Справа № 821/2437/15-а
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/2437/15-а
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області до товариства з обмеженою відповідальністю "Седіол" про накладення арешту на кошти,

встановив:

Державна податкова інспекція у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі - позивач, ДПІ) звернулась до суду із позовом, в якому просить накласти арешт на кошти та інші цінності товариства з обмеженою відповідальністю "Седіол" (далі - відповідач, ТОВ "Седіол"), що знаходяться у банках.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача виникла заборгованість по податку на додану вартітсь у розмірі 19 245,10 грн. Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 28.08.2015 р. у справі № 821/2313/15 стягнуто із ТОВ "Седіол" податковий борг у сумі 19 245,10 грн. Позивач просить на підставі пп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України накласти арешт на кошти та інші цінності ПП "ОРІКС", що знаходяться у банках вказаного боржника.

Представником позивача подана заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач письмових заперечень на позов не надав. Разом з тим, 13.08.2015 р. на адресу ТОВ "Седіол": вул. 9 Січня, 15, офіс 521, м. Херсон судом направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі та закінчення підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду. Вказане поштове відправлення повернулось до суду із відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Згідно із ч. 8 ст. 35 КАС України вважається, що повістку вручено особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до відповідного державного реєстру, або за адресою, яка зазначена її представником, і це підтверджується підписом відповідної службової особи.

Відповідно до спеціального витягу з ЄДРЮОФОП від 03.09.2015 р. № 21114857 місцезнаходженням відповідача є: вул. 9 Січня, 15, офіс 521, м. Херсон.

Частиною 11 ст. 35 КАС України визначено, що розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Таким чином, відповідач був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи належним чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Право податкового органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, у разі, якщо у платника податків, який має податковий борг, відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу, передбачено пп. 20.1.17 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Поняття податкового боргу, відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, включає в себе грошове зобов'язання, яке самостійно узгоджене платником податків, або узгоджене в порядку оскарження, але не сплачене у встановлений ПК України строк.

Судом встановлено, що ТОВ "Седіол" здійснює господарську діяльність на підставі статуту, зареєстрованого Головним управлінням юстиції у м. Херсоні 13.03.2007 р. та знаходиться на обліку в ДПІ у м. Херсоні з 14.03.2007 р. № 5536.

За результатами здійснення фінансово - господарської діяльності станом на 14.07.2015 р. відповідач має податковий борг по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 19245,10 грн., який виник 30.06.2014 р. за рахунок несплати узгоджених податкових зобов'язань, згідно:

- податкової декларації з податку на додану вартість від 18.06.2014 р. № на суму 63929,00 грн.;

- податкової декларації з податку на додану вартість від 04.07.2014 р. № на суму 2331,00 грн.;

- акту перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість від 30.10.2014 р. № 769/21-03-15-02 та податкового повідомлення-рішення від 16.12.2014 р. № на суму 1020,00 грн.

В зв'язку з наявністю переплати в сумі 48034,90 грн., залишок несплаченого податкового боргу становить 19245,10 грн.

Для стягнення вказаної суми заборгованості ДПІ зверталась до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративними позовами.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 28.08.2015 р. у справі № 821/2313/15-а задоволено позовні вимоги Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області до ТОВ "Седіол" про стягнення податкового боргу, проте заборгованість у сумі 19 245,10 грн. відповідачем добровільно не сплачена.

Суд зазначає, що підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав, але розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Зазначене випливає із системного тлумачення правових норм, які містяться у статті 94 ПК України. Ці норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків, причому зміст правового регулювання викладається в єдиному контексті.

Додаткові випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені статтею 94 цього Кодексу, визначені п.п. 20.1.17 пункту 20.1 статті 20 ПК України.

Наведена законодавча норма встановлює одночасно як право податкового органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.

Відсутність підстав для застосування арешту коштів платника податків, передбачених підпунктом 20.1.17 пункту 20.1 статті 20 ПК України, серед підстав для застосування адміністративного арешту, що входять до переліку, встановленого пунктом 94.2 статті 94 ПК України (сформульованого як вичерпний), не є перешкодою для застосування арешту коштів на рахунках платника податків у відповідних випадках.

Згідно зі ст. 89 розділу ІІ ПК України податковим органом прийнято Рішення про опис майна у податкову заставу від 26.03.2015 р. № 129.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що позивачем з метою встановлення наявності активів у відповідача направленні запити до державних органів реєстрації, в результаті чого отримано довідки, а саме: Держсільгоспінспекції про відсутність зареєстрованої техніки у відповідача; управління Державтоінспекції УМВС України в Херсонській області про відсутність зареєстрованих транспортних засобів за ТОВ "Седіол"; Державного реєстру прав майнові активи відсутні. У зв'язку з чим, складено акт опису майна від 07.08.2014 р. № 460 на яке платник податків набуде право власності у майбутньому.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що у відповідача відсутнє майно та інші майнові активи для погашення податкового боргу в сумі 19 245,10 грн.

Згідно бази даних ДПІ у м. Херсоні ТОВ "Седіол" має відкриті розрахункові рахунки у банках.

Крім цього, суд зазначає, що постановою Національного Банку України № 22 від 21.01.2004 р. затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі - Інструкція).

Вимоги цієї Інструкції поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів та є обов'язкові для виконання ними (пункти 1.1. та 1.3 Інструкції).

Главою 10 Інструкції визначено порядок виконання банками заходів щодо арешту коштів на рахунках клієнтів.

Пункт 10.2 Інструкції передбачає, що арешт за постановою державного виконавця або за рішенням суду (далі - документ про арешт коштів) накладається на кошти, що обліковуються за рахунками, відкритими клієнтами в банку, відповідно до нормативно-правових актів Національного банку, що регулюють порядок відкриття та використання рахунків.

Арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку клієнта, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках клієнта, які відкриті в банку, або на кошти на одному/кількох рахунку/ах. (пункт 10.3 Інструкції).

До арешту суми в розмірі, який визначений документом про арешт коштів, банк продовжує арештовувати кошти, що надходять на рахунок клієнта, та виконує платіжні вимоги/інкасові доручення (розпорядження) щодо списання коштів з урахуванням тієї суми, яку раніше частково списано на підставі платіжних вимог/інкасових доручень (розпоряджень) за тим виконавчим документом, для забезпечення якого було накладено арешт на кошти на рахунку клієнта.

Банк після списання за платіжною вимогою/інкасовим дорученням (розпорядженням) суми в розмірі, який визначений документом про арешт коштів, списує цей документ з відповідного позабалансового рахунку та, якщо немає на обліку за позабалансовим рахунком інших документів про арешт коштів, проводить операції за рахунком клієнта.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що у разі визначення конкретного розміру заборгованості у документі, яким накладено арешт, банк без порушення прав платника та одночасно клієнта банка в частині обмеження користування належними такому платнику коштами або цінностями, у разі повного виконання рішення про арешт та списання визначеної суми у визначеному розмірі, продовжує безперешкодно виконувати завдання по списанню або перерахуванню коштів платника за його бажанням.

Згідно підпункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України боржнику виставлена податкова вимога від 09.07.2014 р. за № 8374-25 на суму 15 894,10 грн., яка направленаа поштою 19.08.2014 р.

Відтак, вимога щодо накладення арешту на кошти та цінності, які знаходяться в банку та належать платнику податків у сумі 19 245,10 грн., який має несплачений податковий борг на вказану суму є правомірною та обґрунтованою.

Доказів сплати податкового боргу в сумі 19 245,10 грн. відповідачем не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 11, 86, 94, 128, 159-163, 167, 254 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Накласти арешт на кошти та інші цінності, що знаходяться у банках боржника: товариства з обмеженою відповідальністю "Седіол" () з метою погашення податкового боргу у сумі 19 245,10 грн. по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), а саме:

- АТ "УКРСИББАНК", МФО 351005, р/р 5692, 2301, 2300, 2300, 2300;

- Акціонерний банк "Південний", МФО 328209, р/р 2403, 5211;

- ЗОДАТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ", м. Запоріжжя, МФО, 328209, р/р 260563235;

- ПУАТ "ФІДОБАНК", МФО 300175, р/р 0024, 0024;

- ПАТ "КРЕДОБАНК", МФО 300365, р/р 648, 648;

- АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ", м. Київ, МФО, 380805, р/р 5;

- АТ "ОТП БАНК" МФО 300528, р/р 5019;

- Казначейство України (ел. адм. подат.), МФО 899998, р/р 11481;

- АТ "ПІРЕУС БАНК МКБ", МФО 300658, р/р 0685;

- ПАТ "УКРІНБАНК", МФО 300142, р/р 0497, 0046,

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кисильова О.Й. кат. 8.2.2