Справа № 146/706/15-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2015-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 146/706/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Пилипчук О.В.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

01 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Ватаманюка Р.В. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Томашпільському районі Вінницької області на постанову Томашпільського районного суду Вінницької області від 16 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Томашпільському районі Вінницької області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними і зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Томашпільського районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Томашпільському районі Вінницької області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними і зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Томашпільського районного суду Вінницької області від 16 червня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з постановленим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Томашпільського районного суду Вінницької області від 16 червня 2015 року, як таку, що винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, прийнявши нову постанову про відмову у задоволенні позову позивачу.

Сторони у справі повноважних представників у судове засідання не направили, хоча повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має посвідчення учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 2 категорії, серії НОМЕР_1 видане 14.10.2008 року.

Досягнувши 50-річного віку, 01.04.2015р. позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Томашпільському районі Вінницької області із заявою про призначення пенсії і зниженням пенсійного віку на 10 років, відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 07.04.2015р.

Рішенням Комісії управління Пенсійного фонду України в Томашпільському районі Вінницької області з розгляду спірних питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення, оформленим протоколом №3 від 07.04.2015р. позивачеві відмовлено у призначенні пільгової пенсії в зв'язку із не підтвердженням його участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Позивач не погодився із вказаною відмовою та оскаржив її до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи підтверджують право позивача на користування пільгами встановленими ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено осіб, які належать до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а саме: учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.55 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів -10 років.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, при зверненні за призначенням пенсії зі зниженням пенсійного віку, визначеного законом, особи, саме учасники ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І-ІП категорій, повинні надати:

- посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, яке повинно мати штамп про перереєстрацію, дату її проведення та вкладку до посвідчення;

- довідку ф. 122 (про періоди перебування в зоні відчуження).

Основним документом, який визначає час виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безпосередньо в зоні відчуження є довідка ф.122, яка видається на підставі первинних документів лише тими підприємствами, установами, організаціями, в складі яких працівник безпосередньо виконував роботи по ліквідації наслідків аварії. Форму довідки про період участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС стверджено постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 р. №122.

У разі неможливості подання довідки за формою 122 внаслідок ліквідації підприємств, установ, організацій для визначення права на призначення пенсії надаються первинні документи, що стверджують період роботи в зоні відчуження: довідки про період роботи в зоні, табелі обліку робочого часу за період роботи в зоні, подорожні листи для водіїв, копії відомостей (особових рахунків) на виплату заробітної плати.

Документами, які підтверджують факт перебування осіб на території зони відчуження можуть слугувати довідки з місця роботи із зазначенням населених пунктів чи зон небезпеки та днів виїзду до зони відчуження, довідки про нараховану за період роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС заробітну плату за основним місцем роботи із зазначенням показниками кратності оплати праці, відомості (особові рахунки) на виплату заробітної плати, посвідчення про відрядження в зону відчуження, табелі обліку робочого часу в зоні відчуження, маршрутні листи з відміткою про в'їзд в населені пункти зони відчуження тощо.

При цьому довідки про перебування особи в зонах відчуження обов'язково повинні містити підставу видачі та посилання на первинні документи, якими підтверджується даний факт.

На підтвердження факту виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безпосередньо в зоні відчуження позивач подав:

- наказ по Вінницькому медичному інституту ім.М.І.Пирогова №125 від 25.06.1986р. згідно якого ОСОБА_2 включений до списку викладачів та студентів, відряджених в розпорядження Житомирського облздорвідділу для допомоги органам охорони здоров'я з 22.05.1986р. по 25.05.1986р.;

- архівну довідку Вінницького національного медичного університету ім.М.І.Пирогова від 16.10.2007р. №01/1762 згідно з якою ОСОБА_2 під час навчання дійсно був відряджений в розпорядження Житомирського облздорвідділу для допомоги органам охорони здоров'я з 22.05.1986р. по 25.05.1986р.

Колегія суддів вважає. що дані документи не підтверджують фактичного перебування в зоні ЧАЕС, а лише направлення туди. Документів про фактичне знаходження саме в зоні ЧАЕС на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, яких вимагає чинне законодавство позивач не надав. Докази перебування в установі, до якої було направлено позивача, а саме, в Житомирському облздороввідділу, у матеріалах справи відсутні. До того ж, посилається на наказ №125 прийнятий 25.06.1986р., в той час як відрядження згідно даного наказу заплановане з 22.05.1986р. по 25.05.1986р.

Посилання позивача на постанову Томашпільського районного суду Вінницької області від 15 вересня 2008 року, колегія суддів вважає помилковими, адже вказаним рішенням зобов'язано надати позивачу статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-ої категорії, тобто, встановлені судом обставини стосуються іншого предмета спору, відмінного від предмета спору по даній справі та обсягу обставин предмета доказування.

Тому колегія суддів вважає, що позивач не має права для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги положення ст. 195 КАС України, яким суду апеляційної інстанції надано право перегляду рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Томашпільському районі Вінницької області задовольнити .

Постанову Томашпільського районного суду Вінницької області від 16 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Томашпільському районі про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними і зобов'язання вчинити певні дії скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Ватаманюк Р.В.

Смілянець Е. С.