Справа № 804/5962/15
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2015-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2015 р. Справа № 804/5962/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.
при секретарі судового засідання Федуркіній А.В.
за участю представників:
позивача Коваленко А.В.
відповідача Краснікова Ю.О.
12.05.15р. позовну заяву Комунального підприємства «Затишне місто» Павлоградської міської ради залишено без руху та надано строк до 25.05.15р. для усунення недоліків позовної заяви.
22.05.15р. позивач усуну недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 25.05.15р. відкрито провадження по справі №804/5962/15 та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 05.06.15р.
В подальшому розгляд справи відкладено на 19.06.2015р.
Ухвалою суду від 19.06.15р. зупинено провадження по справі для надання додаткових доказів по справі до 14.07.15р.
14.07.15р. представник позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив суд позов задоволити з підстав визначених в уточненій редакції адміністративного позову.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне:
20.01.15р. Західно-Донбаською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області проведено камеральну перевірку на підставі пп.20.1.4. п.20.1 ст.20 розд.І п.75.1 ст.75, ст.76 розд.ІІ, п.200.10 ст.200 ПК України платника податку на додану вартість Комунальне підприємство «Затишне місто» Павлоградської міської ради з питання несвоєчасної сплати узгоджених податкових забовязань з податку на додану вартість за грудень 2012р., січень, лютий, березень, квітень, травень 2013р., за результатом якої складно акт від 20.01.15р. № 211/04-10-15-01-21-37085410 (далі акт перевірки).
З акту перевірки вбачається, що перевіркою встановлено порушення позивачем п.57.1 ст.57 розділу ІІ , п.203.2 ст.203 розділу V ПК України. Платником податку несвоєчасно сплачено податок на додану вартість за грудень 2012р., січень, лютий, березень, квітень, травень 2013р.:
Згідно до статті 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.
Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.
Порядок проведення камеральної перевірки визначено статтею 76 Податкового кодексу України, згідно з якою камеральна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.
Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.
Відповідно до п.86.2 статті 86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації в органі державної податкової служби вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Як вбачається з акту від 20.01.15р. № 211/04-10-15-01-21-37085410, предметом камеральної перевірки позивача була податкова звітність з податку на додану вартість за грудень 2012р., січень, лютий, березень, квітень, травень 2013р.
А від-так, відповідачем при проведенні камеральної перевірки позивача не порушено норм чинного податкового законодавства, а посилання позивача на статтю 78 Податкового кодексу України є безпідставним, оскільки зазначеною нормою врегульовано порядок проведення документальних позапланових перевірок.
Щодо посилання позивача на той факт, що камеральна перевірка проведена з порушенням термінів проведення перевірки згідно ст.200 ПК України, а саме: позивач вважає, що камеральна перевірка декларації з ПДВ проводиться протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації. Строк декларації за грудень 2012р., січень, лютий, березень, квітень, травень 2013р. - січень. лютий, березень, квітень, травень, червень 2013 року, а камеральна перевірка повинна була бути проведена до 30 липня 2013 року.
Суд не погоджується з таким твердженням позивача з огляду на те, що ст. 200 ПК України встановлює порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.
Згідно п.200.10 ст.200 ПК протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.
П.200.11 цієї ж статті за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провестидокументальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.
З наведеного вище вбачається, що приписи п.200.10 ст.200 ПК України стосуються бюджетного відшкодування та не регулюють відносини, що виникли між Комунальним підприємством «Затишне місто» Павлоградської міської ради та Західно-Донбаською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області в даній справі. ( граничні строки сплати податкових зобовязань з ПДВ).
Що стосується безпосередньо правомірності самих податкових повідомлень-рішень, суд зважає на наступне.
Позивачем до податкового органу подано податкові декларації з ПДВ за грудень 2012р., січень, лютий, березень, квітень, травень 2013р.
Як вбачається з акта перевірки, в платника протягом періоду, що перевірявся, існувала недоїмка по податку на додану вартість і здійснюючи оплату згідно платіжних доручень позивачем частково погашалась недоїмка, однак з порушенням строків.
Відповідно вимог п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п.31.1 ст.31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.
п.87.9 ст. 87 ПК України встановлено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
З положень наведеної норми Податкового кодексу України в кореспонденції з приписами ч.ч.1 і 2 ст.19 Конституції України слідує, що з 01.01.2011р. платник податків за наявності податкового боргу не має права самостійно визначати черговість погашення податкових зобов'язань з - поміж податкового боргу та поточних грошових зобов'язань, оскільки обтяжений обов'язком спочатку погашати податковий борг, а вже потім здійснювати погашення поточних грошових зобов'язань по податкам та зборам. В разі невиконання платником податків згаданого обов'язку, податковий орган зобов'язаний замість платника податків зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.
З'ясувавши обставини спірних правовідносин і перевіривши їх доказами, суд зазначає, що обставини наявності у позивача податкового боргу за деклараціями з ПДВ за грудень 2012р., січень, лютий, березень, квітень, травень 2013р. підтверджені матеріалами справи.
Доказів своєчасного та в повному обсязі погашення самостійно задекларованих грошових зобов'язань з ПДВ за вказаний період позивач до суду не подав, а судом самостійно при виконанні вимог ст.11 КАС України щодо офіційного з'ясування всіх обставин по справи існування таких доказів не виявлено.
Доводи платника податків про неправомірну зміну контролюючим органом призначення платежу підлягають відхиленню, так як у грудні 2012р. та за період з січня по травень 2013р. відповідач цілком обґрунтовано забезпечив додержання приписів п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України і спрямував сплачені платником податків кошти на погашення існуючого податкового боргу. Загальна сума несвоєчасно погашених платником податків податкових зобов'язань з ПДВ за грудень 2012р., січень, лютий, березень, квітень, травень 2013р. склала 1562652,10грн.
05.02.15р. уповноваженою особою позивача отримано розрахунок штрафних санкцій та рішення, про що свідчить копія поштового повідомлення про вручення поштового відправлення.
Статтею 126 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
З приписів наведеної норми права випливає, що склад податкового правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ст.126 Податкового кодексу України, утворюється виключно за фактом погашення суми податкового боргу.
Фактичних даних, які б засвідчували порушення відповідачем вимог ст.126 Податкового кодексу України, в матеріалах справи не має. Міра юридичної відповідальності була обрана суб'єктом владних повноважень правильно, застосована в межах 1095 днів від дати скоєння платником податків податкового правопорушення, визначений законом розмір такої міри контролюючим органом дотриманий.
Звертаючись до суду платник податків не навів доводів про своєчасне виконання податкового обов'язку за деклараціями з ПДВ за грудень 2012р., січень, лютий, березень, квітень, травень 2013р. Доказів своєчасного виконання платником такого обов'язку судом в ході розгляду справи не встановлено.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Позивач не надав суду доказів на спростування факту несвоєчасної сплати ним грошового зобов'язання, самостійно визначеного в податкових деклараціях.
У відповідності до ч.2 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.
На підставі сказаного та керуючись ст.ст.71, 86, 94, 128, 159-163, 167 КАС України, суд, -
Постанова суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст.254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її оголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 17 липня 2015 року

Суддя С.В. Ніколайчук