Справа № 2а-3069/10/0970
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2010-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2010 р. Справа № 2a-3069/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі

судді Могили А.Б.

з участю секретаря Надраги Л.Я.

представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_4, вул. Козацька, 11а,м. Калуш,Калуський район, Івано-Франківська область,77300 до Івано-Франківської митниці, вул. Чорновола, 159,м. Івано-Франківськ,76005 про визнання нечинним та скасування рішення № 206000006/2010/001119/1 від 20.07.2010р.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся в суд із адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці про визнання нечинним та скасування рішення № 206000006/2010/001119/1 від 20.07.2010р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем 20.07.2010 року в порушення статті 266 Митного кодексу України визначено митну вартість відмінну від заявленої декларантом , а саме у розмірі 18994,32 грн., що більше ніж заявлено декларантом на 9244,37 грн. Вважає такі дії відповідача протиправними та вчиненими всупереч положенням статті 266 Митного кодексу України.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з вказаних в позовній заяві підстав та зазначив, що митна вартість вантажного автомобіля RENAULT MIDLINER 1998 року випуску повинна складати ціну визначену в рахунку-фактурі від 12.06.2010 року. Відповідач без жодного обгрунтування визначив митну вартість автомобіля за 6-резервним методом. Просив позов задоволити.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили, суду пояснили, що визначення митної вартості товарів, що імпортуються на митну територію України, здійснюється відповідно до Митного Кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 року № 1766 «Про затвердження порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуютсья через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження» на підставі пакету документів, поданого до митного оформлення. Під час розмитнення вказаного транспортного засобу встановлено заниження його митної вартості, що стало підставою для винисення оскаржуваного рішення. Просили в позові відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12.06.2010 року на підставі рахунку-фактури ОСОБА_4 придбав на території ОСОБА_5 вантажний автомобіль RENAULT MIDLINER 1998 року випуску.

02.07.2010 року Даний транспортний засіб був переміщений через державний кордон на територію України.

З метою проведення митного оформлення даного товару 14.07.2010 року ОСОБА_4 було надано Івано-Франківській митниці вантажно-митну декларацію, де завялено митну вартість товару на суму 4000 польських злотих, що на той момент покурсу НБУ становило 9749,95 грн., а також комерційні рахунки із зазначенням країни виробника та походження товару, тобто рахунок-фактуру від 12.06.2010 року, а також інші необхідні документи, перелік яких зазанчений у вантажно-митній декларації.

20.07.2010 року Івано-Франківською митницею винесено рішення № 206000006/2010/001119/1, яким встановлено митну вартість, відмінну від заявленої декларантом, а саме у розмірі 18994,32 грн., що більше ніж заявлено декларантом на 9244,37 грн.

Засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулювання економічних, організаційних, правових, кадрових та соціальних аспектів діяльності митної служби України визначає Митний кодекс України.

Стаття 259 Митного кодексу України встановлює, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

Митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до положень цього Кодексу. Методи визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та умови їх застосування встановлюються цим Кодексом. (ч. 1,4 ст. 260 МКУ).

У статті 266 Митного кодексу України вказані методи визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну. Частина 2 вказаної статті Митного кодексу України визначає, що основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Крім того, положення даної статті передбачають, що якщо митна вартість не може бути визначена за ціною договору, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу. Статті 268 та 269 Митного кодексу України передбачають визначення митної вартості товару за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. Частина 5 статті 266 Митного кодексу України передбачає, що кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до статті 262 Митного кодексу України митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України, шляхом подання декларації митної вартості. Порядок та умови декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 7 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 1766 від 20.12.2006 року для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобовязаний подати: зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу; банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом); пакувальні листи; копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.

Пунктом 2 Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за №339 від 09.04.2008 року контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення операцій їх митного контролю і митного оформлення покладено на митні органи, при цьому послідовність дій посадових осіб митного органу під час здійснення передбаченого цим пунктом контролю визначається Державною митною службою України.

