Справа № 2а-14891/11/0503
Суддя: Блохін А. А.
Дата ухвалення: 2012-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Погрібна Н.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2012 року справа №2а-14891/11/0503

приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегія: головуючого судді Блохіна А.А., суддів: Міронової Г.М., Юрко І.В. розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької області на постанову Артемівського мірськрайонного суду Донецької області від 08 листопада 2011 року у справі № 2а-14891/11/0503 за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької області про визнання дій неправомірними, стягнення недоотриману суму одноразової компенсації, -

В С Т А Н О В И В:

14.06.2011 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом.

Постановою Артемівського мірськрайонного суду Донецької області від 08 листопада 2011 року позов задоволено, а саме: визнано протиправними дії УПСЗН Артемівської міськради Донецької області щодо відмови ОСОБА_2 у застосуванні при виплаті одноразової компенсації встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 р. № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та з 2005 р. Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 р. № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради на користь ОСОБА_2 не виплачену суму одноразової компенсації як інваліду 2 групи внаслідок ліквідації аварії на ЧАЕС у розмірі 14400 грн..

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову місцевого суду і постановити нову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Судом першої інстанції справа розглянута в порядку скороченого провадження, тому відповідно до абз.4 частини восьмої статті 183-2 КАС України апеляційна скарга розглянута в порядку письмового провадження.

Колегія суддів перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Згідно зі ст.63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансують витрати, повязані з реалізацією цього Закону, за рахунок державного бюджету.

Згідно з ч.2 ст.95 Конституції України тільки Законом України «Про державний бюджет України» визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

За частиною 2 ст.4 Бюджетного кодексу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в тій частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та Закону про державний бюджет України.

Так, згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» з метою приведення деяких норм законів у відповідність до зазначеного вище Закону призупинено чинність ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Крім того, Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Міністрів України надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які за законодавством визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Оскільки одноразова грошова допомога є видатком держави, то її розмір здійснюється в розмірах, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Згідно зі статтею 75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Згідно із ст. 147 Конституції України Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України.

Однак відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

В даному випадку на період виникнення зазначення спірних правовідносин, які є предметом спору в цьому питанні, були наявні нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, але по різному встановлювали розмір щорічної допомоги на оздоровлення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

За наявності декількох законів, норми які по різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Таким чином, на момент виникнення спірних відносин статті Закону України «Про Державний бюджет України» на 2010 рік та «Про Державний бюджет України» на відповідні роки були діючи, а відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 06.08.2001 р. віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, згідно копії посвідчення серії П№ 172315.

З 21.04.2011 р. позивачу надана 2 група інвалідності, він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Позивач з 21.04.2011 р. віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є інвалідом 2 групи безстроково, що підтверджується посвідченням серії С № 055711, довідкою МСЕК № 045173, причина інвалідності повязана з виконанням обовязкової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, згідно довідки № 945173, виданої обласною МСЕК 21.04.2011 р.

11.05.2011 року позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату одноразової виплати в звязку з призначенням 2 групи інвалідності, у відповідності до ст.ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Листом № 08вх01-1000 від 17.05.2011 р. позивачу відмовлено у перерахунку та рекомендовано звернутися з даного випадку до суду.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.3 ст.46 Конституції України пенсії та інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування мають забезпечувати рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму встановленого Законом.

Сторони не оспорюють право позивача на отримання сум виплат за Законом, спір є щодо розміру вказаних виплат.

Відповідно до ч.І ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних право відносин) передбачено виплату одноразової компенсації учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи в таких розмірах:

Інвалідам 1 групи - 60 мінімальних зарплат Інвалідам 2 групи - 45 мінімальних зарплат Інвалідам 3 групи - 30 мінімальних зарплат

Таким чином, виплата одноразової компенсації позивачу як інваліду 2 групи внаслідок ліквідації аварії на ЧАЕС повинна бути: з 01.04.2011 р. - 960 грн. (розмір мінімальної зарплати) х 15 мін.з/пл = 14400 грн.

Суд першої інстанції, визнаючи вказані вище дії відповідача протиправними, визнав за необхідне стягнути з УПСЗН Артемівської міської ради на користь позивача недоплачені суми допомог за рахунок Державного бюджету.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, якою затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення (далі - розпорядники коштів). Таким чином, відповідач - Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради є головним розпорядником коштів місцевого бюджету за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Відповідно до ст. 48 спеціального закону та приписів п.п. 1-3 Порядку використання коштів Державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 936 від 20.09.2005 року, у управління праці та соціального захисту населення зявився обовязок щодо реалізації механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо, зокрема, пільг громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що звернення позивача з позовними вимогами до Управління праці та соціального захисту населення щодо стягнення недоотриманої одноразової виплати в звязку з призначенням 2-ої групи інвалідності, є обґрунтованими і саме цей відповідач зобовязаний сплатити за рахунок Державного бюджету недоплачені суми допомоги, оскільки статтею 63 спеціального Закону встановлено, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок Державного бюджету України і Управління є розпорядником коштів Державного бюджету України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької області на постанову Артемівського мірськрайонного суду Донецької області від 08 листопада 2011 року у справі № 2а-14891/11/0503 за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької області про визнання дій неправомірними, стягнення недоотриману суму одноразової компенсації - залишити без задоволення.

Постанову Артемівського мірськрайонного суду Донецької області від 08 листопада 2011 року у справі №2а-14891/11/0503 за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької області про визнання дій неправомірними, стягнення недоотриману суму одноразової компенсації - залишити без змін.

Ухвала прийнята в порядку письмового провадження є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: А.А.Блохін

Судді: Г.М.Міронова

ОСОБА_3