Справа № 22-а-20351/11
Суддя: Коцюрба О. П.
Дата ухвалення: 2011-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Коцюрби О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області, про перерахунок пенсії по інвалідності,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом про перерахунок раніше призначеної державної та додаткової пенсії, а також доплати за проживання в зоні посиленого радіологічного контролю, виплату яких передбачено статтями 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХII.

Зазначав, що є потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, інвалідом 2 групи, повязаної з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і проживає в м. Біла Церква та отримує державну та додаткову пенсію, а також доплату за проживання в зоні посиленого радіологічного контролю, виплата яких передбачена статтями 50, 54 Закону.

Посилаючись на те, що розміри призначених її пенсій та доплат не відповідають розмірам, передбаченим цим Законом, привести їх у відповідність із Законом відповідач відмовився, просив визнати бездіяльність та відмову відповідача провести перерахунок неправомірними та зобовязати його провести відповідні перерахунки та виплати починаючи з 01.01.2009 по 31 грудня 2009 року.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2010 року позов задоволено. Ухвалено визнати неправомірною відмову відповідача щодо перерахунку пенсії та додаткової пенсії, а також доплати за проживання в зоні посиленого радіологічного контролю відповідно до статей 50, 54 Закону за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року. Зобовязати управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області здійснити перерахунок пенсії позивача за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року визначивши її розмір згідно ст. 50, ч. 4 ст. 54 цього закону, основної в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, визначити її розмір 75 % мінімальної пенсії за віком.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування постанови та ухвалення нової про відмову в позові з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач є інвалідом 3 групи у звязку з захворюванням, повязаним з впливом аварії на ЧАЕС та отримує державну та додаткову пенсію, а також доплату за проживання в зоні посиленого радіологічного контролю виплата яких передбачена статтями 50, 54 Закону.

Відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач має право на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, розмір його пенсії не може бути меншим 8 мінімальних пенсій за віком, а розмір пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищуються у розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідачем державна та додаткова пенсія, а також доплата за проживання в зоні посиленого радіологічного контролю виплачувалась в розмірі, встановленому відповідними постановами Кабінету Міністрів України, які суперечать вимогам Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в значно меншому розмірі, ніж встановлено зазначеними нормами Закону.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19). Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсії позивача, передбаченої Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», необхідно керуватися статтями 50, 54 цього Закону, а не постановами Кабінету Міністрів України

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року за №10рп/2008 визнано таким, що не відповідає Конституції України пункт 28 розділу II «Внесення змін до законодавчих актів України» Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік», яким змінено статті 50, 54 Закону в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Дане рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними, тому статті 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» діють в попередній редакції.

Колегія суддів вважає, що оскільки рішення Конституційного суду України № 10 рп було постановлено 22 травня 2008 року, тому у позивача право на доплату до пенсії виникло з 22 травня 2008 року.

Однак відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України (в редакції, яка діяла на час винесення рішення) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк.

Прийнявши до уваги наведене, суд обґрунтовано визнав дії відповідача щодо відмови перерахувати розмір додаткової пенсії відповідно до статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними та зобовязав відповідача здійснити відповідний перерахунок.

З матеріалів справи вбачається, що позивач дізнався про порушення своїх прав з моменту звернення до суду 14 квітня 2010 року., тобто в межах річного строку звернення до адміністративного суду з моменту, коли позивач дізнався про порушення своїх прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк. Згідно з ст.100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Оскільки позивач ОСОБА_1 звернувся до суду 14 квітня 2010 року, тому позов підлягає задоволенню в межах річного строку на звернення до суду з 14 квітня 2009 року.

В звязку з чим рішення суду підлягає зміні в частині дати відповідно з якої відповідач має здійснювати нарахування та виплату позивачу пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду, виклавши абзац третій резолютивної частини у редакції, яка відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква Київської області - задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2010 року змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини у такій редакції: «Зобовязати управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 14.04.2009 року по 31.12.2009 року визначивши її розмір згідно ст. 50, ч. 4 ст. 54 цього закону, основної в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, визначити її розмір 75 % мінімальної пенсії за віком».

У решті постанову залишити без змін.

Копію постанови направити особам, які брали участь у справі.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАСУ та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий

Судді: