Справа № 804/6852/15
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2015 р. Справа № 804/6852/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Юркова Е.О.
при секретарі - Шпота Я.С.
за за участю: представник позивача - Чмух Ю.В.
представники відповідача - Атрошенко В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, податкових повідомлень-рішень та їх скасування,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з вимогами:
- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, які полягають у проведені перевірки ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ», за результатами якої складеної акт № 9880/22-01/38114069 від 25.12.2014 року «Про результати проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 15.03.2012 року по 31.12.2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 15.03.2012 року по 31.12.2013 року»;
В обґрунтування позову позивач посилається на безпідставність та необґрунтованість висновків акту документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» № 9880/22-01/38114069 від 25.12.2014 року з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 15.03.2012 року по 31.12.2013 року, на підставі якого прийнято спірні податкові повідомлення-рішення, які винесено без урахування фактичних обставин справи та в порушення приписів податкового законодавства.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, надав до суду письмові заперечення, що ґрунтуються на висновках, викладених в акті перевірки № 9880/22-01/38114069 від 25.12.2014 року та зазначив, що приймаючи до уваги не підтвердження в ході проведення перевірки взаємовідносин ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» з контрагентами виконавцями послуг ТОВ «Форма-ком», ДП «Ітон Електрик», ПП «Валга», ТОВ «Вектор-Альфа», ПП «Протранспоставка», ТОВ «Бомонт-код», ТОВ «Модуль стандарт», ТОВ «Паралель - М ЛТД», ПП «Окко-бізнес», ТОВ ВТФ «Авіас» та ПП «Інком-М» та подальшої реалізації робіт (послуг) перевіркою встановлено заниження податку на прибуток на суму 1 383 377 грн. за 4 квартал 2012 року та 2013 рік, заниження податку на додану вартість на загальну суму 73 960 грн.
Вислухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявності підстав для його часткового задоволення.
З акту перевірки № 9880/22-01/38114069 від 25.12.2014 року вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» (далі - ТОВ ««ЕДС-ІНЖИНІРИНГ», позивач) зареєстровано 14.03.2012р. виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, взято на податковий облік в органах державної податкової служби 15.03.2012р., на час проведення перевірки перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі - ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська, відповідач).
Судом встановлено, що у період з 05.12.2014р. по 18.12.2014р. ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська на підставі направлень від 05.12.2014р. №№ 1918/22-01, 1922/17-02, 1919/22-05, 1920/17-02, 1921/22-03, 1923/22-03 згідно п.75.1 ст.75, ст.77 Податкового кодексу України проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ ««ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 15.03.2012 року по 31.12.2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 15.03.2012 року по 31.12.2013 року.
За результатами перевірки податковим органом був складений акт № 9880/22-01/38114069 від 25.12.2014 року «Про результати проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 15.03.2012 року по 31.12.2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 15.03.2012 року по 31.12.2013 року».
Вказаною перевіркою встановлено порушення:
1. п.п.135.5.4 п.135.5 ст. 135, п.138.2, п.п.138.10.2 п.138.10. ст..138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст..139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1 383 377 грн., в тому числі по періодам: в 4 кварталі 2012 року на суму 277 612 грн. та в 2013 році на суму 1 105 765 грн.;
2. п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 73 960 грн., в тому числі по періодам: в березні 2013 року на суму 13 272 грн., в квітні 2013 року на суму 1 857 грн., в травні 2013 року на суму 5 519 грн., в червні 2013 року на суму 2 520 грн., в липні 2013 року на суму 8 566 грн., в серпні 2013 року на суму 5 417 грн., в вересні 2013 року на суму 5 231 грн., в жовтні 2013 року на суму 2 180 грн., в листопаді 2013 року на суму 15 698 грн. та в грудні 2013 року на суму 13 700 грн.;
3. абз. «б» п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.3 ст.198 Податкового Кодексу України, не підтверджено господарські операції з придбання та реалізації робіт (послуг) на загальну суму податку на додану вартість 898 673 грн., в тому числі по періодам: у жовтні 2012 року на суму 79 764 грн., у листопаді 2012 року на суму 31 795 грн., у грудні 2012 року на суму 108 768 грн., у лютому 2012 року на суму 75 483 грн., у березні 2013 року на суму 51 538 грн., у квітні 2013 року на суму 82 750 грн., у травні 2013 року на суму 66 516 грн., у червні 2013 року на суму 183 598 грн., у липні 2013 року на суму 208 175 грн., у серпні 2013 року на суму 6 307 грн., у вересні 2013 року на суму 3 979 грн.;
4. п.167.1 ст.167, п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 2 190,27 грн. у період травень, липень, листопад, грудень 2013 року;
5. п.п. «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, зареєстрованого наказом ДПА України від 24.12.2010 року № 1020, а саме: при заповненні та наданні до ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська податкових розрахунків за формою №1 ДФ за 3 квартал 2013 року, 4 квартал 2013 року, відображено дані не у повному обсязі та необхідно подати уточнюючи податкові розрахунки.
Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дії Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, які полягають у проведені перевірки ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ», за результатами якої складеної акт № 9880/22-01/38114069 від 25.12.2014 року «Про результати проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 15.03.2012 року по 31.12.2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 15.03.2012 року по 31.12.2013 року» суд зазначає наступне.
Статтею 75 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.
У відповідності до статті 77 Податкового кодексу України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.
Так, з матеріалів справи вбачається, що ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська винесено наказ №1706 від 19.11.2014 року «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ». Вказаним наказом передбачено проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» за період з 15.03.2012 року по 31.12.2013 року терміном 10 робочих днів з 05.12.2014 року.
Також на виконання наказу №1706 від 19.11.2014 року ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська складено повідомлення №331/10/22-0118 від 19.11.2014 року про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» з 05.12.2014 року.
Вказані наказ та повідомлення від 19.11.2014 року отримані директором ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» 24.12.2014 року, що не заперечувалось представником позивача.
Отже відповідачем було дотримано порядок проведення документальної планової перевірки та відповідно до положень Податкового кодексу України набуто право на проведення такої перевірки.
Крім того, допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу, а саме:
- посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку;
- копії наказу про проведення перевірки;
- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
З матеріалів справи вбачається та не заперечувалось представником позивача в ході судового розгляду справи, що перевірку ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» було проведено з відома директора підприємства та у присутності головного бухгалтера, у журналі реєстрації перевірок ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» вчинено запис. Вказані дії ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» з допуску посадових осіб податкового органу до проведення перевірки суперечать твердженню позивача щодо неправомірності дій податкового органу з проведення перевірки та наявності права недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної перевірки.
Крім того, слід зазначити, що відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно - правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Суд вважає, що акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень, та не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для позивача. Акт є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення в ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.
Отже, на підставі вищезазначених норм законодавства, встановлених судом обставин справи та наданих сторонами доказів на підтвердження своєї позиції, суд приходить до висновку про те, що дії Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, які полягають у проведені перевірки ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ», за результатами якої складеної акт № 9880/22-01/38114069 від 25.12.2014 року «Про результати проведення документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 15.03.2012 року по 31.12.2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 15.03.2012 року по 31.12.2013 року» є правомірними, з огляду на що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Так, не погоджуючись із викладеними в акті перевірки висновками, позивачем було подано до ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська заперечення на акт, за розглядом яких останнім було надано відповідь №4728/10/04-63-22-0122 від 09.02.2015р., якою висновки акту 9880/22-01/38114069 від 25.12.2014 року визнано правомірними, обґрунтованими та такими, що відповідають нормам чинного законодавства та залишаються без змін.
Винесені податкові повідомлення-рішення були оскаржені ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» в адміністративному порядку, та рішенням Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №4693/10/04-36-10-0709 від 30.04.2015 року залишені без змін, скаргу платника податків - без задоволення.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має суто економічні властивості, що неможливо без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків. Тому така ознака результатів господарської діяльності, як цінова визначеність, наявна в абсолютній більшості випадків, хоча в некомерційній господарській діяльності можливе безкоштовне надання результатів останньої.
Розділом ІІІ Податкового кодексу України врегульовані питання, пов'язані з обчисленням та сплатою податку на прибуток підприємств.
Витрати у розумінні Податкового кодексу України - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілом власником) (пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин).
До складу валових витрат що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин), входять: витрати від операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, 138.11 цієї статті: інші витрати, визначені згідно з пунктами 138.5, 138.10 -138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статті 141 цього Кодексу; крім витрат визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.
Приписами пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Пунктом 138.4. статті 138 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) передбачено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.
Згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
За приписами пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.
Відповідно до п.135.4.ст.135 ПК України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов'язань, та включає: дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо); особливості визначення доходів від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг для окремих категорій платників податків або доходів від окремих операцій встановлюються положеннями цього розділу.
Розділом V Податкового кодексу України врегульовані питання, пов'язані з обчисленням та сплатою податку на додану вартість.
Згідно п.187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Пунктом 198.2 ст.198 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше;
дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) - податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11статті 201 цього Кодексу.
Пунктом 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Згідно п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну.
Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Частинами 1 та 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, які брала участь у здійсненні господарської операції.
Отже, на підтвердження включення сум коштів до складу витрат та сум ПДВ до складу податкового кредиту необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема: документи, що підтверджують факт отримання послуг від іншої особи та документи, що підтверджують зв'язок понесених витрат з господарською діяльністю платника податку.
Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин:
- неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;
- відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;
- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій;
- здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.
Судом встановлено, що між ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» (покупець) та ТОВ «Бомонт-ком» (продавець) укладено договір №1506/3-4 від 15.06.2013р. Згідно умов укладеного договору продавець зобов'язується передати у власність покупця товар, у відповідності з специфікаціями. Асортимент, кількість, якість, ціна та терміни постачання визначаються додатках, що є невід'ємною частиною договору. Специфікацією №1 визначено товар - колодязь ККС-3 у кількості 8 шт.
На виконання договірних зобов'язань, ТОВ «Бомонт-ком» на адресу позивача виписано рахунок-фактуру на товар та видаткову накладну від 23.07.2013р.
Перевезення товару здійснено на замовлення ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ», про що складена товарно-транспортна накладна.
В ході розгляду справи представником позивача було пояснено, що постачання вказаного товару здійснювалось за адресою м.Феодосія, вул.. Геологічна, 2, оскільки придбання товару колодязь ККС-3 у кількості 8 шт. було здійснено з метою подальшого постачання за умовами договору, укладеного з замовником ІП «Транскагро-Термінал», відповідно до якого постачання товару здійснюється на складі покупця за адресою: м.Феодосія, вул.. Геологічна, 2.
За фактом купівлі-продажу товару ТОВ «Бомонт-ком» виписано на адресу покупця податкову накладну, копія якої залучена до матеріалів справи.
Розрахунок за договором здійснено у безготівковій формі, про що свідчить виписка по розрахунковому рахунку позивача.
11.02.2013 року між ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» (замовник) та ПП «Полтава-Проект-Монтаж» (виконавець) укладено договір на транспортне обслуговування №1102/13. Згідно умов укладеного договору виконавець бере на себе зобов'язання згідно терміну дії цього договору, автомобілями перевозити вантажі, що належать виконавцю. Ціна за надані послуги з перевезення визначається по кожному конкретному перевезенню та фіксується в акті про надання послуг.
Надання ПП «Полтава-Проект-Монтаж» транспортних послуг по перевезенню вантажу по України підтверджено складеними та затвердженими сторонами договору актами здачі-прийняття виконаних послуг (робіт) від 13.02.2013 року, 12.02.2013 року. Також ПП «Полтава-Проект-Монтаж» виписано на адресу замовника рахунки на сплату послуг.
Крім того, позивачем було надано товарно-транспортна накладна на підтвердження виконання ПП «Полтава-Проект-Монтаж» послуг з перевезення від вантажовідправника ТОВ «Південна промислова компанія».
За фактом виконання договірних зобов'язань ПП «Полтава-Проект-Монтаж» виписано на адресу покупця податкові накладні, копії яких залучені до матеріалів справи.
Розрахунок за договором здійснено у безготівковій формі, про що свідчить виписка по розрахунковому рахунку позивача.
06.06.2013 року між ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» (покупець) та ДП «Ітон Електрик» (постачальник) укладено договір про дистрибуцію та поставку товарів №SKO133. Предметом договору є співробітництво сторін у сфері дистрибуції та продажу на території України товару, який визначений у порядку, передбаченому цим договором. При цьому постачальник зобов'язується на умовах цього договору передати (поставити) в обумовлені строки покупцеві товар узгоджений за асортиментом та кількістю, а покупець зобов'язується прийняти товар, сплатити за нього узгоджену суму та здійснювати дії, спрямовані на збільшення замовлень на поставку товару з метою його продажу та договірній території. Право власності на поставлений товар переходить до покупця в момент отримання товару покупцем на складі постачальника або уповноваженим ним перевізником. Товар постачається на умовах FCA відповідно до Інкотермс 2000.
