Справа № 2-а-4041/10
Суддя: Холод Р. С.
Дата ухвалення: 2010-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-4041/10/0812
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2010 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді: Холод Р.С.,

при секретарі: Родніковій Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов'язання здійснити їй перерахунок, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2010 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов'язання здійснити її перерахунок як особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст.183-2 КАС України суд розглянув дану справу у скороченому провадженні.

Позивач посилається на те, що вона інвалід третьої групи першої категорії, постраждала від Чорнобильської катастрофи, її захворювання пов'язано з впливом аварії на Чорнобильській атомній електростанції. Знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію в розмірі, яка менша за мінімальний розмір пенсії, передбаченої чинним законодавством. Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-7 від 28 лютого 1991 року, згідно якого пенсії особам віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Особам, віднесеним до 1 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірах: інвалідам 1 групи 100% мінімальної пенсії за віком; інвалідам 2 групи 75% мінімальної пенсії за віком; інвалідам 3 групи 50% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 54 ч.4 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути меншим по 1 групі інвалідності 10 мінімальних пенсій за віком; по 2 групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком; по 3 групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст. 28 п.1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", мінімальний розмір пенсії за віком 25 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Тому їй, як інваліду 3 групи та особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії розмір державної та додаткової пенсії повинен розраховуватись виходячи з розмірів передбачених ч.4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" .

Разом з тим, розмір її пенсії не відповідає законодавчо встановленому мінімальному критерію, чим порушуються його конституційні права. Пенсія інваліда 3 групи не може бути нижчою 6 мінімальних пенсій за віком. Згідно ст. 19 ч.1 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" мінімальний розмір пенсії за віком визначається виключно законами України, а не постановами Кабінету Міністрів України. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, організацій незалежно від форми підпорядкування, а відповідно до ст. 75 Конституції України єдиним органом законодавчої влади в Україні є Верховна Рада України, тому розмір мінімальної пенсії визначається саме Верховною Радою України.

Згідно ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень між громадянами України.

Ст. 28 п.1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" чітко визначає, що мінімальна пенсія за віком дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

Зважаючи на це, 25 серпня 2010 року вона звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, як того вимагає закон, але отримала відмову (№2023/Г-9 від 03.09.2010 року) в перерахунку пенсії, оскільки відповідач послався не на закон, а на підзаконні нормативно-правові акти.

31 серпня 2010 року позивач звернулась до Комунарського районного суду з цивільним позовом до Пенсійного фонду України у Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок пенсії та стягнення невиплаченої суми коштів.

У жовтні 2010 року ухвалою суду було закрито провадження по цивільній справі на підставі рішення Конституційного суду України №19-рп від 09.09.2010 року, яким було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), пункт 2 частини першої статті змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами» від 18.02.2010 року №1691-VI. Тобто з 10.09.2010 року, відновлена дія норми Закону за якою справи зазначеної категорії розглядається в порядку адміністративного судочинства.

В адміністративному позові, позивач просить визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя щодо відмови в перерахунку пенсії по інвалідності у відповідності до вимог ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зобов'язати управління Пенсійного фонд України в Комунарському районі м. Запоріжжя зробити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності у відповідності до вимог ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 22.05.2008 року.

А також, згідно вимог ст.ст. 50, 54 вищезазначеного Закону зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя перерахувати та виплатити недоотримані суми пенсії за вказаний період часу і виплачувати збільшену пенсію постійно.

Представник відповідача надала заперечення на позовну заяву. В заяві висловила незгоду з позовом та пояснила, що позивач дійсно перебуває на обліку в УПФ України в Комунарському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію по інвалідності. Нарахування пенсії здійснюється відповідно до діючого законодавства, а саме ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Підвищення даних виплат проводилось відповідно до встановлених норм. Такими нормами відповідач визнає положення постанови КМУ «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 року, Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Окрім того вказала, що відповідно до Конституції України видатки держави здійснюються відповідно до Державного Бюджету, затвердженого на відповідний рік. Таким чином, заявлене позивачем збільшення не є обґрунтованим, оскільки не передбачено закладеними у відповідний Бюджет коштами. Вказала, що Управління не може проводити не профінансовані державні програми. Просила відмовити у задоволенні даного позову.

Згідно приписів ст. 99 КАС України на момент відкриття провадження - адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше обчислюється з дня, коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Про порушення свого права позивач дізнався з відповіді УПФ в Комунарському районі м. Запоріжжя від 03.09.2010 року. Приписами ч.1 ст. 102 КАС України визначено, що пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем при зверненні до суду 26.10.2010 року пропущено шестимісячний процесуальний строк для визнання дій відповідача неправомірними за період з 22.05.2008 року, а відповідно і вимоги про перерахунок пенсії за вказаний період не підлягають задоволенню.

Крім того, суд враховує дату подачі ОСОБА_1 позовної заяви до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про зобовязання вчинити певні дії у порядку ЦПК України 21.08.2010 року (по цій справі було закрито провадження 22.10.2010 року за п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України).

При цьому слід ураховувати, що звернення особи до 9 вересня 2010 року до місцевого загального суду з позовною заявою в межах строку, визначеного Цивільним процесуальним кодексом України, яка не була розглянута у звязку з ухваленням Конституційним Судом України Рішення від 9 вересня 2010 року №19-рп/2010 у справі за конституційним поданням Верховного Суджу України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами», є поважною причиною пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 у вигляді: державної пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції згідно із Законом від 09 лютого 2006 року, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Однак у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема, по 3 групі інвалідності, - 6 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до категорії 1, зокрема інвалідам 3 групи , призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до ст. 53 цього закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, яка згідно ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму, визначеного законом для осіб, які втратили працездатність.

Судом встановлено, що позивач є потерпілим від аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, має 3 групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з Чорнобильською катастрофою, що підтверджується копією посвідчення та довідкою Міністерства охорони здоров»я, у зв'язку з чим користується правами та пільгами, передбаченими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Розрахунок пенсії позивачу відповідачем проводиться всупереч положенням статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статями 50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", застосуванню підлягає мінімальний розмір пенсії за віком, який визначається згідно із ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Іншого нормативно-правового акта, який визначав би цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Таким чином, суд вважає, що при зверненні позивача з заявою до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя, їй безпідставно було відмовлено в перерахунку пенсії по інвалідності у відповідності до вимог ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому суд вважає, що такі дії відповідача є неправомірними, належить зобовязати його зробити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності позивачу з 03.03.2010 р., у відповідності до вимог ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача в подальшому підвищувати та здійснювати перерахунок пенсії, то суд вважає, що не має підстав на майбутнє визначати протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання та не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин. А тому в цій частині та інших позовних вимог має бути відмовлено.

На підставі викладеного, ст. ст. 3, 8, 16, 22, 24, 46, 50, 55 Конституції України, ст. ст. 1, 49, 50, 54 Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. 58 Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів на 2008 рік", ч.ч. 4, 5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", керуючись ст. ст. 11, 71, 86, 99, 102, 158-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя щодо перерахунку пенсії, додаткової пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 03.03.2010 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсію по третій групі інвалідності відповідно до ст.54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановивши її на рівні 6 мінімальних пенсій за віком виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановивши її на рівні 50 % від мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством, за період з 03.03.2010 року з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена сторонами, а також іншими особами у звязку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обовязки, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя: Р.С.Холод