Справа № 2506/2825/2012
Суддя: Литвиненко І. В.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2506/2825/2012
Провадження № 6-а/750/79/15
У Х В А Л А

08 вересня 2015 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Литвиненко І. В.

за участю секретаря Кравченко І.В.

за участі стягувача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення суду по справі за позовом ОСОБА_2 до УПФУ в м. Чернігові про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_3 звернувся із поданням про зміну способу і порядку виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова у адміністративній справі № 2506/2825/2012 в частині зобовязання Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові провести перерахунок та виплату основної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком за період з 01 січня 2014 року по 15 серпня 2014 року на стягнення з боржника за цей період основної та додаткової пенсії в сумі 51554,33 грн.

В судовому засіданні стягувач просив задовольнити подання.

Представник боржника та державний виконавець у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду заяви повідомлені у встановленому законом порядку, суд вважає за можливе розглянути подання за їх відсутності.

Відповідно до ст..14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2015 року адміністративний позов ОСОБА_2 до УПФУ в м. Чернігові про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії задоволено частково, постанову Деснянського районного суду м. Чернігові від 03.11.2014 року скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково, зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м.Чернігові провести перерахунок та виплату основної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком за період з 01 січня 2014 року по 15 серпня 2014 року.

Виходячи із змісту поданнь державний виконавець просить змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час прийняття цієї постанови. Хоча в адміністративному судочинстві повноваження щодо зміни постанови суду в частині задоволення позовних вимог мають тільки адміністративні суди апеляційної та касаційної інстанцій (ст. 198, 223 КАС України).

Крім того, ч. 1 ст. 263 КАС України встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Таким чином, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

З матеріалів подання вбачається, що виконання постанови суду апеляційної інстанції неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду апеляційної інстанції.

Також суд бере до уваги те, що «захист порушеного права у судовому рішенні» і «спосіб виконання судового рішення» не є тотожними поняттями (процесуальними інститутами).

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу.

Основні заходи примусового виконання рішень наведені у статті 32 Закону України "Про виконавче провадження". Зокрема, до таких відносяться: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; інші заходи, передбачені рішенням.

За наявності обставин, що ускладнюють виконання судових рішень, суд вправі змінити встановлені ним або законом способи і порядок на інші, передбачені законодавством. Проте, суд не може встановити новий спосіб захисту порушеного права, його дії щодо зміни чи встановлення способу і порядку виконання повинні бути спрямовані лише на забезпечення виконання резолютивної частини рішення, відповідати його меті, не спотворювати його змісту.

Таким чином, зміна на підставі статті 263 КАС способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 КАС при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов'язання органу УПФ здійснити перерахунок із зобов'язання на стягнення такої виплати є незаконною.

Саме до такого висновку зводиться правова позиція, висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2014 року (справа №21-394а14), яка згідно зі статтею 244-2 КАС України, є обов'язковою для суддів при прийнятті рішень в подібних справах.

Розглянувши подане подання, суд приходить до висновку про відсутність виняткових підстав для зміни та встановлення способу виконання рішення суду.

На підставі наведеного, керуючись ст. 263 КАС України, суд,

У х в а л и в :

В задоволенні подання відмовити.

Ухвала може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя