Справа № 377/660/15-а
Суддя: Орел А. С.
Дата ухвалення: 2015-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/660/15-а

Провадження №2-а/377/46/15

07 вересня 2015 року Славутицький міський суд Київської області у складі судді Орла А.С., при секретарі Прохоровій О.О., з участю:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Славутичі адміністративну справу за позовом головного управління Пенсійного фонду України у Київській області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції в м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу за невиконання рішення суду, -

УСТАНОВИВ:

12 червня 2015 року позивач звернувся до суду з названим позовом до відповідача з вимогою визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця про накладення штрафу від 26.05.2015 р. ВП № 45569150 за невиконання рішення суду відповідно до виконавчого листа № 2-а/1023/752/12 від 11.11.2014 р..

Посилався на незаконність оскаржуваної постанови, оскільки судове рішення не виконане з поважних причин, а саме відсутності довідки про грошове забезпечення пенсіонера, яку повинно було надати головне управління Міністерства внутрішніх справ в Київській області.

Відповідач свого представника до суду не направив, що не є перешкодою для розгляду справи за його відсутності.

Представник позивача у судовому засіданні просила про задоволення адміністративного позову з посиланням на обставини, зазначені у позовній заяві.

Дослідивши надані докази та оглянувши матеріали адміністративної справи № 2-а/1023/752/12, суд встановив наступні обставини справи.

У липні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до Славутицького міського Київської області суду з адміністративним позовом до ГУ ПФУ в Київській області, ГУ МВС України в Київській області з вимогами про визнання неправомірними дій щодо нарахування пенсії без урахування доплати за виконання службових обовязків в зоні відчуження та зобовязання провести перерахунок пенсії з 7 грудня 2011 року з урахуванням вказаної доплати та виплачувати перераховану пенсію довічно (справа № 2-а/1023/752/12).

Постановою Славутицького міського суду Київської області від 6 серпня 2012 року у вказаній справі адміністративний позов ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2013 року постанову Славутицького міського суду Київської області від 6 серпня 2012 року скасовано та ухвалено нову постанову про часткове задоволення позову. Визнано неправомірними дії головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо нарахування пенсії ОСОБА_2 як пенсіонеру Міністерства внутрішніх справ без урахування щомісячної доплати за виконання службових обовязків в зоні відчуження Чорнобильської АЕС, передбаченої ч. 3 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постановою Кабінету Міністрів України № 233 від 07.06.2000 р. із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 137 від 29.01.2003 р.. Зобовязано головне управління Пенсійного фонду України в Київській області провести перерахунок призначеної ОСОБА_2 пенсії за період з 7 грудня 2011 року по день ухвалення постанови з урахуванням щомісячної доплати за виконання службових обовязків в зоні відчуження Чорнобильської АЕС, передбаченої ч. 3 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постановою Кабінету Міністрів України № 233 від 07.06.2000 р. із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 137 від 29.01.2003 р.. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На виконання цієї постанови за заявою стягувача Славутицьким міським судом Київської області 23.10.2013 р. було видано виконавчий лист, на підставі якого постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві від 26.12.2013 р. було відкрито виконавче провадження ВП № 41350839.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 23 вересня 2014 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2013 року скасовано в частині зазначення кінцевої дати проведення перерахунку пенсії ОСОБА_2. В решті постанову суду залишено без змін.

На виконання цієї постанови за заявою стягувача Славутицьким міським судом Київської області 11.11.2014 р. було видано виконавчий лист, на підставі якого постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві від 26.11.2014 р. було відкрито виконавче провадження ВП № 45569150.

Ухвалою Славутицького міського суду Київської області від 30 червня 2015 року за заявою ГУ ПФУ в Київській області виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження ВП № 41350839 від 26.12.2013 р., визнано таким, що не підлягає виконанню і відкликано.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві від 26.05.2015 р. про накладення штрафу по ВП № 45569150 за невиконання у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника вчинити певні дії накладено на боржника, головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, штраф у розмірі 680 гривень.

Не погодившись з постановою, у строк, передбачений ст. 181 КАС України, боржник, - головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, звернулося до суду з цим адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві.

Вирішуючи публічно-правовий спір відповідно до встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі рішення).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 цього Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 25 цього Закону державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий лист і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби (ч. 1 цієї статті).

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом (ч. 2 цієї статті).

Згідно ч. 1 ст. 27 цього Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 75 цього Закону після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобовязує боржника вчинити певні дії або утриматися від вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення (ч. 1 цієї статті).

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше пяти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до ст. 89 цього Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника юридичну особу від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (ч. 1 цієї статті).

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону (ч. 2 цієї статті).

З аналізу наведених та інших норм Закону України «Про виконавче провадження» випливає, що доведення наявності поважних причин невиконання рішення, що зобовязує боржника вчинити певні дії, у строк, встановлений державним виконавцем, є обовязком боржника, а не державного виконавця, як безпідставно вважає позивач, оскільки ч. 1 і 2 ст. 11 цього Закону такі обовязки не передбачені.

Як вбачається з матеріалів справи, поважною причиною невиконання судового рішення боржник, - позивач по справі, вважає лист завідувача сектора забезпечення соціальних виплат управління фінансового забезпечення ба бухгалтерського обліку ГУ МВС України в Київській області від 22.04.2014 р. про те, що доплата за виконання службових обовязків в зоні відчуження ЧАЕС не належить до грошового забезпечення, а також те, що постановою суду не передбачено зміну грошового забезпечення ОСОБА_2, що належить до компетенції сектора забезпечення соціальних виплат УФЗБО ГУ МВС України в Київській області.

Права і обовязки сторін та інших учасників виконавчого провадження передбачені ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 6 цієї статті боржник, зокрема, зобовязаний утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Згідно ч. 7 цієї статті особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобовязані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Як встановлено судом, у матеріалах адміністративної справи № 2-а/1023/752/12 є довідка про виплачені ОСОБА_2 помісячно спірні суми доплати за виконання службових обовязків у зоні відчуження.

За необхідності отримати від інших осіб необхідні для виконання рішення довідки боржник мав право і обовязок звернутися з відповідним клопотанням до державного виконавця, оскаржити неправомірну відмову у видачі необхідної довідки, вчинити інші дії, необхідні для своєчасного виконання судового рішення, повідомити про наявність поважних причин невиконання державного виконавця з наданням підтверджуючих документів.

Однак цього ним не було зроблено, що свідчить про відсутність поважної причини невиконання судового рішення боржником, - позивачем у справі.

За таких обставин оскаржувана постанова державного виконавця була ним винесена правомірно і підстав для її скасування немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Обставини, на які посилається позивач у позовній заяві, ним не доведені, у звязку з чим підстав для задоволення адміністративного позову немає.

Керуючись ст. 6, 17-21, 158-163, 181 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Постанова може бути оскаржена сторонами до Київського апеляційного адміністративного суду через Славутицький міський суд. Апеляційні скарги можуть бути подані протягом десяти днів з дня одержання копії постанови у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Постанова у повному обсязі складена 8 вересня 2015 року.

Суддя А. С. Орел