Справа № 22-а-1603/11
Суддя: Кузьма Р. М.
Дата ухвалення: 2011-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-а-1603/11Головуючий у 1-й інстанції Горуц Р.О.
Категорія - Доповідач - Кузьма Р.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2011 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Сташківа Б.І., Шевчук Г.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Тернополі справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного Фонду України в Підгаєцькому районі на рішення Підгаєцького районного суду від 14 вересня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Підгаєцькому районі про здійснення перерахунку та виплати щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Підгаєцькому районі про здійснення перерахунку та виплати щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни.

В обґрунтування вимог, позивач посилається на те, що він є дитиною війни та відповідно до вимог ст.6 Закону України № 2195-ІV має право на одержання підвищеної пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком. Позивач вважає, що відповідач зобовязаний здійснити перерахування пенсії, привівши її у відповідність з рішеннями Конституційного Суду України. Управління ПФУ не доплачувало вказане підвищення до пенсії за період з січня 2007 року по грудень 2009 року включно, з врахуванням проведених виплат за вказаний період.

Рішенням Підгаєцького районного суду від 14 вересня 2010 року позов задоволено частково.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Підгаєцькому районі Тернопільської області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року до 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, з врахуванням проведених виплат за вказаний період

В задоволенні решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача сплачені ним при подачі позову в суд судові витрати, а саме 8,50 грн.-судового збору та 37 грн.- витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі управління ПФУ просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

В обґрунтування своїх вимог апелянт вказав, що Законом України №2195-ІV передбачено проведення фінансування виплат, згідно з даним Законом, із Державного бюджету України, а не з бюджету пенсійного фонду України, який затверджується Кабінетом Міністрів України. Крім того, законодавством України не передбачено, які органи повинні виплачувати підвищення пенсії, за рахунок яких коштів і джерел, в якому порядку, яким чином обчислюється вказаний розмір пенсії. Діючим законодавством не визначена розрахункова величина, з якої можна було б розрахувати встановлені Законом надбавки дітям війни пенсії, а ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»визначення мінімального розміру пенсії за віком застосовується виключно до розмірів пенсій, призначених за цим Законом.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до вимог ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було порушено права позивача на перерахунок та виплату підвищення пенсії, відповідно до вимог ст. 6 Закону України №2195-ІV у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за періоди з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року до 31 грудня 2008 року та з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року включно з врахуванням виплачених сум, які підлягають захисту шляхом зобов'язання відповідача провести позивачу відповідні нарахування та виплату пенсії. Ненарахування та невиплата з боку відповідача є неправомірною.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду як таким, що відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком та належить до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни. Відповідно до норми ст. 6 Закону України №2195-ІV, у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, мала право на отримання підвищення виплачуваної їй пенсій за віком.

Згідно з вимогами ст. 6 Закону України №2195-ІV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Положенням п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік»дію статті 6 Закону України №2195-ІV з урахуванням ст. 111 цього Закону, було зупинено.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України і є неконституційними положення п.12 ст. 71 та ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України №2195-ІV , з урахуванням статті 111 цього Закону;

Вимогами пп.2 п. 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28.12.2007 року №107-VІ було змінено положення ст.6 Закону України №2195 ІV. Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року ці зміни визнані неконституційними, оскільки за правилами ч.2 ст.3 Закону України №2195-ІV державні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи норми цивільно-процесуального законодавства чинні на момент ухвалення рішення, суд обґрунтовано прийшов до висновку, що позивачу у період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року до 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року включно, повинна була нараховуватись підвищена пенсія з урахуванням виплачених сум, яка передбачена для дітей війни. Відмова в такому нарахуванні та виплаті є протиправною.

Необґрунтованими є посилання апелянта на можливість нецільового використання коштів ПФУ, оскільки судом не ухвалено рішення про проведення виплат із власних джерел фінансування останнього.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо відсутності бюджетного фінансування на виплату передбаченого Законом України «Про соціальний захист дітей війни»підвищення до пенсії, оскільки відсутність такого фінансування не може бути підставою невиконання відповідним субєктом владних повноважень покладених на нього зобовязань та не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»від 08 листопада 2005 року).

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, і підстав для його скасування , з мотивів, наведених у скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст.197, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Підгаєцькому районі відхилити.

Рішення Підгаєцького районного суду від 14 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2