На виконання умов договору сторонами затверджено перелік товару (вимикачі автоматичні, апарати комунікаційні, шафи електричні, кнопки, вимикачі, індикатори), Специфікація групи товарів, щомісячний обсяг закупівель товарів.
На постачання товару ДП «Ітон Електрик» виписано видаткові накладні.
Перевезення товару здійснено на замовлення ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ», про що складені товарно-транспортні накладні.
За фактом постачання товару ДП «Ітон Електрик» виписано на адресу покупця податкові накладні, копії яких залучені до матеріалів справи.
Розрахунок за договором здійснено у безготівковій формі, про що свідчить виписка по розрахунковому рахунку позивача.
Крім того, позивачем було надано Довідку ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м.Києві від 26.09.2013р. № 192/26-53-22-01-15-31924179 «Про результати зустрічної звірки ДП «Ітон Електрик» щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків ПП «Торгівельна компанія «Електромир», ІП «Матрікс-Про», ТОВ «ВКФ «Енергомонтажасоціація», ТОВ «ІК «Нова Лайт», ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ», ТОВ «Асоціація «Світлотехніка», ТОВ «Софіт Люкс», ТОВ «НВП «Вітал», їх реальності та повноти відображення в обліку за період липень» згідно висновків якої звіркою документально підтверджено реальність здійснення господарських відносин з ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ», їх вид, обсяг якість та розрахунки.
Також, між ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» (покупець) та ПП «Електрокомплект» (продавець) укладено договір №0908/3-1 від 09.08.2013р. Згідно умов укладеного договору продавець зобов'язується передати у власність покупця товар, у відповідності з специфікаціями. Асортимент, кількість, якість, ціна та терміни постачання визначаються додатках, що є невід'ємною частиною договору. Специфікацією №1 визначено товар - пакетний перемикач у кількості 10 шт.
На виконання договірних зобов'язань, ПП «Електрокомплект» на адресу позивача виписано рахунок на товар та видаткову накладну від 30.08.2013р.
Перевезення товару здійснено на замовлення ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ», про що складена товарно-транспортна накладна.
За фактом купівлі-продажу товару ПП «Електрокомплект» виписано на адресу покупця податкові накладні, копії яких залучені до матеріалів справи.
Розрахунок за договором здійснено у безготівковій формі, про що свідчить виписка по розрахунковому рахунку позивача.
05.11.2012 року між ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» (замовник) та ПП «Валга» (виконавець) укладено договір на транспортне обслуговування №0511/12. Згідно умов укладеного договору виконавець бере на себе зобов'язання згідно терміну дії цього договору, автомобілями перевозити вантажі, що належать виконавцю. Ціна за надані послуги з перевезення визначається по кожному конкретному перевезенню та фіксується в акті про надання послуг.
Надання ПП «Валга» транспортних послуг по перевезенню вантажу по України підтверджено складеними та затвердженими сторонами договору актом здачі-прийняття виконаних послуг (робіт) від 06.11.2012 року. Також ПП «Валга» виписано на адресу замовника рахунок на сплату послуг.
Крім того, позивачем було надано товарно-транспортна накладна на підтвердження виконання ПП «Валга» послуг з перевезення від вантажовідправника ПП «Приорітет-1».
В ході розгляду справи представником позивача було пояснено, що постачання вказаного товару здійснювалось за адресою м.Донецьк, вул.. Артема, 34, оскільки перевезення вантажу замовника - ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» було здійснено в рамках договору підряду на виконання комплексу робіт по електропостачанню магазина «АТБ» №0511/1 від 05.11.2012 року, укладеного з замовником ІП «Інтерстойсервіс», відповідно до якого адресою замовника є: м.Донецьк, вул. Артема, 34.
За фактом виконання договірних зобов'язань ПП «Валга» виписано на адресу покупця податкову накладну, копія якої залучена до матеріалів справи.
Розрахунок за договором здійснено у безготівковій формі, про що свідчить виписка по розрахунковому рахунку позивача.
З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» (покупець) та ТОВ «Вектор-Альфа» (продавець) укладено договір №1006/3-2 від 10.07.2013р. Згідно умов укладеного договору продавець зобов'язується передати у власність покупця обладнання - товар, у відповідності з специфікаціями. Асортимент, кількість, якість, ціна та терміни постачання визначаються додатках, що є невід'ємною частиною договору. Специфікацією №1 визначено товар - трансформатори у кількості 4 шт.
На виконання договірних зобов'язань, ТОВ «Вектор-Альфа» на адресу позивача виписано рахунок на товар та видаткову накладну від 21.08.2013р.
Перевезення товару здійснено на замовлення ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ», про що складена товарно-транспортна накладна.
За фактом купівлі-продажу товару ТОВ «Вектор-Альфа» виписано на адресу покупця податкову накладну, копія якої залучена до матеріалів справи.
Розрахунок за договором здійснено у безготівковій формі, про що свідчить виписка по розрахунковому рахунку позивача.
11.06.2013 року між ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» (замовник) та ПП «Протранспоставка» (виконавець) укладено договір про надання послуг №1106-1. Згідно умов укладеного договору виконавець від свого імені та за рахунок замовника забезпечує здійснення вантажів замовника автомобільним транспортом у міському, приміському і міжміському сполученні.
Надання ПП «Промтранспоставка» транспортно-експедиційних послуг підтверджено складеними та затвердженими сторонами договору актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 12.06.2013 року. Також ПП «Промтранспоставка» виписано на адресу замовника рахунок на сплату послуг.
Крім того, позивачем було надано товарно-транспортна накладна на підтвердження виконання ПП «Промтранспоставка» послуг з перевезення від вантажовідправника ТОВ «Східний експрес».
В ході судового розгляду справи представником позивача було зазначено, що ПП «Промтранспоставка» виконувало обов'язки щодо перевезення вантажу замовника - ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» на об'єкт, що знаходиться за адресою: м. Донецьк, вул. Благонравова, 24-а. Дана в рамках укладеного між ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» (Підрядник) та ТОВ «МАЯК 2011» (Замовник) договору підряду №2204/1 від 22.04.2013 року. Відповідно до умов даного договору Підрядник зобов'язувався виконати комплекс робіт по зовнішнім мережам електропостачання відповідно ТУ ДТЕК ДОЕ №26-08/ИС101-03 від 27.11.2011 року на об'єкті Замовника, розташованого за адресою: м. Донецьк, Київський р-н, вул. Благонравова, 24-а. Поряд з цим ПП «Промтранспоставка» було здійснено перевезення КТПП-40/10/0.4 металоконструкція на об'єкт будівництва, яку було придбано у ТОВ «Східний експрес».
За фактом виконання договірних зобов'язань ПП «Промтранспоставка» виписано на адресу покупця податкову накладну, копія якої залучена до матеріалів справи.
Розрахунок за договором здійснено у безготівковій формі, про що свідчить виписка по розрахунковому рахунку позивача.
Також 10.05.2013 року між ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» (замовник) та ТОВ «Форта-ком» (підрядник) укладено договір підряду на виконання електромонтажних робіт №1005/1. Згідно умов укладеного договору підрядник зобов'язується в погоджений строк за завданням замовника на свій ризик виконати роботи з матеріалів підрядника будівельні роботи. Перелік та об'єм робіт та інші інформація, пов'язана з даними роботами визначається у кошторисі, що є додатком до договору.
10.05.2013 року між ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» (замовник) та ТОВ «Форта-ком» (виконавець) укладено договір на технічне обслуговування та ремонт електрообладнання №1005/2. Згідно умов укладеного договору виконавець зобов'язується виконати технічне обслуговування та ремонт електрообладнання замовника. Перелік щомісячних робіт, що виконуються на об'єкті замовника визначається у додатку №2 до договору. Перелік об'єктів (магазинів) та їх місцезнаходження, технічне обслуговування та ремонт якого буде здійснений визначаються у додатку №1 до договору.
На виконання договору №1005/2 сторонами затверджено додаток №1 із визначенням переліку об'єктів (магазинів), їх адреси та додаток №2 із переліком робіт з сервісного обслуговування електрообладнання.
Також сторонами за договором №1005/1 затверджено довідки вартості виконаних будівельних робіт та витрат за травень 2013 року на виконання робіт генпідрядником ТОВ «Форта-ком».
За фактом виконання договірних зобов'язань з виконання електромонтажних робіт сторонами складено акти приймання виконаних робіт за травень 2013 року та видаткові відомості.
За фактом виконання договірних зобов'язань з технічного обслуговування та ремонту електрообладнання сторонами складено акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №№ 1, 2, 3, 4.
Після фактичного виконання договірних зобов'язань за укладеними договорами ТОВ «Форта-ком» виписано на адресу покупця податкові накладні, копії яких залучені до матеріалів справи.
Розрахунок за договорами здійснено у безготівковій формі, про що свідчить виписка по розрахунковому рахунку позивача.
Судом встановлено, що ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» як замовником протягом вересня 2012 року - 19.09.2012р., 26.09.2012р., жовтня 2012 року - 02.10.2012р., 15.10.2012р., 16.10.2012р., 22.10.2012р., 26.10.2012р., листопада 2012 року - 21.11.2012р. та 02.01.2013р. укладено ряд договорів з ТОВ «Модуль Стандарт» (підрядник) з виконання комплексу робіт з монтажу зовнішніх мереж електропостачання на об'єктах замовника.
На виконання умов укладених договорів сторонами затверджено довідки вартості виконаних будівельних робіт та витрат за жовтень 2012 року, листопад 2012 року, грудень 2012 року, січень 2013 року, лютий 2013 року, березень 2013 року, квітень 2013 року, червень 2013 року на виконання робіт генпідрядником ТОВ «Модуль Стандарт».
За фактом виконання договірних зобов'язань з виконання комплексу робіт з монтажу зовнішніх мереж електропостачання сторонами складено акти приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-3 за жовтень 2012 року, листопад 2012 року, грудень 2012 року, січень 2013 року, лютий 2013 року, березень 2013 року, квітень 2013 року, червень 2013 року та видаткові відомості ресурсів; акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) за липень 2013 року.
Після фактичного виконання договірних зобов'язань за укладеними договорами ТОВ «Модуль Стандарт» виписано на адресу покупця податкові накладні, копії яких залучені до матеріалів справи.
Розрахунок за укладеними договорами здійснено у безготівковій формі, про що свідчить виписки по розрахунковому рахунку позивача.
Також судом встановлено, що ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» протягом 2013 періоду було придбано паливно-мастильні матеріали у наступних постачальників: ТОВ «Паралель-М ЛТД», ПП «Окко-бізнес», ТОВ ВТФ «Авіас» та ПП «Інком-М», що не заперечувалось податковим органом в ході проведення перевірки.
Так, протягом 2013 року ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» в рамках ведення господарської діяльності було списано паливно-мастильні матеріали (бензин, дизельне паливо, зріджений газ) на суму 320 321 грн., про що свідчать акти списання товарів, копії яких наявні в матеріалах справи.
В ході розгляду справи позивачем були надані подорожні листи вантажних автомобілів (Фіат Добло, Сітроен Джампер, ГАЗ 3309) в підтвердження здійснення ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» господарської діяльності з перевезення вантажу та відповідного використання паливно-мастильних матеріалів (бензин, дизельне паливо, зріджений газ).
Слід зазначити, що відповідно до подорожного листа № 655792 від 12.04.2013р. маршрут Донецьк - Севастополь, водій ОСОБА_4, автомобіль - Сітроен Джампер. Подорожній лист - №655793 від 15.04.2013р. маршрут Севастополь - Дніпропетровськ, водій ОСОБА_5, автомобіль - Сітроен Джампер. Таким чином, на даному автомобілі працюють два водії по черзі, що дає змогу здійснювати перевезення на великі відстані.
Також слід зауважити, що сама по собі наявність чи відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформлені не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших документів вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язання платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.
Такі твердження також викладені в листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 року № 2 1936/11/13-11.
Відповідно до ст.ст. 46-49 Податкового кодексу України ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповід альність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.
Підпунктом 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) визначено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Отже, норми Податкового кодексу України в якості підстави для не включення до складу валових витрат передбачають тільки випадки повної відсутності будь-яких розрахункових, платіжних та інших документів, передбачених законодавством.
Будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
З наданих позивачем доказів вбачається, що укладені ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» правочини мали на меті настання реальних правових наслідків, що обумовлені ними.
Таким чином, суд приходить до висновку, що правовідносини за спірними правочинами в повній мірі відображені в бухгалтерському та податковому обліку позивача, тобто позивачем дотримано принцип превалювання сутності над формою, який закріплений в ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми).
Відповідно до ст. 215 Цивільного Кодексу України від 16.01.2003 № 435 (далі - ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) - у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Згідно із ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину. Зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановлений законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За вимогами цивільного законодавства існує презумпція правомірності правочину (стаття 204 ЦК України).
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). До оспорюваних правочинів належить зокрема фіктивний правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим право чином (фіктивний правочин). Фіктивний правочин визнається судом недійсним (ст. 234 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.12.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК: правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; правочини. спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно із ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Умовою для визнання недійсним правочину, який суперечить інтересам держави та суспільства, є встановлення умислу в діях осіб, що уклали такий правочин. При цьому носіями протиправного умислу юридичних осіб-сторін такого правочину є посадові особи цих юридичних осіб.
Головною підставою вважати правочин нікчемним являється його недійсність, встановлена законом. Саме законом, а не актами, які б факти в цьому акті не були відображені. Вказані ж в акті висновки є суто суб'єктивною думкою державного податкового ревізора-інспектора, оскільки були зроблені за відсутності інформації, яка надається в передбаченому законодавством порядку.
Відповідачем не доведено, а судом не встановлено, наявності мети, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, а також існування умислу у позивача чи його контрагентів, як обов'язкової ознаки для визнання правочину недійсним та застосування адміністративно-господарських санкцій. Хоча факт порушення публічного порядку повинен бути доведеним певними засобами доказування.
Інший підхід потенційно надасть можливість посадовим особам державних органів на власний розсуд оголошувати будь-який правочин недійсним (нікчемним) без звернення до суду, що не є правильним виходячи з загальних засад судочинства.
При дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні, перш за все, відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Окремо слід зазначити щодо використання податковим органом актів перевірок контрагентів ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ», а саме, відповідно до роз'яснення Вищою арбітражного суду «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів» від 26.01.2000р. N 02-5/35 акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.
Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.
Нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов'язки тільки у того суб'єкта (чи визначеного ними певного кола суб'єктів), якому вони адресовані.
Зазначене вище підтверджено також п. 3 листа Вищого господарського суду від 24.07.2001 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних та інших органів», в якому також зазначено, що «акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин».
У зв'язку з цим, акти перевірок контрагентів позивача не можна застосовувати до ТОВ «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ», оскільки вони (Акти перевірки) не мають обов'язкового характеру для данного суб'єкта господарювання.
Крім того, згідно листа Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02.06.2011р. - «не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюги яких декларувався рухтоварів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом».
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.
Суд звертає увагу на те, що на момент здійснення правовідносин підприємства, контрагенти позивача ТОВ «Форма-ком», ДП «Ітон Електрик», ПП «Валга», ТОВ «Вектор-Альфа», ПП «Протранспоставка», ТОВ «Бомонт-код», ТОВ «Модуль стандарт» були зареєстровані як юридичні особа, що відповідачем не спростовано.
При цьому, чинним законодавством України не встановлено обов'язок позивача контролювати дії контрагента і перевіряти виконання ним своїх податкових зобов'язань, тому позивач не може відповідати за дії його контрагента, що не звітує перед податковими органами або не перебуває за своєю юридичною адресою.
Витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Враховуючи наявність у позивача належним чином оформлених первинних документів, які підтверджують реальність здійснення господарської операції, отже і наявність підстав для формування валових витрат та доходу за перевіряємий період - в діях позивача відсутні порушення п.п.135.5.4 п.135.5 ст. 135, п.138.2, п.п.138.10.2 п.138.10. ст..138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст..139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1 383 377 грн., в тому числі по періодам: в 4 кварталі 2012 року на суму 277 612 грн. та в 2013 році на суму 1 105 765 грн. та п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 73 960 грн.
В судовому засіданні був повністю доведений представником позивача факт вчинення господарських операцій, що є підставою для формування податкового кредиту відповідних податкових періодів та валових витрат за придбаними послугами (роботами) та придбаними товарами від вище наведених контрагентів, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Також, суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів в повній мірі правомірність своїх дій та рішень.
Також, позивачем під час подання адміністративного позову сплачено судовий збір в розмірі 560 грн. 28 коп. як за позовні вимоги майнового та немайнового характеру, що підтверджується платіжним дорученням № 4441 від 09.06.2015р.
Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Тому, згідно із ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір у відповідності до частини задоволених позовних вимог у розмірі 487 грн. 20 коп. присуджується на користь позивача за рахунок Державного бюджету України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 70-71, 86, 94, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДС-ІНЖИНІРИНГ» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, податкових повідомлень-рішень та їх скасування - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Копію постанови направити сторонам по справі.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та в строки, встановленні статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови викладений протягом п'яти днів.

Суддя (підпис) Е.О. Юрков