Справа № 219/6228/2013-а
Суддя: Решетняк І. В.
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/6228/2013-а
2-а/219/265/2013
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2013 року м. Артемівськ

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Решетняк І.В., розглянувши в письмовому провадженні у приміщенні суду в м. Артемівську Донецької області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області про визнання протиправними дій щодо припинення виконання рішення суду та зобов`язання виконати рішення суду,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області (далі по тексту відповідач) про визнання протиправними дій щодо припинення виконання рішення суду від 15.04.2011 року з 01.11.2011 року та зобов`язання відновити з 01.11.2011 року виконання рішення суду від 15.04.2011 року щодо нарахування та виплати основної державної та додаткової пенсій по інвалідності відповідно до ст.ст.49,50, ч.4 ст.54, ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», чинними на час призначення пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач незаконно, в порушення вимог ст.58 Конституції України, припинив з 01.11.2011 року виконувати рішення суду від 15.04.2011 року, аргументуючи це зміною законодавства України.

У письмових запереченнях на адміністративний позов відповідач вказав, що рішення суду, на яке посилається позивач, було прийнято до внесення змін в законодавство України, яким керуються органи Пенсійного фонду України відповідно до повноважень, визначених ст.19 Конституції України, конституційність внесених змін до законодавства України підтверджено відповідним рішенням Конституційного Суду України.

Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутністю. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження розгляд і вирішення адміністративної справи в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без виклику осіб, які беруть участь у справі, та проведення судового засідання на основі наявних у суду матеріалів у випадках, встановлених цим Законом.

Позивачем та відповідачем були подані до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутністю. У зв`язку з цим на підставі частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України судом, враховуючи складність вирішення даного спору, пов`язаного з застосуванням законодавства України про пенсійні виплати, було вирішено провести 31.12.2013 року розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15.04.2011 року, яке набрало чинності 26.04.2011 року (а.с.6-8), за позивачем визнано право на перерахунок та виплату пенсії по інвалідності (державної та додаткової пенсії) відповідно до ст.ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з розміру 8 мінімальних пенсій за віком та 75% мінімальної пенсії за віком, що розраховуються залежно від розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб з 01.03.2011 року.

У даній постанові суду від 15.04.2011 року також встановлено, що ОСОБА_1 віднесений до 1 категорії як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, та є інвалідом 2 групи (посвідчення серії Є № 055706 від 21.02.2011 року), що також підтверджується довідкою до акту МСЕК серії 10 ААА № 415000 від 21.02.2011 року, за якою позивачу встановлена друга група інвалідності безстроково.

Статус позивача як особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, що має інвалідність 2 групи, підтверджується посвідченнями серії А № 149123 від 08.02.2010 року та серії Є № 055706 від 21.02.2011 року (а.с.13).

Дана обставина визнається сторонами, що відповідно до ч.3 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для звільнення від її доказування.

09.07.2013 року листом № 158/М-10-01-15 (а.с.12) відповідач повідомив позивача про те, що у зв`язку з набранням чинності відповідними положеннями Законів України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», «Про Державний бюджет України на 2012 рік», «Про Державний бюджет України на 2013 рік» було проведено перерахунок пенсії позивача та виплата цієї пенсії здійснюється згідно з діючим законодавством.

У зв`язку з цим слід визнати, що предметом спору по даній справі є правомірність дій відповідача, пов`язаних з незастосуванням положень згаданого рішення суду від 15.04.2011 року.

За правовою природою судове рішення, що набрало законної сили, є законом, який визначає умови і порядок застосування відповідних правових норм на учасників відносин, які регулюються даним рішенням суду. Тому дія судового рішення на певні правовідносини залежить від дії правових норм законодавства України, на яких ґрунтується дане судове рішення. Якщо дія зазначених норм права припинена або зупинена, то відповідно і дія судового рішення як акту застосування закону, що має силу закону по відношенню до конкретних учасників правовідносин або певної групи учасників правовідносин, також повинна бути припинена або зупинена. Тобто доля судового рішення залежить від долі матеріально-правових норм законодавства, на підставі яких це рішення прийнято.

У Прикінцевих положеннях Законів України від 14.06.2011 року № 3491-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», від 22.12.2011 року № 4282-VІ «Про Державний бюджет України на 2012 рік», від 06.12.2012 року № 5515-VІ «Про Державний бюджет України на 2013 рік» визначено, що норми і положення статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на відповідний рік.

На виконання зазначених законодавчих актів Кабінетом Міністрів України у постановах від 06.07.2011 року № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» був визначений інший правовий режим виплати основної державної та додаткової пенсій по інвалідності, ніж передбачений статями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», право на застосування яких до позивача встановлено постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15.04.2011 року.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп дії законодавця України, пов`язані з встановленням іншого правового режиму нарахування та виплати основної державної та додаткової пенсій по інвалідності особам, на які поширюються норми статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на відповідний рік у законах України про Державний бюджет України визнані конституційними. При цьому Конституційний Суд України у рішенні від 26.12.2011 року № 20-рп послався на те, що розглядає принцип збалансованості бюджету як один з визначальних поряд з принципами справедливості та пропорційності (розмірності) у діяльності органів державної влади, зокрема, в процесі підготовки, прийняття та виконання державного бюджету на поточний рік.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 року у справі «Ері проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.04.2004 року.

Тому слід визнати, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч.1 ст.17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо незастосування постанови Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15.04.2011 року у питанні виплати позивачу основної державної та додаткової пенсій по інвалідності відповідно до ст.ст.49,50, ч.4 ст.54, ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв`язку з дією відповідних положень Законів України від 14.06.2011 року № 3491-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», від 22.12.2011 року № 4282-VІ «Про Державний бюджет України на 2012 рік», від 06.12.2012 року № 5515-VІ «Про Державний бюджет України на 2013 рік» є правомірними, такими, що відповідають законодавству України. При цьому суд констатує, що незастосування згаданого рішення суду з причини зміни законодавства України не є актом зворотної дії в часі закону, на що посилається позивач в обґрунтування вимог адміністративного позову.

У зв`язку з викладеним, приймаючи до уваги встановлені судом обставини та відповідні ним спірні правовідносини, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись вимогами ст.ст.69-71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області про визнання протиправними дій щодо припинення виконання рішення суду та зобов`язання виконати рішення суду відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя І.В.Решетняк