Посилання представника позивача на те, що у рішенні про визначення митної вартості товару відсутні посилання Івано-Франківської митниці, який саме метод використав митний орган для визначення митної вартості не відповідає дійсності, оскільки в графі 31 чітко вказано метод визначення митної вартості.

Судом не беруться до уваги посилання позивача на експертне дослідження від 12.07.2010 року № 68-07/10, оскільки з самого змісту експертного висновку вбачається, що вартість обєкту оцінки, що ввозиться на митну територію України це складова частина митної вартості цього обєкту, яка характеризує витрати на його придбання в країні експортері або у провідних країнах експортерах, але ні в якому разі не є митною вартістю товару. Дане твердження було підтверджено в судовому засіданні експертом ОСОБА_6

Згідно ст.2 та ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на справи щодо оскарження рішень, дій бездіяльності субєкта владних повноважень.

Безпосередня процедура контролю за правильністю визначення митної вартості встановлена наказом ДСУ № 602 від 24.06.2009 року «Про затвердження Порядку роботи посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які перміщуються через митний кордон України», відповідно до п.8, якого митний орган визначає митну вартість товарів на підставі наявних відомостей згідно із законодавством з оформленням рішення про визначення митної вартості товарів за формою та у порядку, встановленими наказом Державної митної служби України від 29.05.2009 N 506 "Про затвердження форми рішення про визначення митної вартості товарів, Порядку його заповнення та Класифікатора додаткових складових до ціни договору", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 18.06.2009 за N 534/16550, у випадках, якщо: митний орган дійшов висновку, що визначена декларантом митна вартість нижча, ніж прямі витрати на виробництво цього товару, в тому числі сировини, матеріалів та/або комплектуючих, які входять до складу товару; декларант відмовився від пропозиції митного органу визначити митну вартість іншим способом, ніж він використав для її визначення; декларантом не подано або подано з порушенням строку встановленого пунктом 13 Порядку декларування додаткові документи, необхідні для підтвердження митної вартості товарів; у поданих декларантом документах відсутні необхідні відомості та/або за підсумками здійснення контролю виявлені неточності у відомостях, що містяться у поданих документах та/або виникають сумніви стосовно їх достовірності, а також наявні умови, що унеможливлюють використання декларантом обраного методу визначення митної вартості.

З метою правильного визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, посадові особи митного органу проводять роботи зі збирання, аналізу, оброблення даних про вартість таких товарів з метою формування бази даних цінової інформації.

Основу бази даних, що формується, має становити база даних митної статистики. Як додаткові джерела інформації можуть використовуватися дані експертних, зовнішньоторгівельних, біржових організацій, дані про тарифи на перевезення та страхування вантажів, про вартість вантажно-розвантажувальних робіт, комісійних та брокерських послуг, про ліцензійні платежі, торгівельні знижки та націнки.

За відсутності в базі даних цінової інформації відомостей про вартість певного товару (предмета), на підставі яких визначається його митна вартість, можна поряд з іншими джерелами інформації яка використовується митними органами, користуватися інформацією спеціалізованих експерних організацій, які мають відповідні повноваження та несуть відповідальність за підготовлені висновки згідно з чинним законодавством. Висновки експерних організацій щодо вартості товарів застосовуються як допоміжний матеріал при визначенні митної вартості чи здійсненні митної оцінки. Крім того, факт заниження митної вартості товару може бути підтверджений витягом цінової інформації бази даних Державної митної служби України.

Таким чином митний орган на підставі наявних у нього відомостей, в тому числі інформації, що містяться у Єдиній автоматизованій інформаційній системі Держмитслужби України та мережі Internet, здійснив коригування митної вартості, ввезеного позивачем транспортного засобу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача про визнання нечинним і скасування рішення Івано-Франківської митниці від 20.07.2010 року за №206000006/2010/001119/1 про визначення митної вартості автомобіля не підлягають до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст.ст.158-163, ст.167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 254 КАС України.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови безпосередньо в суді, то десятиденний строк на її апеляційне оскарження обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови.

Апеляційна скарга на постанову подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя /підпис/ ОСОБА_7

Постанова складена в повному обсязі 20.10.2010 року.