Справа № 22-а-26681/11
Суддя: Яцина В. Б.
Дата ухвалення: 2011-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Харківської області
Категорія - соцвиплати
Головуючий 1 інстанції - Черних Є. А.
Доповідач - Яцина В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2011 року. м. Харків.

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді Яцини В Б.,

суддів Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області

на рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 28 вересня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Барвінківському районі Харківської області про зобовязання перерахувати, нарахувати та виплатити недоплаченої державної соціальної допомоги дитині війни, -

В СТАНОВИЛА:

09 вересня 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії за віком із підвищенням за рахунок щомісячної державної соціальної допомоги, як дитині війни, у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком та провести відповідні виплати з урахуванням фактично сплачених сум на її користь з 09 липня до 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року і до 31 грудня 2009 року.

Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 28 вересня 2010 року позов задоволений частково. Зобовязаний відповідач здійснити перерахунок пенсії позивачці з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за період з 22 травня 2008 року до внесення відповідних змін до чинного законодавства, з урахуванням раніше здійснених виплат.

У апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та в позові відмовити повністю.

Колегія судців за відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю відповідно до правил ст. 195, п. 1 ч.І ст. 197 КАС України розглянувши справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції безспірно встановлено, що позивач отримує пенсію за віком та відноситься до соціальної категорії "дитина війни".

В порушення вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»позивачу щомісячне підвищення до пенсії виплачувалось у меншому розміру відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст. 46, 22 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, яке гарантується як загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, бюджетних чи інших джерел соціального забезпечення. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

За правилами ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Виходячи з цього, у даному випадку не застосовується вказане обмеження у застосуванні мінімального розміру пенсії, оскільки для спірних правовідносин залишилася чинною норма ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції Закону від 18 листопада 2004 року N 2195-1V, яка за своїм змістом передбачає застування при підвищення пенсії дітям війни виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого абзацом першим частини першої статті 28 вказаного Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Виходячи з наведеного суд першої інстанції обґрунтовано та відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (у редакції, згідно до Закону України № 2195-І/Г від 18 листопада 2004 року), яка передбачає, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком яка відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, дійшла до висновку про те, що позивачка має право на отримання вказаної соціальної виплати у визначених вказаними законами розмірах.

Згідно за Законом України від 28 грудня 2007 року N 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" з 1 січня 2008 року було зменшено виплати, які передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» до розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року N 10- рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) зменшення розміру пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Оскільки внаслідок цього, враховуючи передбачені ст. 152 Конституції України наслідки визнання неконституційним окремих положень закону, внаслідок ухвалення вказаних рішень Конституційного суду, з 22 травня 2008 року було поновлена дія статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" про підвищення пенсії в редакції від 18 листопада 2004 року N 2195-ІУ, а визнані неконституційними положення Закону України Про державний бюджет на 2008 рік втратив свою чинність, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про період, за який підлягає захисту порушене відповідачем право позивачки на отримання вказану соціальну виплату.

Судова колегія відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що вказана правова ситуація, неврегульованість механізму реалізації положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», чи відсутність належного бюджетного фінансування звільняє відповідача від обовязку підвищення пенсії дітям війни та проведення відповідного перерахування пенсій, - оскільки відповідно до принципу юридичної визначеності, який є один з аспектів передбаченого ст. 8 Конституції України принципу верховенства права, та згідно гарантій на мирне володіння майном, передбачених ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, такі обставини не можуть бути підставою для порушення конституційних прав громадян на соціальний захист, в тому числі й на отримання надбавки до пенсії, яка прямо передбачена законом.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що застосуванню підлягає саме положення Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а не постанова Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530.

Передбачений ч. 2 ст. 99 КАС України річний обмежувальний строку звернення до адміністративного суду у даному випадку не підлягає застосуванню, оскільки провадження по справі було правильно відкрито і справа була розглянута в порядку цивільного судочинства, яке не обмежує право звернення особи до суду яким-небудь строком.

Приписи абз. 15 п. 1 розділу XII Прикінцевих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року N 2453-УІ (в ред. Закону України від 2 грудня 2010 року N 2748-VI), які передбачають повноваження судових палат у цивільних справах апеляційних судів загальної юрисдикції по розгляду в порядку адміністративного судочинства апеляційні скарги щодо спорів, розглянутих в порядку цивільного судочинства, - не містять прямої вказівки про ретроспективне поширення норм КАС України на такі справи.

Виходячи з того, що протиправна невиплата позивачці гарантованого законом підвищення до пенсії є по суті втручання у її право на мирне володіння майном, яке гарантується першим параграфом статті 1 Протоколу N 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, то у даному випадку підлягають застосовуванню загальні правила трирічної позовної давності, передбачені ст.ст. 256-257 ЦК України.

Рішення Конституційного Суду України від 9 вересня 2010 року N 19-рп/2010 у справі по конституційному поданню Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України Про внесення змін у деякі законодавчі акти України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами цього висновку не спростовує, оскільки стосується інших процесуальних аспектів юрисдикційного характеру, не повязаних із матеріальним змістом спору.

Зазначення в рішенні суду про проведення відповідачем спірних виплат до внесення змін до чинного законодавства не містить конкретного строку виконання, тому має не імперативний, а диспозитивний характер, внаслідок чого судова колегія не бачить підстав для відповідного втручання.

Виходячи з наведеного, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують, то з підстав, передбачених ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись абз. 15 п. 1 розділу ХП Прикінцевих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 210-212,254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області залишити без задоволення.

Рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 28 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя:

Судді колегії: