Справа № 2-а-3209/11
Суддя: Бабич О. І.
Дата ухвалення: 2012-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-3209/11 р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06.01.2012 року суддя Талалаївського районного суду Чернігівської області Бабич О.І.,

розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Талалаївському районі Чернігівської області про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду та стягнення з органу владних повноважень УПФУ в Талалаївському районі не отриманої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, про захист порушених прав, свобод та інтересів як дитини війни в якому просить визнати дії відповідача неправомірними щодо невиплати підвищення до пенсії як дитині війни з врахуванням підвищення 30 % мінімальної пенсії за віком та зобовязати відповідача здійснити йому перерахунок підвищення до пенсії за період 2011 року по момент подання адміністративного позову до суду, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Свої позовні вимоги мотивує тим, що він народився 19.07.1938 року, являється дитиною війни відповідно до копії посвідчення серія - №108073 і згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни», має статус дитини війни і право на пільги передбачені законом та вказує, що відмова відповідача грубо порушила його законні права, позбавила права отримувати щомісячну доплату до пенсії в належному розмірі, що свідчить про нехтування правами громадян з боку відповідача. Просить справу розглянути без його участі.

Відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Відповідач копію ухвали про відкриття скороченого провадження отримав, подавши у встановлений законом строк заперечення на позов, яке надійшло до канцелярії суду 05.01.2012 року.

Ухвалою Талалаївського районного суду від 30 грудня 2011 року відкрито скорочене провадження у справі. Позовні вимоги позивача за період з 01.01.2011 р. по 26.06.2011р. включно, з урахуванням раніше виплачених сум за вказаний період та вимог 99КАС, залишено без розгляду. Ухвала не оскаржувалась і тому набрала законної сили.

В письмових запереченнях на зазначений позов від 05.01.2012 року №49 відповідач просить розглянути справу без участі представника Управління Пенсійного фонду України Талалаївського району Чернігівської області та відмовити в позові оскільки діяв в межах наданих йому повноважень.

У запереченні відповідач зазначає, що названа особа має статус дитини війни і відповідно до положень ст. 6 Закону України № 2195- ІV від 18 листопада 2004 року має право на підвищення пенсії в повному обсязі, але Управління ПФУ в Талалаївському районі діє лише в межах фінансового забезпечення державних соціальних стандартів, які здійснюються за рахунок коштів державного бюджету України. Органами Пенсійного фонду України особам які мають статус «дітей війни» виплачуються щомісячні обовязкові надбавки в розмірі 10 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 01.10.2008 року і по теперішній час. Ця надбавка позивачеві виплачується з 2008 року в сумі 47 грн. з 2009 року на даний час в сумі 49 грн. 80 копійок. Те, що позивач являється дитиною війни є беззаперечним тому цей факт доказуванню не підлягає.

Вимоги позивача про визнання дії відповідача неправомірними щодо невиплати підвищення до пенсії як дитині війни з врахуванням підвищення 30 % мінімальної пенсії за віком є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також суд не приймає аргументи відповідача щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань. А тому слід вважати, що відповідач у даному випадку проявив бездіяльність. Оскільки згідно ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Талалаївському районі Чернігівської області і отримує пенсію за віком.

На момент звернення позивача до суду, нарахування йому доплати до пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком відповідачем не здійснено.

Згідно зі статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Тобто дані спірні правовідносини регулюються зазначеним, а не іншим законом.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, просто не існує. Тому, суд відхиляє доводи відповідача щодо не визначеності на законодавчому рівні питання відносно органу, на який покладено обов'язок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни.

