Справа № 816/878/13-а
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2013-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2013 року м. ПолтаваСправа № 816/878/13-а

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Костенко Г.В.,

при секретарі Горбач Д.О.,

за участю: представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Закритого акціонерного товариства "Алкопром" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби про визнання нечинним податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

26 лютого 2013 року позивач ОСОБА_2 акціонерне товариство "Алкопром" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби про визнання нечинним податкового повідомлення - рішення.

Постановою Господарського суду Полтавської області від 18 грудня 2007 року позов задоволено.

10 червня 2008 року ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Кременчуцької МДПІ на постанову господарського суду Полтавської області від 18.12.2007 року залишено без задоволення, а постанову господарського суду Полтавської області від 18 грудня 2007 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 лютого 2013 року рішення попередніх судових інстанцій було скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Кременчуцької об'єднаної державною податковою інспекцією (далі - Кременчуцька ОДПІ) була проведена виїзна позапланова документальна перевірка Закритого акціонерного товариства "Алкопром" (далі - ЗАТ "Алкопром") з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.07.2005 року по 10.10.2007 року. За результатами перевірки був складений акт № 628/23-210/24394920 від 15.10.2007 року. На підставі даного акту Кременчуцькою ОДПІ було винесене податкове повідомлення-рішення № /0/2445 від 25.10.2007 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 121025 грн. та штрафні (фінансові) санкції в сумі 60513 грн. Позивач вважає, що вказане рішення винесене з порушенням вимог чинного законодавства та просить суд його скасувати.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю та підтримання позовних вимог з урахуванням наданих пояснень по справі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на правомірність спірних рішень з підстав викладених у запереченні на адміністративний позов.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків.

ОСОБА_2 акціонерне товариство "Алкопром" зареєстроване розпорядженням виконкому Кременчуцької міської ради народних депутатів від 05.09.1996 року № 1065, 25.06.2005 року зареєстровані зміни до установчих документів підприємства в зв'язку зі зміною форм власності. Позивач перебуває на податковому обліку у Кременчуцькій ОДПІ є платником податку на додану вартість.

Кременчуцькою ОДПІ була проведена виїзна позапланова документальна перевірка ЗАТ "Алкопром" з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.07.2005 року по 10.10.2007 року.

За результатами перевірки був складений акт № 628/23-210/24394920 від 15.10.2007 року, в якому зафіксовано порушення позивачем:

- пп.7.4.1, 7.4.5, 7.5.1 п.7.4, 7.5 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" № 168/97-ВР від 03.04.1997 року зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість за ІІ півріччя 2005 року в сумі 13982 грн., в тому числі за грудень 2005 року - 13982 грн., за 2006 рік на суму 107043 грн., в тому числі за травень 2006 року - 59851 грн., за липень 2006 року - 47192 грн.

На підставі висновку даного акта перевірки Кременчуцькою ОДПІ винесене податкове повідомлення-рішення № /0/2445 від 25.10.2007 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 121025 грн. та штрафні (фінансові) санкції в сумі 60513 грн.

Позивач не погодився з даним податковим повідомленням-рішенням та оскаржив його до суду.

Скасовуючи постановлені по цій справі судові рішення та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Вищий адміністративний суд України вказав на необхідність перевірити факту підтвердження оплати позивачем перевезення вантажів автомобільним транспортом, також позивачем ні під час перевірки, ні під час розгляду справи судом не були надані товарно-транспортні накладні, які є єдиною транспортною документацією щодо підтвердження перевезення вантажів.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Досліджуючи правомірність прийняття спірного податкового повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Зонт" був укладений договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом № 1/11 від 01.11.2005 року (а.с.28-29). Згідно умов даного договору ТОВ "Алкопром" - "Замовник" зобов'язується надати для перевезення вантажі, а ТОВ "Зонт" - Перевізник приймає та здійснює їх перевезення вантажними автомобілями. Розрахунок за перевезення здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця на підставі рахунку та акту виконаних робіт, які повинні бути надані Замовнику Перевізником (п.3.1 договору).

