Справа № 826/4945/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17 липня 2015 року 11 год. 50 хв. № 826/4945/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Данилишин В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рябого Дмитра Сергійовича та державного реєстратора прав на нерухоме майно управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа: управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 21 січня 2015 року №18748262 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень (далі - оскаржуване рішення), а також зобов'язання відповідача зареєструвати за позивачем право власності на квартиру №18, що розташована за адресою: місто Київ, вулиця Академіка Вільямса, будинок №8-Д (далі - квартира).

В обґрунтування позову зазначено, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідачем безпідставно відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на квартиру за позивачем. Відповідачем прийнято оскаржуване рішення у зв'язку з тим, що подані для проведення державної реєстрації документи не відповідають вимогам законодавства. При цьому, не зазначено які саме документи та яким саме нормам законодавства не відповідають.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

До суду 29 квітня 2015 року через канцелярію від представника позивача надійшла письмова заява про уточнення позовних вимог, а саме про визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення, прийнятого державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рябим Дмитром Сергійовичем (далі - відповідач-1), а також зобов'язання державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач-2) зареєструвати за позивачем право власності на квартиру. Третьою особою у справі зазначено реєстраційну службу Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - третя особа).

Вказану заяву судом, відповідно до ч. 1 ст. 137 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

У ході судового розгляду справи представники позивача позов, з урахуванням уточнень, підтримали та просили задовольнити його повністю, а представник відповідачів не визнала позов та просила відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, згідно з ч. 4 ст. 122 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до ст. 55 КАС України, допущено заміну відповідачів 1, 2 та третю особу їх процесуальними правонаступниками - державним реєстратором прав на нерухоме майно управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рябим Дмитром Сергійовичем (далі - відповідач-1), державним реєстратором прав на нерухоме майно управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач-2) та управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - третя особа).

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем-1 21 січня 2015 року прийнято оскаржуване рішення про відмову у державній реєстрації права власності на квартиру за позивачем.

Підставою для такої відмови в оскаржуваному рішенні зазначено невідповідність документів, поданих для проведення державної реєстрації, вимогам законодавства.

Суд погоджується з доводами позивача щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів та аналізу наступних норм і обставин.

Так, з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що 16 грудня 2014 року позивач звернулась до органу державної реєстрації із письмовою заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності), а саме щодо проведення державної реєстрації права власності на квартиру за позивачем.

До заяви позивачем додано відповідний пакет документів.

За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів відповідачем-1 прийнято оскаржуване рішення про відмову у проведенні державної реєстрації права власності на квартиру за позивачем.

Згідно з ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 3, п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Нерухоме майно - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

Державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

Право власності на квартиру, житлове та нежитлове приміщення може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), в яких вони розташовані.

У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 24 Закону, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених ч. 9 ст. 15 цього Закону; заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених ст. 4-2 та ч. 9 ст. 15 цього Закону; під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Згідно з п. 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

У рішенні про відмову в державній реєстрації прав зазначаються всі підстави прийняття такого рішення.

Як з'ясовано у ході судового розгляду справи та уже зазначено вище, у державній реєстрації права власності на квартиру за позивачем відмовлено у зв'язку з тим, що документи, подані для проведення такої реєстрації, не відповідають вимогам законодавства.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що нормами Закону не передбачено такої підстави для відмови у державній реєстрації права, як зазначена відповідачем-1 в оскаржуваному рішенні.

У Законі, а саме у ст. 24, міститься вичерпний перелік підстав, за наявності яких може бути відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Відмова в державній реєстрації, у тому числі права власності на нерухоме майно, з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Стосовно зазначеної в оскаржуваному рішенні інформації про те, що багатоквартирний житловий будинок, реєстрацію права власності на квартиру у якому заявлено позивачем, зведено на земельній ділянці, цільове призначення (вид користування) якої не передбачає таке будівництво, суд зазначає наступне.

У матеріалах справи міститься копія Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки (вул. Академіка Вільямса, 8-Д у Голосіївському районі м. Києва), з яких вбачається, що цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16 квітня 2013 року, індексний номер витягу 2474272 (номер запису про право власності 676623).

Крім того, у матеріалах справи також міститься копія зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві 09 грудня 2013 року за №КВ23 декларації про готовність об'єкта до експлуатації (будівництво житлового будинку по вул. Академіка Вільямса, 8-Д у Голосіївському районі міста Києва).

Тобто, на час звернення позивача до органу державної реєстрації із заявою про проведення державної реєстрації права власності на квартиру житловий будинок, у якому розташована квартира, прийнято в експлуатацію.

Відповідно до п. 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461, прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I-III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація).

Розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 09 жовтня 2014 року №623 "Про присвоєння поштової адреси закінченому будівництвом об'єкту: "Будівництво житлового будинку по вул. академіка Вільямса, 8-Д у Голосіївському районі м. Києва", як вул. Академіка Вільямса, 8-Д" присвоєно закінченому будівництвом житловому будинку, у якому розташовано квартиру, поштової адреси.

Отже, проаналізувавши вище викладені норми та обставини, суд вважає оскаржуване рішення безпідставним та необґрунтованим, у зв'язку з чим воно підлягає скасуванню.

При цьому, заявлена позивачем вимога про зобов'язання відповідача-2 зареєструвати за позивачем право власності на квартиру не підлягає задоволенню, оскільки ч. 4 ст. 9 Закону передбачено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Крім того, згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя, від так завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 державного реєстратора прав на нерухоме майно управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рябого Дмитра Сергійовича та державного реєстратора прав на нерухоме майно управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа: управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії є таким, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №18748262, прийняте 21 січня 2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Рябим Дмитром Сергійовичем.

3. Позов в іншій частині залишити без задоволення.

4. Присудити на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) здійснений нею судовий збір у розмірі 73,08 грн. (Сімдесят три гривні вісім копійок) із Державного бюджету України.

Копії постанови направити (вручити) сторонам та третій особі (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин