Справа № 2а-3919/10
Суддя: Кучерук І. Г.
Дата ухвалення: 2010-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Хортицький районний суд м.Запоріжжя
Справа № 2а-3919/2010 р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2010 р. Хортицький районний суд міста Запоріжжя

в складі: головуючого судді Кучерук І.Г.

при секретарі Новизинській Т.Б.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запорожжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора ДПС роти ДПС ГУМВС України в м. Вінниця ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІДПС роти ДПС ГУМВС України в м. Вінниця ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності, у якому вказав, що постановою АВ №182767 від 24.02.2010 року про адміністративне правопорушення його було визнано винним у тому, що він не виконав вимоги дорожнього знаку 3.1 «Рух заборонено», та позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу 260 грн. за ч.1 ст. 122 КУпАП. Вважає, що правила дорожнього руху не порушував а на його дії відповідно до п. 3.42 ПДР не поширюється норми знаку 3.1 «Рух заборонено» так як він відвозив товар до магазину. Також заявив клопотання про поновлення строк оскарження постанови так як він пропустив його зх. Поважних причин, а саме перший адміністративний позов, який він подав у встановлені законом строк, був залишений без розгляду у звязку з його неявкою до суду, так як він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представник позивача у судовому засіданні, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Суд вважає, що строк оскарження постанови підлягає поновленню з критеріїв справедливості та з позицій забезпечення доступу до суду.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» Учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про дорожній рух» Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п.3 ПДР України Заборонні знаки 3.1 "Рух заборонено". Забороняється рух усіх транспортних засобів.

Відповідно до ПДР України Не поширюється дія знаків: 3.1-3.8, 3.11 - на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в'їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення;

Судом встановлено, що 24.02.2010 року було складено постанову АВ №182767 про адміністративне правопорушення, згідно до якої ОСОБА_2 24.02.2010 року о 08-40 годин в м. Вінниця по вул. Соборна керуючи автомобілем «Мерседес» д/н АР9281ВН не виконав вимогу дорожнього знаку 3.1 «Рух заборонено».

Дії ОСОБА_2 були кваліфіковані за ст. 122 ч.1 КУпАП та відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення позивач був підданий адміністративному штрафу у розмірі 260 грн.

Копію протоколу та постанови ОСОБА_2 отримав особисто 24.02.2010 року, як це передбачено діючим законодавством, про що свідчать його пояснення та підписи під протоколом та постановою, йому розяснені права відповідно до ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, про що свідчить підпис.

Суд вважає необґрунтованими та безпідставними твердження позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення так як факт правопорушення повністю підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АВ №098567 від 24.02.2010 року. Протокол відповідно до ст. 251 КУпАП є доказом скоєння правопорушення.

Суд вважає правомірними, обґрунтованими та законними дії відповідача по складенню постанови серії серії АВ №182767 від 24.02.2010 року про адміністративне правопорушення за ознаками ст. 122 ч.1 КУпАП, та такими що відповідають вимогам п.5,12 ст. 10 Закону України «Про міліцію», ст. 254, 255, 283, 284, 285 КУпАП, «Інструкції з організації провадження та діловодства у справах про адміністративні порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху». Суд вважає, що відповідач діяв у межах своїх повноважень, та було накладено адміністративний штраф у межах санкцій передбачених ст. 122 ч.1 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні ухваленому 29.06.2007 року у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати, постановив, що будь яка особа яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

На думку суду, підстави незгоди з притягненням до адміністративної відповідальності висунуті позивачем, свідчать про спробу позивача уникнути відповідальності за вчинене правопорушення, та не приймаються судом до уваги. З наданої суду копії видаткової накладної №102 не вбачається, що саме позивач на автомобілі обслуговував підприємство та знаходився у відряджені.

Таким чином суд вважає, що законних підстав задоволення адміністративного позову немає.

Відповідно до ст. 171-2 КАС України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 11, 41, 69, 71, 72, 104, 122, 159, 160, 163, 171-2 КАС України, ст. 122 ч.1, 251, 254, 255, 283, 284, 285 КУпАП, ст. 14, 53 Закону України «Про дорожній рух», п. п.3.1 «Правил дорожнього руху», суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити строк оскарження постанови серії АВ №182767 від 24.02.2010 року.

У задоволенні позовних вимог про скасування постанови серії АВ №182767 від 24.02.2010 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 260 грн. - відмовити.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя:

Повний текст постанови виготовлений 24.12.2010 року.

Суддя: