Справа № 0506/6810/2012
Суддя: Голуб Т. І.
Дата ухвалення: 2013-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№2а/0506/202/12
У Х В А Л А №0506/6810/12

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2013 року Волноваський районний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Голуб Т. І.

при секретарі Метьолкіній Н. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Волноваха адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Волноваської РДА про визнання протиправними дій, зобов*язання призвести виплату недорахованої суми різниці по компенсаціях у зв*язку із встановленням інвалідності вищої групи,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2009 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він за соціальним статусом є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та віднесений до постраждалих осіб внаслідок Чрнобильської катастрофи 1 категорії, у зв*язку з чим перебуває на обліку в УПСЗН. У березні 1992 року йому була встановлена 3 група інвалідності за захворюванням, що пов*язано з наслідками аварії на ЧАЕС, а 23 лютого 2004 року йому встановлена 2 група інвалідності. Відповідно до ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивін має право на виплату різниці по одноразових компенсаціях у зв*язку із встановленням інвалідності вищої групи у розмірі 15 мінімальних заробітних плат: 45 мінімальних заробітних плат, належних до виплати при встановленні 2 групи інвалідності, мінус 30 мінімальних заробітних плат, належних при виплаті по 3 групі інвалідності. Натомість, УПСЗН виплатило йому в порядку різниці по компенсаціях суму 94 гр. 80 коп., що не відповідає діючому законодавству, тому відповідач, не упиняючи перерахунку і виплати недоотриманих сум компенсації, попри його звернення, діяв протиправно. В порядку захисту своїх порушених прав просив суд зобов*язати УПСЗН призвести виплату недорахованої суми по різницях в одноразових компенсаціях при встановленні інвалідності вищого рівня у сумі 3555 гр.

У судове засідання позивач не з*явився, надав письмову заяву, у якій просить суд розглянути справу у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає та просить суд поновити йому строк звернення із заявою до суду, оскільки він часто хворіє та знаходиться на лікуванні.

Представник відповідача у судове засідання не з*явився, надав письмову заяву, у якій просить суд розглянути справу у його відсутність та відмовити у задоволенні позову та застосувати до даних правовідносин норми статей 99,100 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно залишити без розгляду з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи та з березня 1992 року по 23.02.2004 року є інвалідом 3 групи, а з 23.02.2004 року інвалідом 2 групи за захворюванням, що пов*язано з наслідками аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи№796 в редакції станом на лютий 2004 року, позивач має право отримання різниці між компенсаціями за встановлення групи інвалідності вищого рівня. За вказаним Законом розмір одноразової компенсації інвалідам 3 групи становить 30 мінімальних заробітних плат, а інвалідам 2 групи 45 мінімальних заробітних плат. Різниця між інвалідністю 3 та 2 групи становить 15 мінімальних заробітних плат.

Таким чином, вихідним критерієм обрахунку одноразової компенсації виступає мінімальна заробітна плата, яка встановлювалась на певний рік Законами України про Державний бюджет.

Встановлений в 1996 році постановою Кабінету Міністрів України Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивід 26.07.1996 року №836 розмір одноразової компенсації протягом тривалих років не змінювався і не відповідав розміру, встановленому законами України.

Розмір мінімальної заробітної плати, встановлений законами України, згідно з внесеними Верховною Радою України змінами до державного бюджету зростав кожен наступний рік. При цьому, вказані закони не містили обмежень щодо застосування ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

За зверненням позивача у лютому 2009 року йому УПСЗН було нараховано різницю у компенсаціях у зв*язку із встановленням вищої групи інвалідності у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофиу розмірі 94 гр. 80 коп., що не відповідає розміру, встановленому вищевказаним законом України.

Оскільки різниця у компенсаціях між 3 та 2 групами інвалідності були нараховані відповідачем у визначеному розмірі постановою КМУ від 26.07.1996 року №836, то позовні вимоги позивача у частині стягнення з останнього різниці у компенсаціях при переході на вищу групу інвалідності у розміріх, передбачених ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофиє обґрунтованими.

Але, відповідно до статті 99,100 КАС України (в редакції чинній на момент звернення позивача до суду) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи був встановлений річний строк, який, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду, визначені статтею 100 КАС України. Пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Суд вважає, що позивач пропустив строк звернення із заявою до адміністративного суду без поважних причин. Про порушення своїх прав йому стало відомо у лютому 2004 року, а до суду він звернувся лише у лютому 2009 року, тобто з пропущенням встановленого ч.2 ст. 99 КАСУ (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду) річного строку для звернення до адміністративного суду і відповідач наполягає на застосуванні ст.99 КАСУ.

Та обставина, що позивач часто хворіє та лікується, не може бути визнана судом поважною причиною для поновлення строку звернення із заявою до суду, оскільки вона не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні і тому підстав для поновлення пропущеного строку немає.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 158, 185-186, 254 КАС України, на підставі ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні пропущеного строку звернення із заявою до адміністративного суду про визнання дій неправомірними, зобов*язання провести виплату недорахованої суми різниці по компенсаціях у зв*язку із встановленням інвалідності вищої групи.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Волноваської райдержадміністрації про визнання дій неправомірними, зобов*язання провести виплату недорахованої суми різниці по компенсаціях у зв*язку із встановленням інвалідності вищої групи залишити без розгляду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Волноваський районний суд протягом п*яти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: