Справа № 2-а/243/16/2013
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

3 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідача Кривенка В.В.,

суддів: Терлецького О.О.,

Маринченка В.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України судових рішень в адміністративній справі за його позовом до Управління праці та соціального захисту населяння Слов'янської міської ради про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області постановою від 5 лютого 2013 року позовні вимоги задовольнив.

Донецький апеляційний адміністративний суд постановою від 19 березня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31 березня 2015 року, скасував постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 5 лютого 2013 року та прийняв нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із ухвалою касаційного суду, ОСОБА_3 31 червня 2015 року звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 31 березня 2015 року з підстави передбаченої частиною першою пункту 1 статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Подана заява відповідає вимогам встановленим статтею 239-1 КАС.

На обґрунтування заяви додано копії ухвал Вищого адміністративного суду України від 20 лютого 2013 року та 13 лютого 2014 року (справи №№ К/9991/51630/11 та К/800/26397/13 відповідно), які, на його думку підтверджують неоднакове застосування касаційним судом одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 31 березня 2015 року ОСОБА_3 посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції статті 7 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII).

Верховний Суд України вирішував питання про усунення розбіжностей у застосуванні наведеної норми права та у постанові від 20 січня 2015 року (справа № 21-528а14) зазначив, що виключний перелік осіб, які належать до інвалідів війни визначено статтею 7 Закону № 3551-XII. За змістом частини першої і другої цієї статті до інвалідів війни віднесені особи, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов'язків військової служби, пов'язаних з перебуванням на фронті, в районі воєнних дій, у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Частиною п'ятою статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов'язок і військову службу» передбачено, що строкову військову службу громадяни України проходять відповідно до законів України у Збройних Силах України та інших військових формуваннях з метою здобуття військово-облікової спеціальності, набуття практичних навичок і умінь для збройного захисту Вітчизни. Отже, за правилами цієї норми проходження строкової служби з метою здобуття військово-облікової спеціальності, набуття практичних навичок і умінь, не є тотожним участі в бойових діях та захисту Батьківщини в розумінні статті 7 Закону № 3551-XII.

Надання статусу інваліда війни відповідно до статті 7 Закону № 3551-XII безпосередньо пов'язано з визначенням самого поняття «ветеран війни», яке міститься у статті 4 цього Закону. А відповідно до частини першої статті 4 Закону № 3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

Цьому правовому висновку рішення у даній справі відповідає.

Так, у справі, що розглядається касаційний суд погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції зазначив, що інвалідність ОСОБА_3 не пов'язана із виконанням обов'язків військової служби в контексті статті 7 Закону № 3551-XII, а одержана внаслідок проходження військової служби, а отже ОСОБА_3 не може вважатися інвалідом війни.

За таких обставин колегія суддів не вбачає необхідності у відкритті провадження про перегляд справи.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів Судової палати в адміністративних справах України,

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження справи за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населяння Слов'янської міської ради про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії для перегляду постанови Вищого адміністративного суду України від 31 березня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.В. Кривенко
Судді: О.О. Терлецький
В.Л. Маринченко