Справа № 2-а-17/11
Суддя: Ковальова А. Б.
Дата ухвалення: 2011-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 2-а-17/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2011 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, як місцевий адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ковальової А.Б.

при секретарі Золотих Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС роти ДПС № 3 ОДДЗ УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області прапорщика міліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2010 року позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, як місцевого адміністративного суду, з адміністративним позовом до посадової особи - інспектора ДПС ОСОБА_2, в якому просить суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення, винесену відносно нього відповідачем 25 липня 2010 року за ч.1 ст.122 КУПАП, справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування позову вказує, що не згоден з винесеною постановою та вважає її такою, що не відповідає вимогам закону та яка складена з порушенням норм діючого законодавства, виходячи з того, що ПДР він не порушував, рухався зі швидкістю 97 км/год, і відсутні будь-які докази на підтвердження того, що швидкість, яка заміряна приладом «Іскра», належить саме до його транспортного засобу. Посилається також на наявність свідка, який може підтвердити правдивість його показань.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, у якій зазначив, що свої позовні вимоги по суті та за обставинами підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити, просить суд розглянути справу за його відсутності на підставі наданих ним доказів. Крім цього, надав суду свої особисті письмові пояснення щодо обставин справи.

Відповідач - інспектор ДПС ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, яке знаходиться у матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надавав, письмових пояснень та заперечень проти позовних вимог до суду не надходило.

Відповідно до вимог ч. 4 ст.128 КАС України, у разі неприбуття відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату та місце судового розгляду справи, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Також у судове засідання не зявився свідок ОСОБА_3, але надала суду свої особисті письмові пояснення щодо обставин справи, зазначивши, що 25 липня 2010 року вона особисто знаходилася в автомобілі ОСОБА_4, державний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1 на автодорозі Харків Сімферополь Алушта - Ялта, і вважає, що в діях відповідача відсутній склад адміністративного правопорушення, так як він ПДР не порушував, рухався з дозволеною швидкістю.

У судовому засіданні досліджені наступні письмові докази по справі:

- копія паспорта позивача ( а.с. 5);

- постанова по справі про адміністративне правопорушення (а.с. 11);

- письмові пояснення позивача ( а.с. 17);

- письмові пояснення свідка ОСОБА_3 (а.с. 18).

Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини, дослідивши письмові докази по справі

оцінкою належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, відповідно до вимог ст. 86 КАСУ встановив наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2 «а» - 88.

Судом встановлено, що 25 липня 2010 року о 18.55 годині інспектором ДПС ОСОБА_2 було складено протокол та винесено постанову про адміністративне правопорушення серії АР № 231421, в установчій частині яких було зазначено, що 25 липня 2010 року о 18.55 годині на автодорозі Харків Сімферополь Алушта - Ялта, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем ОСОБА_4, державний номер АЕ5949С, рухався зі швидкістю 117 км/год, чим перевищив встановлену швидкість руху в населеному пункті на 27 км/год. Швидкість вимірювалась приладом «Радіс 2117». В звязку з чим за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 ч.1 КУпАП, на позивача було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Як зазначив позивач, у своєму позові, він був не згодний з даними приладу Радіс, так рухався зі швидкістю 97 км/год позаду іншого автомобіля, усі прилади його автомобіля були технічно справними, про що свідчить талон техогляду.

Суд вважає встановленим факт зазначення інспектором ДПС в постанові про адміністративне правопорушення невстановлених відомостей стосовно порушення позивачем ПДР України.

Так, згідно постанови про адміністративне правопорушення фіксація безпеки дорожнього руху належним чином не здійснювалась, заперечення позивача в протоколі про адміністративне правопорушення спростовують зазначені інспектором ДПС ствердження, обставини справи не встановлені та не зясовані, свідки до участі в справі не долучалися, докази, які б підтверджували наявність вини позивача та правомірність винесення постанови відповідачем, відсутні та суду не надані. Крім цього, у доданому до постанови протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що фіксація швидкості автомобіля, яким керував позивач, велася приладом «Радіс 2217», без зазначення строку дії сертифікату чи інших відомостей щодо працездатності вказаного технічного засобу, без зазначення документів на підтвердження своєчасного проходження перевірки та державної метрологічної атестації вимірювального приладу «Радіс». Отже, всупереч встановленого КУпАП порядку розгляду адміністративних справ, відповідачем по справі при винесенні постанови не зясовані і не встановлені обставини справи, а в основу обвинувачення покладені лише власні переконання інспектора ДПС за відсутності жодного доказу по справі з формальним, безпідставним і необґрунтованим складенням постанови про адміністративне правопорушення. Тому, цілком очевидно, що співробітником ДАІ складено документи саме із „спрощеним підходом.

Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів

Згідно ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержавних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведенності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 1, 3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з скоєнням адміністративного правопорушення інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки чи відеозапису… протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, враховуючи, що згідно норм КАСУ презумпція вини покладає на субєкта владних повноважень, обовязок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати ствердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обовязку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а також неявка відповідача в судове засідання без поважних причин - свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

З увагою на встановленні в судовому засіданні обставини та визначені відповідно до них правовідносини, приймаючи до уваги, що будь-які докази, які б спростовували вказані позивачем обставини, у суду відсутні, а відповідачем надані не були, з оглядом на відсутність заперечень проти позову з боку відповідача, суд приходить до висновку, що задоволення позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вимоги позивача є обґрунтованими і підлягаючими задоволенню.

На підставі ст. 55, 62 Конституції України, ст. ст. 7, 33, 245, 247, 251, 252, 258, 280, 283, 287, 288, 289 КпАП України, керуючись ст. ст. 2, 6, 11, 14, 69, 70, 71, 72, 86, 104, 122, 128, 143, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ДПС роти ДПС № 3 ОДДЗ УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області прапорщика міліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 231421 від 25 липня 2010 року, винесену інспектором ДПС роти ДПС № 3 ОДДЗ УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області прапорщиком міліції ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1 22 КпАП України ОСОБА_1.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП України - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: А.Б. Ковальова