Справа № 2-а-75
Суддя: Токмакова А. П.
Дата ухвалення: 2010-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Валківський районний суд Харківської області
Справа № 2-а-75/2010 року
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 березня 2010 року м.Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

Головуючого судді Токмакової А.П.,

розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Банківському районі Харківської області про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дитині війни»,

ВСТАНОВИВ:

12.01.2010 року позивач звернулася до суду з позовом про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду та стягнення з відповідача недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дитині війни».

В позові зазначено, що відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року позивач є дитиною війни та має право на отримання щомісячної державної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком у зв'язку з чим, просить відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів за період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2008 року, зобов'язати Управляння Пенсійного фонду України в Валківському районі Харківської області нарахувати та виплатити недоплачену, як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за 2006- 2008 рік.

В судовому засіданні позивач була відсутня, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, проте надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутністю в зв'язку з похилим віком та станом здоров'я.

Відповідач та його представник в судовому засіданні були відсутні. Відповідач надав до суду заперечення, згідно якого позов не визнає. В запереченні зазначено, що частина 3 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлює норму, згідно якої мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частиною першою, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Разом з тим для розрахунку доплати до пенсії особам, яким встановлено статус «Дитина війни» величина мінімальної пенсії за віком, на законодавчому рівні не встановлена, оскільки нормативно - правовими актами, які діють на території України, для окремих категорій населення країни встановлені різні величини оскільки питання пов'язані з підвищенням пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст.6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» слід вирішувати шляхом внесення змін до вище вказаного закону. Також представник відповідача прохав справу слухати у його відсутності. Вивчивши докази, що є у справі та розглянувши справу у письмовому провадженні за відсутності сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Як встановлено, позивач має статус «Дитина війни», що підтверджується копією пенсійного посвідчення .

Враховуючи зазначений статус позивача, суд зазначає, що його соціальний захист регулюється Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст.7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Законом України „Про Державний бюджет на 2006 рік" від 20 грудня 2005 року дію ст.6 зазначеного Закону на 2006 рік зупинено.

Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік" від 19 січня 2006 року, який набрав чинності 15 березня 2006 року, до статгі 110 Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік" було внесено зміни, якими встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" у 2006 році запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Проте, у 2006 році пільги, встановлені ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" запроваджені не були.

Закони України „Про Державний бюджет на 2006 рік" від 20 грудня 2005 року та „Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет на 2006 рік" від 19 січня 2006 року не конституційними не визнані та діяли протягом 2006 року.

Таким чином, відповідно до вищезазначених Законів, у відповідачів не було підстав нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", оскільки до 15 березня 2006 року дію зазначеної норми було зупинено, а потім передбачені нею виплати не запроваджені.

Крім того, надаючи перевагу Законам України „Про Державний бюджет на 2006 рік" від 20 грудня 2005 року та Про внесення змін до Закону України „ Про Державний бюджет на 2006 рік" від 19 січня 2006 року, суд виходить з того, що закони є актами єдиного органу законодавчої влади - Верховної Ради України. Конституція України не встановлює пріоритету в застосуванні того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмету правового регулювання. Відсутній такий закон України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Конституційний Суд України у п.З мотивувальної частини рішення від 03 жовтня 1997 року № 4-зп (справа про набуття чинності Конституцією України) зазначив: „Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше".

Виходячи наведених норм законодавства, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача, які стосуються виплат доплати до пенсії за 2006 рік. Відповідач по справі протягом 2006 року діяв у відповідності з діючим законодавством та не мав підстав здійснювати позивачу щомісячні доплати до пенсії, оскільки до 15 березня 2006 року дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» була зупинена, а з 15 березня 2006 року здійснення доплат, визначено у інший спосіб, тобто поставлено в залежність від виконання у другому півріччі 2006 року Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік».

Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу підвищення до пенсії за 2007 рік, суд вважає їх частково підлягаючими задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» статтю 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» зупинено на 2007 рік.

Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 6, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян) № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року пункт 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» було визнано такими, що не відповідає Конституції України (є не конституційними).

Пунктом 5 зазначеного Рішення Конституційного суду України визначено, що рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів,

що визнані не конституційними.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані не конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх не конституційність.

Таким чином, положення п.12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року № 489-V втратило чинність 09 липня 2007 року.

Виходячи з приписів ч.4.ст.152 Конституції України та дати ухвалення рішення Конституційним Судом України, Управління Пенсійного фонду України в Банківському районі Харківської області повинен був нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" з 09 липня 2007 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо не конституційності пункту 12 статті 71 Закону України „Про Державний бюджет України", ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 09 липня 2007 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", нараховувати та здійснювати позивачу відповідні доплати.

