Справа № 2а-703/11/0970
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2011-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2011 р. справа № 2а-703/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі

судді Могили А.Б.

за участю секретаря Надраги Л.Я.

представника позивача ОСОБА_1-Я.П.,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Державного лісопромислового підприємства «Прикарпатліс»до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську про визнання дій щодо формування податкових вимог протиправними, зобовязання їх відкликання та скасування рішень про опис майна у податкову заставу і опис майна платника податків, -

ВСТАНОВИВ:

Державне лісопромислове підприємство «Прикарпатліс»звернулося в суд із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську про скасування першої податкової вимоги за №1/1878/22791/10/24-150/6052 від 03.09.2010 року, другої податкової вимоги за №2/2039/25533/10/24-150/6735 від 07.10.2010 року та скасування рішень прийнятих на підставі податкових вимог про опис майна у податкову заставу від 23.02.2011 року № 4040/10/24/150/1371.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ДПІ в м. Івано-Франківську безпідставно в порушення Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами виставлено ДЛП «Прикарпатліс»першу та другу податкові вимоги на суму боргу відповідно 35613289,13 грн. та 35307362,92 грн. ДПІ в м. Івано-Франківську при винесенні першої та другої податкової вимоги вказала на суми податкового боргу ДЛП «Прикарпатліс», як такі, що є узгодженими, що не відповідає дійсності, оскільки підприємство самостійно не узгоджувало дану суму податкового зобовязання, інших рішень відповідних органів, які б свідчили про узгодження податкового зобовязання немає.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав вказаних в позовній заяві. Звернув увагу суду на те, що ДПА в Івано-Франківській області стягнення сум визначених у оскаржуваних вимогах здійснювалося в судовому порядку, а саме в Господарському суді Івано-Франківської області по справі за її позовом до ДЛП «Прикарпатліс»про відшкодування витрат з державного бюджету на виконання гарантійних зобовязань Кабінету Міністрів України. Зазначив, що рішенням суду даний позов залишено без розгляду, тому вказана заборгованість є не узгодженою, відповідно, не має підстав для виставлення першої та другої податкових вимог. Крім того зазначив, що ДПІ в м. Івано-Франківську не мала правових підстав виносити рішення про опис майна позивача у податкову заставу, оскільки податкові вимоги на підставі, яких винесено рішення оскаржуються ДЛП «Прикарпатліс». Подання Головного управління Державного казначейства України в Івано-Франківській області не може свідчити про узгодження податкових зобовязань. Вважав податкові вимоги безпідставними та просив позовні вимоги задовольнити.

Представники відповідача проти позову заперечили з мотивів, викладених в письмовому запереченні. Суду пояснили, що Головне управління Державного казначейства України в Івано-Франківської області звернулося до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську з поданням за №8 від 29.09.2010 року для стягнення з Державного лісопромислового підприємства «Прикарпатліс»простроченої заборгованості перед державним бюджетом за іноземним кредитом та суми нарахованої за прострочення платежу пені. Відповідач, на підставі зазначеного подання, керуючись Законом України Про Державний бюджет України на 2010 рік, правомірно у відповідності до підпункту 6.2.1 пункту 6.2 статті 6 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами виставив та надіслав позивачу першу податкову вимогу за №1/1878/22791/10/24-150/6052 від 03.09.2010 року та другу податкову вимогу за №2/2039/25533/10/24-150/6735 від 07.10.2010 року. Крім того зазначили, що є безпідставним твердження позивача щодо неправомірності винесення рішення податкового органу №4040/10/24-150/1371 від 23.02.2011 року про опис майна у податкову заставу звязку із оскарженням податкових вимог позивачем, оскільки скарги на першу та другу податкові вимоги не зупиняють їх дію, прийняття ДПІ в м. Івано-Франківську цього рішення є правомірним. Вважали даний адміністративний позов безпідставним та просили відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення представника позивача та заперечення представників відповідача, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд встановив наступне.

Згідно довідки з ЄДРПУО серії АА № 026902, виданої 16.07.2009 року Головним управлінням статистики в Івано-Франківській області, Державне лісопромислове підприємство «Прикарпатліс», як юридична особа, зареєстроване виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради 30.05.2001 року (а.с.20).

Державне лісопромислове підприємство «Прикарпатліс»відповідно до наказу Державного комітету промислової політики України № 212 від 22.05.2001 року (а.с.11) та статуту Державного лісопромислового підприємства «Прикарпатліс», затвердженого в новій редакції 18.06.2008 року, є правонаступником Лісового обєднання «Прикарпатліс»(а. с. 14-19).

10.11.1993 року між фірмою «ОСОБА_4 Гандель»Федеративна Республіка Німеччина та Лісопромисловим обєднанням «Прикарпатліс»було укладено договір №0221/93/20 купівлі-продажу техматеріалів. Для проведення розрахунків із даною фірмою був наданий кредит цільового призначення в сумі 2,5 млн. німецьких марок під гарантію Кабінету Міністрів України. Дана обставина підтверджується індивідуальною кредитною угодою №5/0810/5622 (а.с.63-64) та гарантійним зобовязанням від 26.10.1994 року за № 40-1814/96.

Міністерство фінансів України зобовязане профінансувати зазначені витрати за рахунок резервного фонду Кабінету Міністрів України через органи Головного управління Державного казначейства України на підставі укладених з ними угод.

Представниками відповідача зазначено, що згідно угоди, для проведення розрахунків із фірмою «ОСОБА_4 Гандель»був наданий кредит цільового призначення. Міністерство фінансів України профінансувало зазначені витрати за рахунок резервного фонду Кабінету Міністрів України через органи Головного управління Державного казначейства України.

Згідно п.2 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок відшкодування збитків державного бюджету, що виникли внаслідок настання гарантійних випадків за іноземними кредитами, одержаними юридичними особами України під гарантії Уряду України» від 14 грудня 1995 року N 1002 органам державної податкової служби у разі невідшкодування у місячний термін позичальником іноземного кредиту, одержаного під гарантії Уряду України, витрат державного бюджету, що виникли у зв'язку з покриттям гарантом заборгованості за цим кредитом, забезпечити за поданням відповідних фінансових органів за місцем знаходження позичальника стягнення з нього у безспірному порядку повної суми нездійснених у строк платежів з урахуванням пені.

Відповідно статті 21 Закону України Про Державний бюджет України на 2010 рік у 2010 році органи державної податкової служби України визначені органами стягнення заборгованості суб'єктів господарювання перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками та фінансовою допомогою, наданою на поворотній основі, а також заборгованості з відсотків за користування позиками, наданими за рахунок коштів, залучених державою, та з плати за надання гарантій та позик, отриманих за рахунок коштів, залучених державою та/або під державні гарантії.

При цьому така заборгованість вважається податковим боргом і стягується відповідно до Закону України Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами.

Таким чином, суд зазначає, що в 2010 році питання стягнення кредитів, наданих за рахунок бюджетних коштів або позик, залучених державою чи під державні гарантії, інших зобов'язань, що випливають з угод, укладених державними органами та/або від імені держави, які регулюються нормами цивільного законодавства та іншими законами з питань державного боргу та його обслуговування, - врегульовані Закон України Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами, а органи державної податкової служби України визначені органами стягнення заборгованості суб'єктів господарювання перед державою.

Відповідно частини 4 статті 17 Бюджетного кодексу України у разі невиконання юридичними особами своїх зобов'язань щодо погашення та обслуговування наданих на умовах повернення кредитів, залучених державою або під державні гарантії, інших гарантованих державою зобов'язань, та стягнення заборгованості перед Державним бюджетом України з наданих підприємствам і організаціям позичок із державного бюджету, позичок, наданих за рахунок коштів, залучених державою або під державні гарантії, плати за користування цими позичками органи стягнення застосовують механізм стягнення цієї заборгованості у порядку, передбаченому законом для стягнення не внесених у строк податків і неподаткових платежів, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна боржників.

