Справа № 804/7876/15
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2015-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2015 р. Справа № 804/7876/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддя Ніколайчук С.В.;
при секретарі судового засідання Федуркіній А.В.;
представник позивача Драганчук Я.Я., Базарна І.М.;
представник відповідача Мудрий М.В., Лебідь О.П.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, -
ВСТАНОВИВ:
28.04.2015 року Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати дії суб`єкта владних повноважень Державну фінансову інспекцію в Дніпропетровській області, у розділі визначення фінансових порушень з боку військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України відповідно до пунктів 1,4,5 вимоги «Про усунення виявлених ревізією порушень» від 28.05.2015 року №04-01.1-16/21 ДСК протиправними;
- скасувати пункт 1,4,5 вимоги від 25.05.15 року №04-01.1-16/21 ДСК «Про усунення виявлених ревізією порушень» Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області;
- стягнути з Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області витрати за судовий збір на користь військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.
В обґрунтування позову позивач посилалися на те, що не було допущено порушення щодо покриття видатків спеціального фонду за рахунок коштів загального фонду, а нарахування та виплата грошового забезпечення не призвела до порушення бюджетного законодавства. Установою за результатами господарської діяльності були зароблені кошти, які відносяться до спеціального фонду, а пункти 1, 4, 5 вимоги «Про усунення виявлених ревізією порушень» від 25.05.2015 року №04-01.1-16/21 ДСК підлягають скасуванню у зв`язку з тим, що дії з преміювання особового складу та нарахування та виплата допомоги для оздоровлення та щорічної відпустки є такими, що відповідають законодавству.
Ухвалою суду від 02.07.15р. відкрито провадження по справі №804/7876/15 та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 14.07.15р.
В подальшому розгляд справи відкладався на 28.07.15р.
Представники позивача в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримали в повному обсязі, просили позов задоволити.
Заслухавши представників позивача та відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне:
Військова частина НОМЕР_1 Національної Гвардії України зареєстрована як юридична особа 30.04.1992 р. та внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за ідентифікаційним кодом 23316220.
24.04.2015 року Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області проведено ревізію окремих напрямів фінансово-господарської діяльності, в тому числі щодо використання коштів, виділених з резервного фонду державного бюджету у зв`язку з оголошеною мобілізацією військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України за період з 01.01.2013 р. по 01.01.2015 р.
За результатами ревізії складено акт № 04-01.1-16/04 ДСК від 24.04.2015 року.
На підставі акта ревізії № 04-01.1-16/04 ДСК від 24.04.2015 року Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області винесено вимогу «Про усунення виявлених ревізією порушень» від 25.05.2015 року за №04-01.1-16/21 ДСК.
Відповідно до пункту 1 вимоги «Про усунення виявлених ревізією порушень» від 25.05.2015 року за №04-01.1-16/21 ДСК ревізією встановлено порушення вимог п.4 ст.13, п.9 ст. 51 Бюджетного кодексу України, пунктів 19, 23, 49 Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою КМУ від 28.02.2002 року №228, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», доходи від надання платних послуг зараховувались до спеціального фонду та використовувались на власні потреби. Витрати з надання таких послуг покривались за рахунок коштів загального фонду не спрямовувалися на відновлення касових видатків загального фонду, пов`язаних з організацією цих послуг. Відповідно до п.40 ст.116 Бюджетного Кодексу України зазначене є бюджетним правопорушенням.
Військова частина НОМЕР_1 є бюджетною установою та надає платні послуги відповідно до укладених договорів, які відповідно до Закону України «Про національну гвардію України» («Про внутрішні війська МВС України» в період його дії) не входять до основної діяльності установи.
Відповідно до п. 4 обов`язкових вимог ДФІ в Дніпропетровській області:
ревізією встановлено безпідставну виплату у загальній сумі 27 750,0 грн. у листопаді та грудні 2014 року, тобто до внесення відповідних змін до Інструкції №638, військовослужбовцям грошової допомоги на оздоровлення, які були прийняті безпосередньо після закінчення строкової військової служби на військову службу за контрактом у листопаді-грудні 2014 року, при цьому, що вказані військовослужбовці, згідно з п. 2 ст.10-1 Закону України від 20.12.91 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», не мали права у 2014 році на щорічну основну відпустку, чим порушено п. 23.8 розділу XXIII Інструкції № 638.
Як наслідок, зайво проведено нарахування та перераховано єдиного соціального внеску до Пенсійного фонду на загальну суму 9629,25 грн., чим порушено ст.9 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464).
Для усунення зазначених порушень законодавства позивачу було запропоновано вжити певних заходів.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає що, відповідно до пункту 1 статті 2 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.
Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.
Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 № 499/2011 Державна фінансова інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.
Відповідно до підпункту 4 пункту 4 Положення про Державну фінансову інспекцію України, Державна фінансова інспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Відповідно до пункту 6 зазначеного положення Державна фінансова інспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.
Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Державна фінансова інспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.
Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред`являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.
При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов`язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
На підставі наведеного, суд дійшов висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.
В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов`язки для позивача.
В даному випадку, Державна фінансова інспекція пред`явила вимогу від 25.05.15 року №04-01.1-16/21 ДСК. При цьому оскаржувана вимога Інспекції вказує на виявлені збитки та їхній розмір.
Зважаючи на те, що збитки повинні стягуватись у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, то підконтрольна установа не може звернутися з позовом про визнання вимоги протиправною.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена Верховним Судом України в постановах від 15.04.14 у справі № 21-40а14, від 13.05.14 у справі № 21-89а14, від 18.09.14 у справі №21-332а14, від 25.11.2014 у справі №21-461а14, яка, з огляду на приписи статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов`язковою та суди зобов`язані привести свою судову практику у відповідність з рішеннями Верховного Суду України.
За таких обставин суд доходить до висновку, що позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України не обґрунтовані та є такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 158-163, 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні адміністративного позову Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними - відмовити.
Судові витрати віднести за рахунок позивача.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Повний текст постанови складено 28 липня 2015 року

Суддя С.В. Ніколайчук