Справа № 22-а-2313/11
Суддя: Ямкова О. О.
Дата ухвалення: 2011-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №22-а-2313/11 18.10.2011 18.10.2011 18.10.2011
Провадження №22-а/1490/2666/11
Справа №22а-2313/11 Суддя першої інстанції Єгорова Н.І.,
Категорія 99 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2011 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів Ямкової О.О., Локтіонової О.В.,

при секретарі судового засідання: Величковській В.С., без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Доманівському районі Миколаївської області (далі - УПФ) на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 20 вересня 2010 р. по справі за позовом ОСОБА_2 до УПФ про захист соціальних прав,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка звернулася в суд з позовом до УПФ, в якому просила зобов'язати УПФ перерахувати їй як особі, яка має правовий статус дитини війни доплату (підвищення) до пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з травня 2008 р. по грудень 2008 р., за 2009 р. та з січня 2010 р. по липень 2010 р.

Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 20 вересня 2010р. позов задоволено частково. Зобов'язано УПФ здійснити перерахунок пенсії та виплатити позивачці підвищення до пенсії, як дитині війни за період з 18 серпня 2009 р. по 31 липня 2010 р. у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яка встановлена ч. 1 ст. 28 Закону України від 9 липня 2003 р. «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон від 9 липня 2003 р.) .) з урахуванням 10% виплачених. Визнано бездіяльність УПФ стосовно не нарахування та невиплати підвищення до пенсії дитині війни, починаючи з 18 серпня 2009р. по 31 липня 2010 р. У задоволенні позову щодо перерахунку та виплаті підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з травня 2008 р. по грудень 2008 р., з 01 січня 2009 р. по 17 серпня 2009 р. відмовлено у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

В апеляційній скарзі УПФ, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, просило рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка отримує пенсію за віком та належить до категорії громадян, яким визначено статус дитини війни.

Положеннями ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 р. (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Однак, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 р. №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) вказані зміни щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Після чого положення ст. 6 Закону від II і листопада 2004 р. знову почали діяти в їх первинній редакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Окрім цього, статтею 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2009 рік" та статтею 70 Закону України "Про державний бюджет України на 2010 рік", Кабінету Міністрів України надано право в 2009 р. та в 2010 р. встановлювати розміре соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні правовідносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України "Про соціальний захист дітей війни" залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2009 р. і 2010 р. дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Суд першої інстанції, який розглядав справу за правилами цивільного судочинства, повно та всебічно дослідив обставини спору, належно оцінив надані докази та дійшов обґрунтованого висновку, що УПФ як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсії та доплат до них, у порушення вимог ст. 6 вищевказаного Закону від 18 листопада 2004 р. не здійснило відповідні перерахування за той період, коли І дія цієї норми не була зупинена, чим і допустило протиправну бездіяльність. На підставі І чого суд задовольнив позовні вимоги частково, в межах строку позовної давності.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій із посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни не приймаються до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом цього спору. ] Проблеми надання бюджетних коштів УПФ для виконання покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і тому судом не розглядалися.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду, а тому не можуть бути підставою для скасування правильного по суті судового рішення.

Керуючись ст. ст. 198, 200 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Доманівському районі Миколаївської області відхилити, а рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 20 вересня 2010 р. - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ( часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді