Справа № 2-а-1439/10
Суддя: Шикеря І. А.
Дата ухвалення: 2011-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 2-а-1439/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.11.2010 року суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Шикеря І.А., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Первомайську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Миколаївської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1К звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м. Первомайську Миколаївської області (надалі УПФ), в якому просила визнати дії УПФ неправомірними, щодо відмови підвищити пенсію як дитині війни на 30% відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни", за період з 27.04.2010 рік по 27.10.2010року, зобовязати УПФ надалі виплачувати їй як дитині війни державну соціальну допомогу передбачену Законом України від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» (далі Закон від 18 листопада 2004 року) та стягнути з УПФ на її користь витрати по сплаті судового збору в сумі 3 грн. 40 коп., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" належить до соціальної групи "діти війни", оскільки народилась 22.10.1935 року і на час закінчення Другої світової війни, їй не виповнилося 18 років та має право на щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії, як то передбачено ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", проте відповідач не зважаючи на це не в повному обсязі виплачує їй щомісячну державну соціальну допомогу, в звязку з чим, вона звернулась до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою судді від 05.11.2010 року позовні вимоги ОСОБА_1К в частині визнання дій неправомірними та стягнення недоплаченої як дитині війни щомісячної державної соціальної допомоги, за період з 27.04.2010 року по 04.05.2010 року були залишені без розгляду.

В судове засідання позивачка не зявилась, до суду надала заяву, де просить слухати справу у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, однак на адресу суду начальником управління ОСОБА_2О було направлено листа в якому вона просить розглядати справу у відсутність представника УПФ, а також заперечення, в який остання вказала, що розмір мінімальної пенсії за віком, з якої потрібно обчислювати 30% надбавки до пенсії, законодавчо не визначений; застосувати мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність) не можна, оскільки він застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з вказаним Законом. Крім того, ст. 6 Закону України «Про соціальний захисти дітей війни» від 18.11.2004р. не визначено, який орган та за рахунок яких коштів та джерел і в якому процедурному порядку здійснюється призначення та виплата пенсій. Тому органи Пенсійного фонду в своїй діяльності керуються постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», яка набрала чинності з 22.05.2008р., та проводять виплату підвищення до пенсії «дітям війни» в розмірі 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Виходячи з цього відсутні підстави для зобовязання Управління Пенсійного Фонду України в м. Первомайську Миколаївської області провести перерахунок пенсії та забезпечити її виплату позивачці.

Відповідно до ч.4 ст. 122 КАС України, у разі якщо клопотання про розгляд справи за їх відсутності заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши заяви сторін та письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивачка ОСОБА_1К народилась 22.10.1935 року, отже, станом на 02 вересня 1945 р. вона не досягла вісімнадцятирічного віку, тобто на неї розповсюджується норма Закону України «Про соціальний захист дітей війни» №2195-1У від 18.11.2004 року, який набрав чинності з 01.01.2006 року (далі Закон), та вона має статус «дитини війни».

Відповідно до ст. 6 Закону «дітям війни» пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 3 Закону державні соціальні гарантії «дітям війни», встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

В запереченнях відповідач вказує, що у 2010р. доплата позивачці як дитині війни проводиться відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», яка набрала чинності з 22.05.2008 року. В пункті 8 зазначеної постанови передбачено, що дітям війни (крім тих на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії, або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться в розмірах: з 22.05.2008 року 48,10 грн., з 01.07.2008 року 48,20 грн., з 01.10.2008 року 49,80 грн.

Таким чином, відповідно до даної постанови з січня 2009 року по теперішній час позивачці проводилася доплата до пенсії в розмірі 49,80 грн.

Згідно з положенням ч. 2 ст. 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами, в тому числі і постановою Кабінету Міністрів України.

Обчислення підвищення до пенсії, виходячи з розміру встановленого постановою Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року є порушенням засад пріоритету законів над підзаконними актами, а тому розрахунок такого підвищення у 2009р. повинен здійснюватися в розмірі, встановленому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Що стосується твердження відповідача з приводу того, що підстави для задоволення позову відсутні у звязку з тим, що визначений Законом України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» розмір мінімальної пенсії за віком повинен застосовуватися виключно для розмірів пенсії, призначеної згідно з вказаним законом, то воно не може бути судом взяте до уваги, так як відповідно до ч.9 ст. 8 ЦПК України забороняється відмова в розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, неясності, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Отже, факт відсутності визначення та врегулювання на законодавчому рівні питання визначення величини мінімальної пенсії за віком, що застосовується для обчислення підвищення пенсії особам, яким встановлено статус дитини війни, не може бути підставою для позбавлення позивачки визначених державою соціальних гарантій та підтримки як дитини війни.

Згідно з ч.7 ст. 9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

На час розгляду справи розмір мінімальної пенсії за віком, визначений лише ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», згідно якого мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність. Відповідно до ст.2 ч.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року, прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Крім того, суд вважає безпідставним твердження відповідача щодо невизначеності на законодавчому рівні питання відносно органу, на який покладено обовязок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни.

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого указом Президента України від 1.03.2002 р., Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, на який покладено обовязок щодо призначення пенсії, підготовки документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій. Діє Пенсійний фонд України через свої місцеві органи.

До органів Пенсійного фонду України входить й Управління Пенсійного Фонду України в м. Первомайську Миколаївської області.

Таким чином, обовязок по нарахуванню та виплаті доплат до пенсії, яка передбачена Законом України «Про соціальний захист дітей війни», покладено саме на відповідача.

Що стосується позовних вимог позивачки в частині зобов`язання відповідача здійснювати нарахування та виплату допомоги у майбутньому, то вони є необґрунтованими, оскільки компетенція суду не розповсюджується на правовідносини, які не існують на теперішній час, отже, дані вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того, у відповідності до ст. 94 КАС України з Управління Пенсійного Фонду України у м. Первомайську Миколаївської області на користь позивача слід стягнути документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, в сумі 3 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8,9,10,11,12,70,71, 159, 160, 161,162, 163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Миколаївської області неправомірними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Миколаївської області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії як дитині війни з 04.05.2010 року по 04.11.2010 року у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, яка встановлена ч.1 ст. 28 Закону України від 09.07.2003 року «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Миколаївської області на користь ОСОБА_1 судовий збір, в розмірі 3грн. 40коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанову може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

С У Д Д Я