Справа № 2-а-2967/10/08
Суддя: Муратова С. О.
Дата ухвалення: 2010-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2967/10/08
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2010 Суддя Київського районного суду м. Харкова Муратова С.О., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України у Київському районі м. Харкова про визнання протиправною бездіяльності субєкта владних повноважень, зобовязання здійснити дії по призначенню та виплаті пенсії та додаткової пенсії особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, -

встановив :

16.11.2010 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача - Управління Пенсійного Фонду України у Київському районі м. Харкова, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача по невиконанню з 05.05.2010 вимог ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що призвело до незаконного нарахування і сплати їй, починаючи з 05.05.2010, державної та додаткової пенсій в значно меншому розмірі, ніж передбачено Законом; зобовязати Управління пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова здійснити перерахунок та провести відповідні виплати їй як інваліду ЧАЕС 2-ї групи щомісячної державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 05.05.2010, з наступним перерахунком державної пенсії та додаткової пенсій відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В обґрунтування позовних вимог вказує, що Управлiння пенсiйного фонду Укрaїни в Київському районi м.Харкова повинно було привести належнi їй основну i додаткову пенсiї, якi вона отримує як особа, яка постраждала внаслiдок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, iнвалiд ЧАЕС 2-ї групи, у відповідності до статей 50 i 54 Закону Укрaїни «Про статус i соцiальний захист громадян, якi постраждали внаслiдок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991, i нараховувати i виплачувати належнi їй пенсiї як iнвалiдy ЧАЕС 2-ї групи в розмiрi не меншому нiж: - державна пенсiя - 8 мiнiмальних пенсiй за віком; додаткова пенсiя -75 процентiв мiнiмальної пенсiї за віком. При цьому, мiнiмальна пенсiя за віком повинна була розраховуватися виходячи iз розмiру, встановленому ч.1 ст.28 Закону Укрaїни «Про загальнообов'язкове державне пенсiйне страхування» № 1051 - 1 від 09.07.2003. Цей обов'язок у вiдповідача виник пiсля прийняття Конституцiйним Судом Укрaїни рiшення № 19-pп/2009 від 08.09.2009 по справi № 1-27/2009 за конcтитyцiйним поданням 59 народних депутатів Укрaїни щодо відповідності Конституції Укрaїни (конституційності) пункту 10 Постанови Кабiнету Miнicтpiв Укрaїни "Деякi питання соцiального захисту окремих категорiй громадин", який передбачав обмеження максимального розмiру пенсiй призначених (перерахованих) вiдповiдно до Закону Укрaїни "Про статус i соцiальний захист громадян, якi постраждали внаслiдок Чорнобильської катастрофи" 12 мiнiмальними розмiрами пeнсії за віком, встановленої згiдно з абзацом першим частини першої cтaттi 28 Закону Укрaїни "Про загальнообов'язкове державне пенсiйне страхування".

Вказує про те, що Конституцiйний Суд Укрaїни встановив, що відповідно до Конституції України основи соцiального захисту, форми i види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами Укрaїни (пункт 6 чаcтини першої cтaттi 92). Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходiв щодо забезпечення прав i свобод людини i громадянина, забезпечувати проведення полiтики, зокрема, у сферi соцiального захисту. 3азначене свiдчить, що Кабiнет Мiнiстрiв України не наділений повноваженнями щодо встановлення розмірів пенсій. Таким чином, Кабiнет Miнicтpiв Укрaїни втрутився у сферу виключної компетенцiї законодавця всупереч положенням частини другої статтi 6, частини другої статтi 8, частини другої статтi 19, пункту 3 частини першої статті 85, пункту 6 частини першої ст. 92 Конституції України. Проте, відповідач продовжує виплачувати йому пенсії в розмірах, визначених постановами Кабінету Міністрів України. Позивач вважає таку діяльність протиправною, у звязку з чим був змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Відповідач - Управління Пенсійного Фонду України у Київському районі м. Харкова в поданих запереченнях просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на наступне. Пенсiя по iнвалiдностi, яка настала у зв'язку з лiквiдацiєю наслiдкiв Чорнобильської катастрофи призначається на пiдставi Закону України „Про статус i соцiальний захист громадян, якi постраждали внаслiдок Чорнобильської катастрофи №796 вiд 28.02.1991, а не за нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсiйне страхування" вiд 09.07.2003. Відповідно до ч.7 ст.54 Закону № 796 порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання визначається Кабінетом Міністрів України. На підставі цієї норми управління при нарахуванні основної та додаткової пенсії позивачу застосовувало норми Постанови КМУ «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» від 03.01.2002 № 1, п.б ч.1 якої визначає, що розрахунок розміру пенсії проводиться із розміру 19 грн. 91 коп. Із положення частини третьої статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Відповідно до ч.5 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (796-120) порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обовязковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма субєктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності, а саме, станом на 05.05.2010 постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 № 654.

