Справа № 2-а-194/2010
Суддя: Димашок В. П.
Дата ухвалення: 2010-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області
Справа № 2-„а-194
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2010 року Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі

Головуючого судді Димашка В.П.

секретаря Чернової О.А.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Коломия справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України у Коломийському районі про визнання неправомірними дій та зобовязання здійснити перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся з позовом до управління Пенсійного фонду України у Коломийському районі в якому просив визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Коломийському районі щодо не нарахування йому підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Коломийському районі здійснити перерахунок його пенсії із врахуванням підвищення в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни", та виплатити заборгованість, яка виникне в результаті такого перерахунку за період з 09.07.2007р. по 30.11.2009 р.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що він ОСОБА_2 1942 р. н., являється дитиною війни і, відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни", має право на пільги, передбачені цим законом.

Положеннями статті 6 вказаного закону передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначається Законом України "Про і загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком, відповідно до абзацу першого частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на один відсоток.

Відповідно до цієї ж ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу, встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно положень ст. 62 Закону України від 19.12.2006 р. № 489-У "Про Державний бюджет на 2007 рік", прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить: з 1 січня 2007 року - 380 гривень, з 1 квітня 2007 року -406 гривень, з 1жовтня 2007 року - 411 гривень.

Однак, пунктом 12 статті 71 Закону України від 19.12.2006 р. № 489-У «Про Державний бюджет України на 2007 рік», дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено на 2007 рік, з урахуванням статті 111 вказаного Закону.

Статтею 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на який поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі +50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

У відповідності до Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 р., положення статей 71 та 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" щодо доплат до пенсії відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" визнано неконституційною, тобто такою, що не відповідає Конституції України.

Також, Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. було поновлено перелік пільг та соціальних гарантій дітям війни.

При цьому, пунктом 41 розділу II Закону України № 107-УІ від 28.12.2007 р. «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деякихзаконодавчих актів України» визначено, що текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", потрібно викласти в такій редакції: "Дітям війни"(крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни".

Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.

Але, положення відповідних Законів України про Державний бюджет втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішень Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. та 22.05.2008 р.

А тому, діючою є редакція Закону України „Про соціальний захист дітей війни" до внесення змін до нього Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за 2007-2008 роки та 6 місяців 2009 року йому не виплачувалось.

Позивач в судове засідання не зявився, однак подав заяви про розгляд справи у його відсутності, та про визнання причин пропуску строку звернення до суду за захистом прав та законних інтересів поважними та поновлення строку з причин, що він про порушення свого права дізнався із засобів масової інформації.

Представник відповідача вказала, що пенсію позивачу виплачувалось згідно вимог чинного законодавства а тому просила в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких підстав.

Статтею 46 Конституції України визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війни дитина війни, це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Позивач у справі є дитиною війни, що підтверджується паспортом позивача, серії СС №214130, згідно якого він народився 05.04.1942 року.

В Законі України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" зазначено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. За 2008 рік виплата цієї надбавки проводилась у визначеному вищевказаним законом розмірі ( з 01.01.2008р. ця сума становила 47 грн., з 01.04.2008р. - 48 грн.10 коп., з 01.07.2008р. - 48 грн.20 коп., з 01.10.2008р. - 49 грн. 80 коп.).

Судом встановлено, що в силу ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. Проте Законом України «Про державний бюджет на 2006 рік» № 3235-ІУ від 20.12.2005 року ( п.17 ст.77.) зупинено дію норми ст. 6 вказаного Закону.

Законом України „Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет на 2006 рік № 3367-ІУ від 19.01.2006 року , який набрав чинності з 01.04.2006 року, п. 17 ст.77 Закону України «Про державний бюджет на 2006 рік» було виключено і відповідно відновлено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Законом України Про державний бюджет України на 2007 рік зупинено надану статтею 6 Закону соціальну гарантію.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа № 1-29/2007 про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) окремі положення Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік, зокрема п.12 ст.71, та ст. 111 якими зупинено на 2007 рік дію ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни. Положення закону, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Тим самим відновлено дію статті 6 Закону, яка тривала до 31.12.2007 року, а тому у 2007 році позивач мав право на підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком у період із 09.07.2007 року по 31.12.2007 року.

Статтею 41 розділу 2 Закону України „Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України № 107-VІ від 28.2.2007 року, ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни викладено в новій редакції, якою передбачено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р. (справа № 10-28/2008 щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), ряд положень Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, зокрема положення п.41 Розділу II вказаного Закону. Тим самим відновлено дію статті 6 Закону, яка тривала до 31.12.2008 року, а тому у 2008 році позивач мав право на підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком у період із 22.05.2008 року по 31.12.2008 року.

Ухвалою Конституційного Суду України від 19 травня 2009 року № 27-у/2009 (справа № 2-25/2009) відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним поданням Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення терміна (словосполучення) мінімальна пенсія за віком, що міститься у статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18 листопада 2004 року № 2195-ІV, тлумачення терміна (словосполучення) мінімальний розмір пенсії за віком, використаного в частині першій статті 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-ІV, статті 19 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 5 жовтня 2000 року № 2017-ІІІ.

Рішення Конституційного Суду України у цих справах мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень зазначеного Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік і Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, що визнані неконституційними. Ці Рішення Конституційного Суду України є обовязковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені. При цьому суд враховує те, що рішення Конституційного Суду України мають пряму дію і для набрання чинності не потребують підтверджень з боку будь-яких органів державної влади. Обовязок виконання рішення Конституційного суду України є вимогою Конституції України, у статті 22 якої встановлено, що при прийнятті нових законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З наведеного вбачається, що пенсія позивачу повинна нараховуватися та виплачуватися із урахуванням мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, розмір якого визначається ст. 58 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік", і який становив у 2008 році: з 1січня- 470 грн., з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня 498 грн.

Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування поширюється на спірні правовідносини, оскільки наявність такої норми, за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком, не є підставою для відмови в реалізації позивачем гарантованого Законом України Про соціальний захист дітей війни права на отримання підвищеного розміру пенсії, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком.

В силу ч. 1 ст. 107 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом. Таким чином, для покладення на органи пенсійного фонду України обовязку із нарахування та виплати недоплачених сум пенсій, необхідно встановити факт протиправності дій вказаних органів по невиплаті пенсії чи гарантованих Законом надбавок до пенсії.

Керуючись положеннями ст. 16 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, суд приходить до висновку, що право на пенсійне забезпечення включає право застрахованої особи на нарахування та виплату пенсії у встановленому нормами чинного законодавства розмірі та вважається реалізованим при отримані застрахованою особою пенсійних виплат у порядку та в умовах, визначених Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У звязку з цим, суд вважає, що для захисту порушених прав позивача, необхідно визнати бездіяльність відповідача - управління Пенсійного фонду України в Коломийському районі Івано-Франківської області у не нарахування та невиплаті позивачу надбавки до пенсії відповідно до 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни протиправною, та зобов'язати відповідача перерахувати та виплатити пенсію за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, так як відповідачем проводилось нарахування пенсії у розмірі, меншому, ніж 30% мінімального розміру пенсії за віком, право на яке надано статтею 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Враховуючи, що строк звернення до суду за захистом своїх прав становить 1 рік, а позивач звернувся до суду з позовом 28 грудня 2009 року, то позов підлягає до задоволення з 28 грудня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

На підставі ст.ст.3, 6, 7 Закону України Про соціальний захист дітей війни, ст.28, 46, 107 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, ст.ст.2, 6, 9, 17-19, 21, 99-100 КАС України та керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Коломийському районі, Івано-Франківської області щодо не нарахування ОСОБА_2 підвищення до пенсії у розмірі, передбаченому статтею 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни за період з 28.12.2008 по 31.12.2008 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Коломийському районі, Івано-Франківської області врахувавши виплачене нарахувати та виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії, отриманої у період з 28.12.2008 по 31.12.2008 року, у розмірі 30% мінімального розміру пенсії за віком, право на яке надано статтею 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до Апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків апеляційного оскарження.

Суддя: Димашок В. П.