Справа № 804/10622/14
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 року м. Київ К/800/5952/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя-доповідач Кочан В.М., судді Пасічник С.С. , Ситников О.Ф. , розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2014р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.01.2015р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Командира військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та скасування п.7 наказу №501 від 09.06.2014р.,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Командира військової частини НОМЕР_1 з вимогами про визнаня протиправними дій командира військової частини НОМЕР_1 щодо проведення службового розслідування та прийняття наказу від 09.06.2014р. №501 "Про результати проведення службового розслідування" в частині накладення дисциплінарного стягнення - попередження про неповну службову відповідність та скасування п. 7 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 501 від 09.06.2014р.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2014р. в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.01.2015р. апеляційну скаргу залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2014р. у справі № 804/10622/14 залишено без змін.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що встановлені службовим розслідуванням обставини стали обґрунтованими підставами для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Відповідачем не порушено процедуру притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

У касаційній скарзі позивач, з посиланням на порушення норм матеріального і процесуального права, допущених судами, просить судові рішення скасувати.

З`ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відхилення касаційної скарги з урахуванням наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Збройних Силах України на посаді командира військової частини НОМЕР_2 .

26.05.2014 року командиром військової частини НОМЕР_1 винесено наказ №444 "Про призначення службового розслідування" відносно ОСОБА_1 та інших посадових осіб військової частини НОМЕР_2 щодо витрачення коштів військовою частиною НОМЕР_2 на загальну суму 100 000,00 грн.

За результатами службового розслідування складено Акт, затверджений 04.06.2014р. командиром військової частини НОМЕР_1 (вх.№729 від 05.06.2014р.), в якому зазначено, що в ході проведення розслідування комісією встановлено факти ряду порушень з боку посадових осіб військової частини НОМЕР_2 та НОМЕР_1 у сфері державних закупівель. Зокрема, внаслідок недієвого контролю з боку посадових осіб військової частини НОМЕР_2 не доотриманно запчастини на суму 11 122 грн.

Фінансування військової частини НОМЕР_2 проведено відповідно до Розподілу коштів №104 від 08.04.2014р., підготовленого озброєнням військової частини НОМЕР_1 (за підписом начальника озброєння військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 , начальника автомобільної служби озброєння військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 ). Згідно зазначеного розподілу кошти призначені для закупівлі запасних частин.

Розподіл коштів проведено у відповідності до заявки військової частини НОМЕР_2 від 08.04.2014р. №231 за підписом командира частини.

24.04.2014р. командиром військової частини НОМЕР_2 майором ОСОБА_1 укладено договір № 3 з приватним підприємством "Автомаркет-2000" в особі директора ОСОБА_4 на суму 40 000,00 грн. Відповідно до видаткової накладної від 24.04.2014р. № АМ-690 запасні частини в кількості 42 (сорок двох) найменувань отримані за дорученням № 40 від 24.04.2014р. Перевіркою вказаних запасних частин, які закуповувались за накладною під тим же самим номером, встановлена відсутність 2 (двох) найменувань, а саме лобового скла ОСОБА_5 та радіатора ОСОБА_5 на загальну суму 11 122,08 грн.

Судами попередніх інстанцій на підтвердження вини позивача досліджено дві видаткові накладні від 24.04.2014р., в одній з яких зазначено товар, а саме: радіатор водяний ОСОБА_6 та скло вітрове ОСОБА_6 , при цьому обидві видаткові накладні підписані позивачем, які були дослідженні під час службового розслідування та містяться в додатках до акту.

Крім того, встановлено, що посадовими особами військової частини НОМЕР_2 не виконані вимоги командира військової частини НОМЕР_1 щодо обов`язкового погодження переліку матеріалів, запасних частин, закупівлю яких необхідно здійснити із начальником озброєння - як відповідальним за статтю витрат 3640 КЕКВ 2210 КПКВ 2101710 так і безпосередньо з командиром військової частини НОМЕР_1 .

За результатом службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ №501 від 09.06.2014р. "Про результат проведення службового розслідування", яким командира військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_1 попереджено про неповну службову відповідність.

В акті службового розслідування зроблено висновок про порушення командиром військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 вимог ст. 66 та ст. 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999р. № 548-ХІУ щодо належного керівництва господарською діяльністю батальйону та збереження, законності витрачання матеріальних засобів, п. 3.1.3, 3.1.9 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997р. № 300 щодо правильного визначення потреби в матеріальних засобах та грошових коштах; організації та контролю правильного ведення обліку та зберігання матеріальних засобів; здійснення контролю за правильним, ощадливим та доцільним витрачанням матеріальних засобів та грошових коштів; вжиття необхідних заходів для боротьби з нераціональним їх витрачанням; організації проведення перевірок господарської діяльності, п. 1.19 Тимчасового керівництва щодо організації обліку матеріальних засобів, організації внутрішнього контролю за його збереженням і використанням у військовій частині.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача щодо допущених порушень при проведенні службового розслідування та при зверненні до прокурора при виявленні правопорушень.

Згідно з п. 1.2 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 року №82 службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових осіб. Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування. Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки адміністративного корупційного правопорушення, чи одержано інформацію про вчинення такого правопорушення військовослужбовцем, командир військової частини зобов`язаний у межах своїх повноважень вжити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення відповідному прокуророві та спеціально уповноваженому суб`єктові у сфері протидії корупції. У разі якщо ознаки адміністративного корупційного правопорушення встановлено під час проведення службового розслідування стосовно військовослужбовця Збройних Сил України чи одержано інформацію про вчинення ним такого правопорушення, командир військової частини зобов`язаний у межах своїх повноважень вжити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення відповідному прокуророві та начальникові відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Судами також обґрунтовано спростовано доводи позивача про непроведення з ним особисто бесіди при накладенні стягнення, оскільки на виконання ч. 1 ст. 86 Закону України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування бесіда з позивачем проведена, про що свідчить аркуш бесіди від 31.05.2014р., головою комісії з проведення службового розслідування. Зауважень по проведенню бесіди в аркуші бесіди не зазначено та аркуш бесіди підписано власноруч позивачем.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2014р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.01.2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Кочан В.М.

судді
Пасічник С.С.

Ситников О.Ф.