З метою забезпечення виконання статті 21 Закону України від 24 квітня 2010 року "Про Державний бюджет України на 2010 рік", статті 17 Бюджетного кодексу України та Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»ДПА України було прийнято Наказ від 14 вересня 2010 року N 701 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку погашення у 2010 році заборгованості суб'єктів господарювання перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками та фінансовою допомогою, наданою на поворотній основі».

Відповідно до п. 2.1. цього Наказу сума заборгованості боржника визначається Міністерством фінансів України або банком, який на підставі агентського договору або за дорученням державних органів згідно із законодавством від свого імені надав боржникам кредити, веде облік погашення заборгованості та здійснює її обслуговування, на підставі договір або інших передбачених законодавством підстав, відповідно до яких боржник отримав кредит з урахуванням інформації Державного казначейства України про надходження платежів у рахунок погашення цієї заборгованості.

Головне управління державного казначейства України в Івано-Франківській області 29.09.2009 року звернулося до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську із Поданням №8 про стягнення з позивача пені, нарахованої за прострочену заборгованість та повернення солідарної частини основного боргу на загальну суму 35307362,92 гривень (сума основного боргу 13581528,33 грн. та нарахована пеня 21725834,59 грн.), яка існує перед держбюджетом, згідно кредиту виданого на підставі Постанови Кабінету Міністрів України за №1002 від 14.12.1995 року, згідно договору за №0221/93/20 від 10.11.1993 року.

Відповідно до листа державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську від 23.02.2011 року за №4021/10/24-150/1356 станом на 01.01.2011 року за ДЛП «Прикарпатліс»рахується прострочена заборгованість перед бюджетом за іноземними кредитами під гарантії Кабінету Міністрів України на загальну суму солідарної частини - 36513316,63 грн. (суму боргу 14337932,90 грн. та 22175383,73 грн. нарахована пеня).

Згідно п.2.2 Наказу ДПА України від 14 вересня 2010 року N 701 за місцем реєстрації боржника як платника податків нараховується грошова сума, яку боржник повинен сплатити у разі порушення ним зобов'язання за кредитною угодою, що обчислюється у відсотках від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення виконання зобов'язання та оформлюється подання на стягнення з боржника до державного бюджету суми заборгованості у національній валюті за офіційним обмінним курсом Національного банку України, встановленим на день оформлення подання, та нарахованої пені, яке надсилається органу стягнення для здійснення відповідних заходів стягнення.

Подання оформлюється згідно з пунктом 2 та додатком 2 до Порядку зарахування до державного бюджету сум, стягнутих у безспірному порядку з юридичних осіб України - позичальників для погашення заборгованості за іноземними кредитами, одержаними під гарантії Уряду України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.04.1996 року N 88, виданого на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 14 грудня 1995 року N 1002 «Про порядок відшкодування збитків державного бюджету, що виникли внаслідок настання гарантійних випадків за іноземними кредитами, одержаними юридичними особами України під гарантії Уряду України», і містить окрему інформацію щодо заборгованості перед державним бюджетом за кредитом та суми нарахованої за прострочення платежу пені та відповідних реквізитів бюджетних рахунків.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Державне казначейство України є контролюючим органом, Головне управління Держаного казначейства України в Івано-Франківській області наділене правом на реалізацію прав Державного казначейства України контролювати виділені державні кошти у відповідності п.2 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок відшкодування збитків державного бюджету, що виникли внаслідок настання гарантійних випадків за іноземними кредитами, одержаними юридичними особами України під гарантії Уряду України» від 14 грудня 1995 року N 1002 вправі звертатися до органів стягнення з поданням.

З метою забезпечення впровадження статті 6 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетними та державними фондами»наказом Держаної податкової адміністрації України за №266 від 03.07.2001 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.07.2001 року за N 595/5786, затверджено Порядок направлення органами державної податкової служби України податкових вимог платникам податків.

