Справа № 2001/2-а-2834/11
Суддя: Стригуненко В. М.
Дата ухвалення: 2011-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

справа №2-а-2834/11

м. Балаклія 5 квітня 2011 року

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого: Стригуненко В.М.,

за участі:

секретаря: Грідіної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора Солонянського взводу ДПС ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2, про скасування постанови від 20.03.2011 року АЕ1 № 157403 про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в:

29.03.2011 року до суду надійшов вищевказаний позов. В його обґрунтування позивач зазначив, що 20.03.2011 року інспектором ДАІ винесено постанову за якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень за вчинення адміністративного правопорушення. Йому було інкриміновано перевищення встановлених обмежень швидкості руху.

Не погоджуючись з постановою вказував, що інкримінованого йому порушення ПДР України та КУпАП не допускав, що можуть підтвердити свідки, які перебували у його автомобілі. Вважав, що зафіксована технічним приладом швидкість не належить його автомобілю.

Позивач надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, яке було задоволено.

Для розгляду позову відповідач в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, причини неприбуття не повідомлені. Письмових заперечень проти позову не надано. Відповідно до ст. 128 КАС України неприбуття відповідача не унеможливлює розгляду справи.

Суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, дослідивши матеріали справи, оцінивши ці докази в сукупності, визнає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини.

Протоколом про адміністративне правопорушення від 20.03.2011 року зафіксовано вчинення ОСОБА_1 порушення вимог п. 12.4. ПДР України, а саме: перевищення у населеному пункті дозволеної із швидкості руху не більше 60 км/год, на 21 км/год.

Надаючи протокольні пояснення по суті інкримінованого йому даного адміністративного правопорушення ОСОБА_1 вказав про свою незгоду з обвинуваченням.

Постановою відповідача від 20.03.2011 року на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень. Його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КУпАП. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за наступних обставин: 20.03.2011 року об 10.00 годині на 470км автодороги Бориспіль-Запоріжжя в с. Братське Дніпропетровської області, керуючи автомобілем НОМЕР_1 перевищив максимально дозволену швидкість руху в 60 км/год. на 21 км/год.

Згідно п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

П. 12.4. ПДР України містить наступну норму:

У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП України передбачено адміністративну відповідальність у вигляді штрафу у розмірах від 255 до 340 гривень за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості транспортних засобів більш як на 20 км/год.

Факт використання відповідачем технічного приладу «Радіс», яким вимірювалася швидкість руху його автомобіля, позивачем не заперечується. Про його використання зазначено і в Протоколі.

Наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, і винність ОСОБА_1 у його вчиненні встановлена на підставі передбаченого ст. 251 КУпАП доказу в справі про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення АЕ1 № 373360 від 20.03.2011 року і показаннями технічного приладу «Радіс», який застосовувався відповідачем при вимірюванні швидкості руху автомобіля позивача. Факт належності встановленої технічним приладом «Радіс»швидкості руху саме його автомобілю позивачем ним не спростований, подібних доводів при наданні протокольних пояснень з приводу інкримінованого йому правопорушення, не пред'являв, хоча не був позбавлений такої можливості. Доводи позивача про наявність у автомобілі пасажирів, які можуть бути його свідками, спростовуються Протоколом, у якому такі не зазначені, рівно як і у його протокольних поясненнях.

Інші доводи позивача не спростовують висновків інспектора ДАІ при винесенні ним постанови про накладення адміністративного стягнення. Інспектор ДАІ при цьому діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України. При накладенні стягнення відповідачем були враховані обставини, визначені ч. 2 ст. 33 КУпАП, і воно визначено у мінімальному розмірі санкції ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-11, 18, 71, 94, 99, 100, 102, 158-170, 307-308 КАС України, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора Солонянського взводу ДПС ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2, про скасування постанови від 20.03.2011 року АЕ1 № 157403 про накладення адміністративного стягнення відмовити повністю.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Стригуненко