнення права на включення відповідних сум податку до податкового кредиту, та відповідно суму податку, яку він має право включити до складу податкового кредиту.

Підпунктом 7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України №168/97-ВР від 03.04.1997р. встановлено, що податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Згідно вимог пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України №168/97-ВР від 03.04.1997р., датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

При цьому слід відмітити, що право на податковий кредит позивач не втрачає, якщо на дату виникнення цього права він ним не скористався, тобто, платник податку має право самостійно приймати рішення щодо реалізації свого права на податковий кредит у майбутніх податкових періодах.

Судом була досліджена податкова накладна, сума по який була включена позивачем до складу податкового кредиту за грудень 2008 року та встановлено, що зазначена податкова накладна заповнена відповідно до вимог п.п.7.2.1 п.7.2. ст.7 ЗУ «Про податок на додану вартість», в ній наявні всі обовязкові реквізити: порядковий номер податкової накладної, дата виписування, повна назва підприємства позивача та його контрагентів, податковий номер продавця та покупця, місце їх розташування, опис товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм).

Відповідно до наданих суду податкової накладної та документів, що підтверджують розрахунки за вказаною господарською операцією, суд приходить до висновку, що господарська операція між ФОП ОСОБА_5 та контрагентом мала реальний характер, і у відповідача не було підстав для неприйняття до заліку даної податкової накладної.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач має право на включення сплачених сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту у разі настання першої із подій, встановлених пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», заборона на включення до податкового кредиту стосується лише тих сум, які не підтверджені податковими накладними.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що позивачем суми ПДВ включені до складу податкового кредиту у тому звітному періоді, в якому була отримана податкова накладна, оскільки включення таких даних позивачем без наявності податкової накладної було би безпідставним, оскільки право на податковий кредит виникає у платника податків лише після одержання податкової накладної-єдиного документа первинного бухгалтерського та податкового обліку, що містить у собі суму ПДВ, яку можливо відобразити в податкових деклараціях з ПДВ.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При зазначених обставинах, позовні вимоги ФОП ОСОБА_5 про визнання недійсним податкового повідомлення рішення Харківської обєднаної державної податкової інспекції №/0 від 06.07.2010 року є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати по справі підлягають присудженню на користь позивача відповідно до частини 1 статті 94 КАС України.

Керуючись статтями 86, 94, 160, 161, 162, 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_5 до Харківської обєднаної державної податкової інспекції про визнання недійсним податкового повідомлення рішення №/0 від 06.07.2010 року - задовольнити у повному обсязі.

Визнати недійсним податкове повідомлення рішення Харківської обєднаної державної податкової інспекції №/0 від 06.07.2010 року, яким фізичній особі підприємцю ОСОБА_5 визначено суму податкового зобовзання в розмірі 179441 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору в сумі 3 грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подачі апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження, або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 02.11.2010 року.

Суддя Курило Л.В.