Справа № 805/2430/15-а
Суддя: Шувалова Т.О.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

805/2430/15-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 р. Справа № 805/2430/15-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шувалової Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Володарському районі Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Нива» про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, -

ВСТАНОВИВ:

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначив, що платники фіксованого сільськогосподарського податку, які не здійснювали відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, згідно вимог п.1 ст.2 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 року № 400/97, починаючи з 01.01.2005 року, враховуючи зміни в податковому законодавстві, зобов'язані відшкодовувати органам Пенсійного фонду України виплату та доставку пільгових пенсій на загальних підставах. Управління здійснювало виплату пенсій пенсіонерам, які працювали на підприємстві відповідача і отримали право на пенсію на пільгових умовах, тому, відповідно до частини другої розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", позивач просить суд стягнути суму витрат на виплату та доставку пенсій цим пенсіонерам з відповідача.

Відповідач надав заперечення в яких позов не визнав, просив суд у відмовити у його задоволенні. В обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що підприємство є сільськогосподарським виробником, який до 31.12.2014 був платником фіксованого сільськогосподарського податку, а з 01.01.2015 - є платником єдиного податку 4 групи. Вказаний податок, на думку позивача, по суті є тим самим фіксованим сільськогосподарським податком, положення якого перенесено до інших глав Податкового кодексу України. Позивач стверджував, що в силу положень абзацу четвертого пункту 1 статті 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" є звільненим від відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю.

Згідно з положеннями ч.1 ст.122, ч.ч.4, 6 ст.128 КАС України розгляд справи здійснено в письмовому провадженні на підставі наявних у справі доказів.

Суд, перевіривши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, встановив наступне.

Наявність у вказаних осіб права на отримання пенсії за віком на пільгових умовах підтверджена протоколами (розпорядженнями) про призначення пенсії та довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за пільговими умовами праці (арк.спр.11-36).

Наявність вказаної заборгованості підтверджується розрахунком фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, відомостями про нарахування таких пенсій особам, які перебували в трудових відносинах з відповідачем, а також карткою особового рахунку відповідача по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, отримані відповідачем нарочно, що підтверджується копією супровідного листа від 05.05.2015 року № 1283/04 на якому міститься підпис уповноваженої особи відповідача( арк.спр.38).

Отже, відповідач був обізнаний про наявність у нього зобов'язань з відшкодування Пенсійному фонду фактичних витрат на виплату та доставку пенсій. Доказів оскарження вищезазначених розрахунків до суду не надав.

Згідно із пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон № 1058-IV), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п.6.1 розділу 6 Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», яка затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року №21-1 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року № 64/8663, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 1 статті 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» №400/97-ВР від 26.06.1997 року об'єктом оподаткування для платників збору (крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку) є фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 цього закону.

Як вбачається з листа начальника Мангуської об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління Мнідоходів України у Донецькій області від 04.06.2015 № 3413/10/05-40-15-113-2 відповідач з 01.01.2015 не є платником фіксованого сільськогосподарського податку, а є платником єдиного податку четвертої групи оподаткування.

Відповідач вважає, що сільськогосподарські підприємства, які раніше перебували на обліку як платники фіксованого сільськогосподарського податку, а з 01.01.2015 року є платниками єдиного податку четвертої групи, не повинні відшкодовувати Управлінню витрати на виплату та доставку пільгових пенсій.

Однак, з таким твердженням відповідача суд не може погодитись, з огляду на наступне:

З 01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким внесено зміни до Податкового кодексу України, а саме: з переліку загальнодержавних податків і зборів виключено фіксований сільськогосподарський податок та запроваджено нову форму оподаткування - єдиний податок, в якому передбачено окрему (четверту) групу платників єдиного податку, які є сільськогосподарськими товаровиробниками.

Внаслідок змін, що сталися у податковому законодавстві (виключення положень про фіксований сільськогосподарський податок), відпали й підстави для звільнення від оподаткування збором на обов'язкове державне пенсійне страхування, який сплачується у формі відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки з 1 січня 2015 року правовим порядком не передбачено такої категорії платників податків - як платники фіксованого сільськогосподарського податку.

При цьому, для платників окремої (четвертої) групи платників єдиного податку, які є сільськогосподарськими товаровиробниками, виключень щодо відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, станом на час розгляду справи чинне законодавство не передбачає.

Тому, на думку суду, пільгові пенсії призначені колишнім працівникам відповідача фінансуються на загальних підставах, тобто за рахунок коштів Пенсійного фонду України, які підлягають відшкодуванню підприємством. (а.с.37).

Відповідно до приписів п. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Оскільки спір вирішено на користь суб’єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача – суб’єкта владних повноважень, пов’язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі вищекладеного, керуючись статтями ст. 11, 17, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Володарському районі Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Нива» про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Нива» на користь Управління Пенсійного фонду України в Володарському районі Донецької області суму заборгованості з відшкодуванням фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за травень 2015 року за Списком № 2 у розмірі - 22 709 (двадцять дві тисячі сімсот дев'ять) гривень, 95 коп.

Постанова Донецького окружного адміністративного суду, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова прийнята та підписана в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 27 серпня 2015року.

Суддя Шувалова Т.О.