01.01.2008 Законом України «Про державний бюджет на 2008 рік» внесені зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, якими ст. 54 викладена наступним чином у всіх випадках розмір пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987-1990 роках: по 1 групі інвалідності 160 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по 2 групі інвалідності 150 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по 3 групі інвалідності 140 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 28 розділу 2 «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Таким чином, до 22.05.2008 управління діяло на підставі діючої ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Після винесення рішення Конституційним Судом України від 22.05.2008 управління керувалося діючими Постановами Кабінету Міністрів, що регулювали питання призначення та виплати пенсії особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с. 18-21).

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть у участь у справі.

Дослідивши докази по справі, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, та не заперечується сторонами, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова, є особою, постраждалою внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 444426 та є інвалідом ІІ групи безстроково з 01.04.2002 (а.с. 7-10), та отримує пенсію по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи інвалідам ІІ групи (а.с. 21, 12-13).

Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України від 28.02.1991 року № 796 «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи » (надалі Закон № 796).

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно зі ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема, по 2-й групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах, зокрема, інвалідам 2-ї групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Положення даних норм співпадає з приписом п. 4 Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМУ від 30.10.1997 року №523.

Згідно зі ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до вимог ч. З ст. 46 Конституції України пенсії та інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчій від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України державної пенсії та додатково: пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, визначаються Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

За змістом абзацу третього ст.1 вказаного Закону державні соціальні гарантії - встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Відповідно до вимог Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум встановлюється для встановлення мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України і щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Суд приходить до висновку, що визначений статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є певним стандартом, в порівнянні з яким визначаються розміри інших видів виплат та допомог.

Тобто, суд зазначає, що мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є відправною величиною, від якої проводиться розрахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначених по Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд дійшов висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають частина перша статті 50 та частина четверта статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України № від 03.01.2002 та №654 від 16.07.2008, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Також суд не бере до уваги посилання відповідача на частину 5 статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про невідповідність дій відповідача щодо виплати позивачу державної пенсії та додаткової пенсії в розмірах, які не відповідають Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та діючому законодавству. Таким чином позовні вимоги позивача є обґрунтованими та законними, а тому підлягає задоволенню позов в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача по невиконанню з 05.05.2010 вимог ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що призвело до незаконного нарахування і сплати позивачу, починаючи з 05.05.2010, державної та додаткової пенсій в меншому розмірі, ніж передбачено Законом; зобовязання відповідача здійснити перерахунок та провести відповідні виплати позивачу як інваліду ЧАЕС 2-ї групи щомісячної державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 05.05.2010.

При цьому, позивач звернувся до суду в межах шестимісячного строку, встановленого ст. 99 КАС України на звернення до суду з позовом.

На пiдставi вищевикладеного, керуючись ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус i соцiальний захист громадян, якi постраждали внаслiдок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ вiд 28.02.1991 зi змiнами, внесеними згiдно iз Законом України вiд 17.11.2005 № 3108 - IV, ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсiйне страхування», ст.ст. 6-14, 71, 159-163, 167, 183-2, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адмiнiстративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України у Київському районі м.Харкова щодо невиконання з 05.05.2010 вимог ст. ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» при нарахуванні щомісячної державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1, як особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії 2-ої групи інвалідності, відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щомісячну державну пенсію у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії, встановленого ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 05.05.2010.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання сторонами копії цієї постанови.

Суддя -