Справа № 804/14710/13-а
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 вересня 2015 рокусправа № 804/14710/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юхименка О.В.

суддів: Гімона М.М. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Самара»,

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду

від 14 квітня 2014 року

у справі № 804/14710/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Самара»,

вул. Леніна, 13, с. Кочережки Павлоградського району, 51450;

до відповідача Західно-Донбаської об'єднаної

Державної податкової інспекції

Головного управління Міндоходів

у Дніпропетровській області,

вул. Верстатобудівників, 14-а, м. Павлоград, 51400;

про визнання протиправними дій та скасування актів, -

встановив: Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Самара» подано позов до Західно-Донбаської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про -

визнання протиправними дій по формуванню в акті перевірки від 19.08.2013 року № 19/22.3-30355604 висновків про завищення суми ПДВ, яка віднесена до складу податкових зобов'язань; а також висновків про завищення суми ПДВ, яка віднесена до складу податкового кредиту Додатку 2 скороченої декларації з ПДВ в період з 01.01.2010 року по 30.06.2013 року;

визнання протиправними дій щодо включення до автоматизованої системи, та зобов'язання вилучити з Автоматизованої системи за формою «Деталізована інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України за період» інформації про результати перевірки, оформленої актом від 19 серпня 2013 року № 19/22.3-30355604;

визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02 вересня 2013 року №№ , , та .

Дніпропетровський окружний адміністративний суд (суддя Юхно І.В.) своєю постановою від 14 квітня 2014 року у позові відмовив.

Постанова суду мотивована наступним:

дії по формуванню висновків акту перевірки не можна розцінювати як такі, що породжують певні правові наслідки для суб'єкта господарювання;

збирання та обробка (нагромадження інформації в банках даних в місцях використання) є обов'язком певної посадової особи контролюючого органу;

суб'єктом перевірки на її останній день не було надано документів, визначених у запиті про надання інформації.

Крім того, перевіркою встановлена відсутність у товариства земельних ділянок; відсутність у платника податків первинних документів (реєстрів Актів та Актів на оприбуткування поточних біологічних активів рослинництва, оцінених за справедливою вартістю за формою № ПБАСГ-1 з полів врожаю 2012 та 2013 років, накладних (внутрігосподарського призначення) за формою № ВЗСГ-8 про внутрішньогосподарське переміщення сільськогосподарської продукції рослинництва з полів врожаю 2012 та 2013 років до місць зберігання продукції рослинництва, Книги складського обліку (форма N ВЗСГ-10) сільськогосподарської продукції рослинництва врожаю 2012 та 2013 років за період: січень 2012 року - червень 2013 року), які підтверджують факт виробництва продукції рослинництва врожаю 2012 та 2013 років безпосередньо сільськогосподарським підприємством (товаровиробником) - Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Самара».

Тобто, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Самара», починаючи з жовтня 2012 року, неправомірно використовує статус суб'єкта спеціального режиму оподаткування. Відповідно до вимог пункту 309.1 статті 309 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI, у разі, якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва становить менш як 75 відсотків, сільськогосподарський товаровиробник сплачує податки у наступному податковому (звітному) році на загальних підставах.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Самара» -

починаючи з жовтня 2012 року, зобов'язано було визначити податкове зобов'язання з податку на додану вартість за підсумками звітного податкового періоду, в якому було допущено таке перевищення (жовтень 2012 року), і сплатити податок до бюджету в загальному порядку;

починаючи з 2013 року повинно було бути платником податку на прибуток, Товариством занижено валовий дохід в 1 півріччі 2013 року у загальній сумі 34.047.347,00 грн., за результатами перевірки правомірно було донараховано податок на прибуток у 2013 році на загальну суму 6.468.996,00 грн. в тому числі: за 1 квартал 2013 у розмірі 4.005.961,00 грн., за 2 квартал 2013 року у розмірі 2.463.035,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим актом, у поданій апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Самара», Позивач, вказує на невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги її заявник посилається на те, що в силу прямих приписів пункту 309.1 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI сільськогосподарський товаровиробник, у разі якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва становить менш як 75 відсотків, на загальних підставах сплачує податки у наступному податковому (звітному) році, а не з жовтня 2012 року, з чим погодився суд першої інстанції.

Листи Верхньодніпровської ОДПІ та Токмацької ДПІ Запорізької області про заперечення Фермерським господарством «Орбіта-СМ» Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вишневе» господарських взаємовідносин із Позивачем не можуть бути належними доказами у справі.

У чинному законодавстві відсутня компетенція контролюючого органу щодо встановлення дійсності вчинених Позивачем правочинів.

Крім того, надані Позивачем до перевірки накладні, податкові накладні, акти виконаних робіт, а також форми державного статистичного спостереження є достатніми для підтвердження правомірності формування показників податкової звітності.

Просить постанову окружного адміністративного суду скасувати та ухвалити нове рішення. Позов задовольнити у повному обсязі.

Процесуальним правом на участь представника в судовому засіданні Сторони не скористались.

З огляду на приписи статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Обставини справи: в період з 31 липня по 13 серпня 2013 року уповноваженими фахівцями держподаткінспекції була проведена виїзна позапланова документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Самара», код за , з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01 січня 2010 року по 30 червня 2013 року.

За результатами перевірки складений Акт від 19.08.2013р. № 19/22.3-30355604.

В Акті перевірки вчинено запис про порушення -

Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року N 996-XIV;

підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16, пунктів 44.1, 44.6 статті 44 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI;

підпунктів 14.1.234, 14.1.235 пункту 14.1 статті 14, статті 301, пунктів 308.1, 308.4 статті 308, пункту 309.2 статті 309 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI;

підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI.

Так, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Самара», Позивач, був платником податку на додану вартість та платником фіксованого сільськогосподарського податку.

Станом на останній день до перевірки не надано визначених у Запиті первинних документів, які б підтверджували виробництво сільськогосподарської продукції на власних чи орендованих потужностях.

Крім того, перевіркою встановлено відсутність у Товариства земельних ділянок, на які посилався керівник при проведенні попередньої перевірки.

Отже, платник податків, не маючи первинних бухгалтерських документів та виробничих потужностей, відображав у бухгалтерському обліку господарські операції по виробництву, оприбуткуванню та зберіганню продукції рослинництва власного виробництва врожаю 2012 - 2013 років, як наслідок, протиправно формував показники податкової звітності, у тому числі з використання спеціального режиму оподаткування.

Проведеним аналізом та перерахунком розрахунків питомої ваги доходу від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки в загальній сумі валового доходу підприємства встановлено, що на Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Самара» з жовтня 2012 року не поширюється спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства.

А з огляду на відсутність фактів придбання або продажу товарів чи послуг, фахівці контролюючого органу дійшли висновку про здійснення діяльності, спрямованої на надання податкової вигоди.

Згідно поданих ТОВ «Агро-Самара» податкових декларацій з податку на додану вартість (скорочених), з урахуванням уточнюючих розрахунків, фахівцями контролюючого органу встановлено неправомірне отримання (застосування) Товариством податкової пільги по ПДВ за період з 01.10.12 по 30.06.13, в сумі 2.610.837,00 грн.

Враховуючи зазначене вище, документальною позаплановою перевіркою встановлено заниження доходу за 1 півріччя 2013 року як дохід, отриманий на розрахунковий рахунок від покупців соняшника (вирощування якого товариством не здійснювалось), на загальну суму 34.047.347,00 грн.

Крім того, з огляду на відсутність доказів надання Позивачем до податкового органу податкової декларації з плати за землю, занижено плату за землю за 2013 рік у розмірі 850,51 грн.

На підставі Акту перевірки, 02 вересня 2013 року керівником контролюючого органу прийняті податкові повідомлення-рішення №№ , , та .

Згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI, Товариству з обмеженою відповідальністю «Агро-Самара» збільшено суму грошового зобов'язання за платежами -

30 21081100 - адміністративні штрафи, у розмірі 510,00 грн.,

30 11021000 - податок на прибуток, у розмірі 6.468.996,00 грн. за основним платежем та 1.617.589,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

30 13050100 - земельний податок, у розмірі 851,00 грн. за основним платежем та 552,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

30 14010100 - податок на додану вартість, у розмірі 2.610.837,00 грн. за основним платежем та 3.243.546,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

відповідно.

Визнання протиправними дій по формуванню в акті перевірки висновків; зобов'язання вилучити з Автоматизованої системи інформації про результати перевірки; а також визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 02 вересня 2013 року №№ , , та ; було предметом судового позову.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесені оскарженої постанови, виходить з наступного.

Принципами здійснення правосуддя в адміністративних судах є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи. Особи, що беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Щодо принципу диспозитивності, слід зазначити, що дії адміністративного суду залежать від вимог позивача і заперечень відповідача, адміністративний суд вирішує справу в обсязі заявлених сторонами вимог. Принцип диспозитивності, як процесуальний принцип, передбачає самостійність сторін у розпорядженні своїми вимогами (заявляють, визнають або відмовляються від них), тобто свободу дій учасників процесу.

Відповідно, в силу приписів частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заявник апеляційної скарги, про що зазначено вище, посилається на те, що відповідно до вимог пункту 309.1 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI сільськогосподарський товаровиробник, у разі якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва становить менш як 75 відсотків, на загальних підставах сплачує податки у наступному податковому (звітному) році, а не з жовтня 2012 року.

В той же час, і це встановлено судом першої інстанції, суму грошового зобов'язання з податку на прибуток збільшено за період 1 півріччя 2013 року.

Щодо податку на додану вартість - за результатами перевірки та за період з 01 жовтня 2012 року встановлено неправомірне отримання (застосування) Товариством податкової пільги по ПДВ.

Також заявник апеляційної скарги посилається на те, що листи ДПІ, які здійснювали обслуговування контрагентів за місцезнаходженням, не є належними та допустимими доказами у справі.

В той же час, доказами в адміністративному судочинстві, частина перша статті 69 КАС, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися.

В силу ж приписів статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Самара», що встановлено судом та матеріалами справи підтверджується, належних та допустимих доказів, не надавалось ані контролюючому органу, ані суду першої інстанції на неодноразові пропозиції протягом тривалого розгляду справи.

Про відсутність компетенції щодо встановлення дійсності вчинених правочинів.

За визначенням статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року N 996-XIV господарська операція, це, перш за все, дія або подія <…> Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

А бухгалтерський, як наслідок і податковий облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації.

При цьому, такі принципи фінансової звітності як послідовність та безперервність слід розуміти дещо ширше - як документальне забезпечення (підтвердження) від виробника продукції (послуг) до кінцевого споживача.

Отже, визначальною все ж має бути подія, підтверджена документально.

За встановлених фахівцями контролюючого органу обставин, з чим погодився суд першої інстанції, неможливо навіть дійти висновку про наявність формально складених, але не достовірних первинних бухгалтерських документів.

Актом перевірки не підтверджено господарських відносин.

В межах апеляційної скарги підстави для скасування або зміни рішення окружного адміністративного суду відсутні.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Самара» залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2014 року у справі № 804/14710/13-а залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції у порядку та у строки, визначені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: О.В. Юхименко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: Л.М. Нагорна