У відповідності Загальних положень цей Порядок розроблено відповідно до Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетними цільовими фондами». В ньому зазначено, що органи державної податкової служби України направляють платникам податків податкові вимоги.

Згідно підпункту 3.2. пункту 3 Порядку податкові вимоги формуються за несплаченими платником податків в установлені строки сумами податкових зобов'язань, узгоджених іншими контролюючими органами.

Відповідно підпункту 4.1. пункту 4 Порядку податкові вимоги формуються на підставі подання іншого контролюючого органу про здійснення заходів з погашення податкового боргу, а також розрахунку його розміру, які надсилаються таким контролюючим органом до відповідного податкового органу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач із врахуванням підпункту 6.2.1 пункту 6.2 статті 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»уповноважений виставляти вимогу про стягнення податкового боргу на підставі подання контролюючого органу та розрахунку його розміру.

Відповідач, на основі вказаного подання Головного управління державного казначейства України в Івано-Франківській області, згідно підпункту 6.2.1. пункту 6.2 статті 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», виставив позивачу першу податкову вимогу за № 1/1878/22791/10/24-150/6052 від 03.09.2010 року на суму податкового боргу в розмірі 35613289,13 гривень, відповідно по основному платежу 13581528,33 грн. та пеня за несвоєчасне повернення в сумі 217256834,59 грн. На виконання вимог статті 21 Закону України від 27.10.2010 року №2154-VI «Про Державний бюджет України на 2010 рік»та відповідно до вимог пунктів 6.2.1, п.6.2 ст.6 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»ДПІ в м. Івано-Франківську сформувало другу податкову вимогу за №2/2039/25533/10/24-150/6735 від 07.10.2010 року на суму податкового боргу в розмірі 35307362,92 гривень.

Вказані вимоги відповідача були предметом перегляду, згідно скарг позивача. Вимоги податкових органів залишалися без змін, а скарги без задоволення. У звязку з цим відповідачем прийнято рішення від 11.11.2010 року № 28340/10/24-150/7534 про стягнення з ДЛП «Прикарпатліс»коштів та продаж інших активів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу. Вказане рішення відповідача було предметом перегляду, згідно претензії позивача ДПІ в м. Івано-Франківську, яка рішення від 11.01.2011 року залишила без змін, а претензію без задоволення.

23.02.2011 року державною податкової інспекцією в м. Івано-Франківську було прийняте рішення за № 4040/10/24-150/1371 про опис майна у податкову заставу.

Згідно п.5 Наказу у разі несплати боржником суми заборгованості в установлені строки орган стягнення: приймає рішення про стягнення з боржника заборгованості; відповідно до Закону N 2181 та постанови Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2002 року N 538 «Про затвердження Порядку стягнення коштів та продажу інших активів платника податків, які перебувають у податковій заставі»здійснює заходи щодо стягнення з боржника суми заборгованості у позасудовому порядку; подає до судів позови про стягнення заборгованості за рахунок майна боржника (якщо заходи стягнення відповідно до Закону N 2181 не призвели до повного погашення заборгованості).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про правомірність дій щодо формування Державною податковою інспекцією в м. Івано-Франківську першої та другої податкових вимог за №1/1878/22791/10/24-150/6052 від 03.09.2010 року та №2/2039/25533/10/24-150/6735 від 07.10.2010 року, представлених Державному лісопромисловому підприємству «Прикарпатліс», а позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Державного лісопромислового підприємства «Прикарпатліс» до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську про визнання дій щодо формування податкових вимог протиправними, зобовязання їх відкликання та скасування рішень про опис майна у податкову заставу і опис майна платника податків, відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку визначеному ст.254 КАС України.

Апеляційна скарга подається на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Апеляційна скарга на постанову подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя /підпис/ ОСОБА_5

Постанова складена в повному обсязі 06.04.2011 року.