Оскільки позивач є дитиною війни в розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни», що не заперечується відповідачем, а відтак, на неї повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний захист дітей війни», в тому числі й право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, як передбачено статтею 6 зазначеного Закону.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, щомісячна доплата до пенсії для дітей війни є формою соціального забезпечення громадян, які відповідно до спеціального закону, є дітьми війни. Тобто, фактично ця щомісячна надбавка є формою реалізації конституційного права громадян, які є дітьми війни, на соціальний захист.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум застосовується зокрема для: встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України; формування Державного бюджету України та місцевих бюджетів.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Відповідно до ч. 3 цієї статті вказаний мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суд вважає за можливе та належне застосування для визначення розміру щомісячної доплати до мінімальної пенсії за віком розмір прожиткового мінімуму, оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується лише як коефіцієнт для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, що на думку суду, не суперечить вимогам ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки іншого мінімального розміру пенсії законодавством не передбачено. Тому, суд вважає безпідставним та необґрунтованим протилежні доводи відповідача в цій частині.

Разом з цим, пунктом 7 Закону України № 3491-VI від 14 червня 2011 року «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пункт 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», наступного змісту: «4. Установити, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (796-12) (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 13, ст. 178 з наступними змінами), статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (2195-15) (Відомості Верховної Ради України, 2005 рік, № 4, ст. 94 з наступними змінами), статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (2262-12) (Відомості Верховної Ради України, 1992 рік, № 29, ст. 399 з наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік». Даний закон набрав чинності 27 червня 2011 року і на даний час він неконституційним не визнавався.

На виконання пункту 7 Закону України № 3491-VI від 14 червня 2011 року «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Кабінет Міністрів України прийняв Постанову від 06 липня 2011 року № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», згідно п. 6 якої установлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у розмірі 49,8 гривні.

З аналізу наведеної норми випливає, що визначення порядку та розмірів виплат указаним категоріям громадян делеговано Кабінетом Міністрів України.

Зазначена Постанова Кабінету Міністрів України набрала чинності 23 липня 2011 року тому правомірність дій субєктів владних повноважень у зазначених категоріях справ необхідно притримуватися до вимог Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» та постанови Кабінету Міністрів України від 6 липня 2011 року №754.

За таких обставин, надбавка, передбачена статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком підлягає виплаті позивачу у період з 27 червня 2011 року по 22 липня 2011 року, згідно ч.4 ст.51 КАС України.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своєї бездіяльності.

Щодо вимоги позивачки про зобовязання відповідача нараховувати та виплачувати 30 % надбавку до пенсії як дитині війни у повному розмірі в подальшому, суд зазначає, що згідно статті 104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, у даному випадку у разі порушення права, свобод чи інтересів позивача у нього виникає право звернення до суду, а вимоги щодо зобов'язання вчинити певні дії на майбутнє, не можуть бути предметом розгляду в суді.

Згідно ч. ч. З та 4 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Таким чином, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за період з 27 червня 2011 року по 22 липня 2011 року згідно вимог ст.99 та ч.4 ст.51 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи викладене, керуючись ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», статтями 2, 6, 9, 51, 69-71, 94, 97, 99 100, 158-163, 183-2, 256 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Талалаївському районі Чернігівської області про визнання відмови протиправною та зобовязання нарахувати і виплатити 30% надбавку до пенсії як дитині війни задовольнити частково.

Визнати відмову Управління Пенсійного фонду України в Талалаївському районі Чернігівської області щодо не нарахування ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної 30% надбавки до пенсії як дитині війни, у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 27 червня 2011 року по 22 липня 2011 року протиправною.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Талалаївському районі Чернігівської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 державну соціальну 30 % надбавку до пенсії як дитині війни, у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 27 червня 2011 року по 22 липня 2011 року з урахуванням фактично виплачених сум, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність».

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 28 (двадцять вісім) гривень 23 копійки у відшкодування судового збору.

Відповідно до п. 8 ч. 6 ст. 183-2, абз. 2 ч. 1 ст. 256 КАС України Управління Пенсійного фонду України у Талалаївському районі Чернігівської області зобовязане постанову суду виконати негайно, в межах обовязкових зобовязань за один місяць.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у звязку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обовязки.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Талалаївський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Суддя Бабич