Позивач отримав від ТОВ "Зонт" податкові накладні № 31/12 від 31.12.2005 р. на суму 83 895,00 грн., в т.ч. ПДВ 13 982,00 грн., № 31/01 від 31.01.2006 р. на суму 86 240,00 грн., в т.ч. ПДВ 14 373,33 грн., № 28/02-1 від 28.02.2006 р. на суму 80 850,00 грн., в т.ч. ПДВ 13 475,00 грн., № 28/02-2 від 28.02.2006 р. на суму 35 000,00 грн., в т.ч. ПДВ 5 833,33 грн., № 31/03-1 від 31.03.2006 р. на суму 101 885,00 грн., в т.ч. ПДВ 16 980,83 грн., № 31/03-2 від 31.03.2006 р. на суму 47 600,00 грн., в т.ч. ПДВ 7 933,33 грн., № 30/04-1 від 30.04.2006 р. на суму 102 095,00 грн., в т.ч. ПДВ 17 015,83 грн., № 30/04-2 від 30.04.2006 р. на суму 36 400,00 грн., в т.ч. ПДВ 6 066,67 грн., № 31/05 від 31.05.2006 р. на суму № 67 725,00 грн., в т.ч. ПДВ 11 287,50 грн., № 30/06 від 30.06.2006 р. на суму 96 425,00 грн., в т.ч. ПДВ 16 070,83 грн. (а.с.30-39), в даних податкових накладних відсутнє прізвище особи, яка їх видала.

Під час проведення перевірки Кременчуцькою ОДПІ направлено запит до ДПІ у Шевченському районі м. Запоріжжя щодо проведення зустрічної перевірки ТОВ "Зонт", згідно відповіді ДПІ у Шевченському районі м. Запоріжжя ТОВ "Зонт" не знаходиться за юридичною адресою.

Отже, Кременчуцькою ОДПІ був зроблений висновок, що позивач неправомірно включив до складу податкову кредиту суми податку на додану вартість від операцій з ТОВ "Зонт".

На час виникнення спірних правовідносин платника податку на додану вартість, об'єкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, оподаткування операцій особливого виду, порядок нарахування, обліку, звітування та внесення податку до бюджету визначав Закон України від 03.04.97 року № 168-ВР "Про податок на додану вартість".

В силу п. 1.3 ст. 1 Закон України "Про податок на додану вартість" платник податку - особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України. А відповідно до пп. 7.2.4 п. 7.2 ст. 7 цього Закону право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому ст. 9 цього Закону. При цьому згідно п. 9.3 ст. 9 зазначеного Закону визначено, що особи, які підпадають під визначення п. 2.3 ст. 2 цього Закону, зобов'язані зареєструватися як платник податку у податковому органі за їх місцезнаходженням (місцем проживання).

Згідно п.3.1. Закону України від 03.04.97 року № 168-ВР "Про податок на додану вартість" (в редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних правовідносин) обєктом оподаткування, крім того, є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України.

Згідно п.4.1. Закону України "Про податок на додану вартість" база оподаткування операцій з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обовязкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість), що включається до ціни товарів (послуг).

Відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом приймання робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

Підпунктом 7.2.4 п. 7.2 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" право складання податкових накладних надано виключно особам, зареєстрованим як платники податку на додану вартість в порядку, передбаченому ст. 9 цього Закону.

У відповідності до п. 6.2. Порядку заповнення податкової накладної, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України 30.05.1997 р. № 165 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.06.1997 р. за № 233/2037, податкова накладна дає право покупцю, зареєстрованому як платник податку, на включення до податкового кредиту витрат по сплаті податку на додану вартість. Згідно з абз. 1 п. 5 цього Порядку зазначається, що податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення особою, яка не зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій не присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996 від 16.07.1999 р. первинний документ - документ, який містить відомості про господарську діяльність та підтверджує її здійснення, а згідно із ст.9 цього ж Закону забороняється приймати до виконання первинні документи по господарським операціям, що суперечать законодавчим та нормативним актам. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення, а також повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з підпунктом 7.5.1. пункту 7.5. статті 7 Закону, датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг);

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у звязку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту) (пп.7.4.5. п.7.4. ст.7 Закону).

Податкова накладна відповідно до підпункту 7.2.3. пункту 7.2. ст.7 Закону складається у момент виникнення податкових зобовязань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг).

З огляду на викладені положення Закону, для отримання права сформувати податковий кредит із сум ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання в господарській діяльності.

Аналогічні вимоги містяться і в пункті 2 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997 №165, який визначає, що податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість. Згідно із пунктом 5 Порядку податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж вказаною у пункті 2 даного Порядку.

Відповідно до частини другої 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Частиною першою статті 9 зазначеного Закону встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Суд зазначає, що статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Тобто, законодавцем визначено, що первинним документом, який засвідчує факт здійснення господарської операції є акт приймання передачі виконаних (наданих) товарів (робіт, послуг), який повинен містити всі необхідні реквізити, передбачені ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", або інші документи, які свідчать про здійснення господарської операції.

У листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року за № 742/11/13-11 зазначено, що будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів. Верховний суд України звертає увагу на необхідність з'ясування судами при розгляді справ на те, чи мали операції з придбання та реалізації товарів реальний характер, як перевозились і зберігались товари, чи були такі операції взагалі можливі з урахуванням оперативності їх проведення та інше.

Відповідно до вимог Інструкції про порядок виготовлення, зберігання, застосування єдиної первинної транспортної документації для перевезення вантажів автомобільним транспортом та обліку транспортної роботи, затвердженої спільним наказом Міністерства транспорту України та Міністерства статистики України № 228/253 від 07.08.1996 року, для первинного обліку обсягів перевезених вантажів і транспортної роботи автомобільного транспорту підставою для списування товарно-матеріальних цінностей у вантажовідправника і оприбуткування їх у вантажоодержувача, а також для виконання розрахунків між перевізниками і замовниками автомобільного транспорту Інструкцією застосовуються такі типові форми єдиної первинної транспортної документації: подорожній лист вантажного автомобіля у міжнародному сполученні - типова форма N 1 (міжнародна); подорожній лист вантажного автомобіля - типова форма N 2 (що діє у межах України); товарно-транспортна накладна - типова форма N 1-ТН; талон замовника - типова форма N 1-ТЗ (при роботі автомобіля за погодинною формою оплати транспортних послуг).

Ухвалою суду від 27.02.2013 року від позивача були витребувані документи на підтвердження наданих послуг по перевезенню вантажів, а саме розрахункові документи щодо підтвердження факту оплати по договору № 1/11 від 01.11.2005 року, подорожні листи, товарно-транспортні накладні на підтвердження наданих послуг.

Позивачем до суду надано акт про знищення первинних документів за 2002-2006 роки від 18.12.2009 року, згідно якого позивач зазначає, що оскільки розгляд справи в касаційній інстанції тривав більше 4 років, ним були знищені первинні документи, а саме розрахункові документи, товарно-транспортні накладні та інші документи. В той час до своїх пояснень позивачем надані акти прийому виконаних робіт від 30.112005 року до договору № 1/11 від 01.11.2005 року.

Основним нормативним документом, що визначає строки зберігання документів, є Перелік документів, що створюються в діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших установ, організацій і підприємств, із зазначенням термінів зберігання документів, затверджений наказом Головархіву України від 20.07.98 N 41, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17.09.98 за N 576/3016 (із змінами та доповненнями).

З метою контролю за фінансово-господарською діяльністю підприємств, установ, організацій до строків зберігання деяких документів встановлені примітки, зокрема: "За умови завершення перевірки державними податковими органами з питань дотримання податкового законодавства, а для бюджетних установ та організацій, а також для госпрозрахункових підприємств і організацій, які знаходяться у сфері управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, - ревізії. У разі виникнення суперечок, спорів, слідчих і судових справ - зберігаються до ухвалення остаточного рішення.

Таким чином, оскільки попередній розгляд справи не був завершений остаточним рішенням суду, справа перебувала в суді касаційної інстанції, позивач не мав права знищувати документи, які стосувались взаємовідносин з його контрагентом ТОВ "Зонт".

Отже, позивачем не надано документи, які б засвідчували реальність здійснення господарських, саме: товарно-транспортні накладні на перевезення товару з відмітками про отримання ТМЦ у позивача, шляхові листи з зазначенням марки транспортного засобу, який здійснював перевезення.

У наданих позивачем до суду податкових накладних відсутній прізвище посадової особи, яка видала податкову накладну.

Для отримання права сформувати податковий кредит із сум ПДВ та валові витрати, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати, зокрема, податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання в господарській діяльності.

Жодних інших доказів на підтвердження позовних вимог в частині здійснення господарських операцій із контрагентом ТОВ "Зонт" доказів оплати за товар, транспортування товару позивачем не надано. Відтак суд вважає недоведеними позовні вимоги щодо господарських операцій із контрагентом позивача ТОВ "Зонт" та дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог, що стосуються господарських операцій із вказаним контрагентом слід відмовити.

Згідно ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1, ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що податкове повідомлення-рішення винесене у відповідності та з дотриманням вимог чинного законодавства.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому адміністративний позов не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до положень статті 94 КАС України, судові витрати не підлягають стягненню на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог Закритого акціонерного товариства "Алкопром" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби про визнання нечинним податкового повідомлення - рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 26 березня 2013 року.

Суддя Г.В. Костенко