Суд зазначає, що з моменту прийняття Конституційним судом України рішення щодо не конституційності положень п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» ці норми втратили чинність, а тому з цього часу виплаті підлягало підвищення до пенсії в розмірі, передбаченому ст.6 «Про соціальний захист дітей війни».

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 152 Конституційного суду України та дати ухвалення Рішення Конституційним судом України Управління пенсійного фонду України в Валківському районі Харківської області повинно було нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", в редакції яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним судом України рішення щодо не конституційності п.п.41 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, УПФУ з 22 травня 2008 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", нарахувати та здійснювати доплату до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Між тим, до 22 травня 2008 року, тобто до ухвалення зазначеного рішення Конституційним Судом України, відповідач, здійснюючи, особам, які мають статус "Дитина війни" доплати, передбачені ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в редакції від 01 січня 2008 року, з урахуванням п.п.41 розділу 2 Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", УПФУ діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначених законів, а тому позовні вимоги щодо стягнення доплати до пенсії у розмірі 30 відсотків пенсії за віком з 01 січня 2008 року по 21 травня 2008 року задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно ч. ч.З та 4 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантуються. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Сторонами по справі не заперечується, що відповідно до ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» позивач, як дитина війни має право на отримання доплати до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно- правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються. Таким чином, держава взяла на себе зобов'язання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав.

Згідно змісту ч.і ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний

захист, що включає право на забезпечення їх в старості та у інших випадках, передбачених законом.

Законом України « Про соціальний захист дітей війни» реалізовано конституційне право на соціальний захист громадян, які мають статус «дитина війни», серед яких їм надано право на отримання 30% доплати до пенсії.

Так Пенсійний фонд України діє відповідно до Положення « Про пенсійний фонд України» і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені у встановленому порядку його територіальні управління.

Відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Територіальним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача є Управління Пенсійного фонду України в Банківському районі Харківської області.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити частково, визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Валківському районі Харківської області та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Валківському районі Харківської області здійснити перерахунок пенсії позивача з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.і ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, а також за період із 22 травня 2008 року по 31.12.2008 року.

Як вбачається зі змісту довідки УПФУ в Валківському районі Харківської області позивачу проводилась частково доплата до пенсії, а саме в 2006-2007 році було частково сплачено доплату до пенсії в сумі-240-00 грн.; в 2008 році - в розмірі 579,30 грн.

Суд вважає безпідставними заперечення відповідача щодо невизначеності на законодавчому рівні питання відносно органу на який покладено обов'язок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивачу, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни» покладено на Управління Пенсійного фонду України в Валківському районі Харківської області, за місцем проживання позивача.

Суд вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу не виконання своїх зобов'язань, які встановлені ст.46 Конституції України та зазначеною нормою Закону.

Щодо строку звернення до суду із адміністративним позовом, суд вважає за необхідне зазначити наступне: порушення прав позивача, за захистом яким він звернувся до суду тривало з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року і припинилося лише 01 січня 2008 року, після внесення змін до Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Таким чином, суд не вбачає пропущення позивачем строку звернення до суду за захистом свого права щодо отримання доплати до пенсії, передбаченого ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходить з того, що вимоги про стягнення з Управління Пенсійного Фонду України у Валківському районі Харківської області доплати до пенсії у визначеній позивачем грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, якому надані такі повноваження.

Між тим, виходячи зі змісту позову та для повного захисту прав позивача, за захистом яких вона звернулась до суду, суд вважає необхідним на підставі ч.2 ст. 11 КАС України, вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність УПФУ в Валківському районі Харківської області, по не виконанню з 09 липня 2007 року із 22 травня 2008 року приписів статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», яка призвела до порушення прав позивача на своєчасне нарахування доплати до пенсії.

Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ч.З ст.94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 22, ч.З ст. 46, ст. 64, ст. 152 ч.2 Конституції України, ст.ст.6,7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року № 489-У, рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року, рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29,36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7,9,12,13,14,23,29,30,39,41,43-46,ст71,ст.98,101,103,111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян) № 6-рп/2007 року від 09 липня 2007 року, Законом України « Про державний бюджет на 2008 рік», ст.ст.160,161,п.4 ч.2 ст. 162, ст.ст. 1,3, 8, 94, 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Валківському районі Харківської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Валківському районі Харківської області.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Валківському районі Харківської області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за 2007 рік з 09 липня по 31 грудня 2007 року, за 2008 рік - за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1,70 гривень.

Постанова може бути оскаржена до адміністративного апеляційного суду Харківської області через Валківський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-ти денний строк заяви про апеляційне оскарження з дня складення постанови у повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя Токмакова А.П.