Справа № 2а-2944/10/0970
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2010-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2010 р. Справа № 2a-2944/10/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Могили А.Б.

за участю секретаря Надраги Л.Я.

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Калуському районі, пр. Л.Українки, 16б,м. Калуш,Калуський район, Івано-Франківська область,77300 до відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Калуському районі та м. Калуші, вул. Підвальна, 8, м. Калуш, Калуський район, Івано-Франківська область, 77300 про стягнення коштів по виплачених пенсіях в сумі 5422,50 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Калуському районі звернулося до суду з адміністративним позовом до виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Калуському районі та м. Калуші про стягнення з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Калуському районі та м. Калуші кошти в сумі 5422,50 грн. по виплаченим пенсіям.

Позовні вимоги мотивовані тим, що управлінням Пенсійного фонду України в Калуському районі та в м. Калуші виплачено пенсії по втраті годувальника та пенсії по інвалідності громадянам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на загальну суму 5422,50 грн., про що складено акти щомісячних звірок витрат по особових справах потерпілих, в яких зазначені загальні суми витрат управління ПФУ в Калуському районі та в м. Калуші, що підлягають відшкодуванню Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Однак виконавча дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань в м. Калуші та Калуському районі, порушуючи вимоги ст. 21 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», не приймає до відшкодування витрати по пенсійних справах вищезазначених осіб за період з 01.11.2009 року по 01.08.2010 року в сумі 5422,50 грн. Відмовляючись здійснити зазначені дії, Фонд соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань в м. Калуші та Калуському районі посилається та те, що особи втратили працездатність внаслідок отриманого каліцтва на виробництві або професійного захворювання, відшкодування завданої шкоди за яке було встановлено згідно із законодавством СРСР, а ОСОБА_7 не має права на таке відшкодування, оскільки на момент втрати годувальника не досягла пенсійного віку.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з мотивів, наведених у позовній заяві та пояснила суду, що положеннями Порядку відшкодування витрат, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України, правлінням Фонду соціального страхування від нещасних випадків від 04.03.2003 року №5-4/4, в даному випадку не підлягають застосуванню, оскільки даним порядком передбачено відшкодування на централізованому рівні, однак за відсутності спору між управлінням ПФУ та Фонду на місцях. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечив з підстав, наведених у письмовому запереченні та пояснив суду, що відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»встановлено, що потерпілі, які отримали каліцтво за межами України і переїхали до України на постійне місце проживання не є застраховані відповідно до ст. 10 даного Закону і за них не сплачувалися страхові внески до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, а тому зазначеним особам не надаються соціальні послуги та не проводяться виплати, які здійснюються Фондом як страховиком застрахованим особам. ОСОБА_7 не має права на відшкодування Фондом пенсії у звязку з втратою годувальника, так як на момент смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві вона не досягла пенсійного віку. Просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши надані письмові докази та інші матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до актів звірок витрат по особових справах пенсіонерів, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві (профзахворювання), складених управлінням ПФУ в Калуському районі, загальна сума витрат по виплачених пенсіях пенсіонерам, тому числі виплаченої пенсії по втраті годувальника, нещасний випадок на виробництві (профзахворювання) з якими стався за межами України, із вказаних підстав за період з 01.11.2009 року по 01.08.2010 року, становить 5422,50 грн. Зазначена сума пенсій була виплачена управлінням ПФУ в Калуському районі та не прийнята до заліку відповідачем з причини одержання трудового каліцтва (професійного захворювання) за межами України, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами форми Н-1 (а.с.7-13). Витрати понесені позивачем на відшкодування пенсії ОСОБА_7 по втраті годувальника відповідачем у акти звірки не включаються, оскільки на момент смерті ОСОБА_8 від нещасного випадку на виробництві ОСОБА_7 не досягла пенсійного віку.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме Таблиць розбіжностей до довідок про відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійного фонду України витрат, повязаних виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у звязку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, наданих позивачем за період з листопада 2009 року по липень 2010 року включно, позивачем було здійснена виплата зазначених видів пенсії пенсіонерам та надано відповідачу для відшкодування виплачених пенсій та витрат, повязаних з виплатою пенсій (а.с. 15-23).

Згідно зі статтею 58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пункту 1.1 Положення «Про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах», затвердженого наказом Пенсійного фонду від 30 квітня 2002 року за № 8-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції від 21 травня 2002 року за № 442/6730, Пенсійний фонд України, управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов'язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Підпунктами «г»і «д» пункту 1 статті 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», передбачено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, та пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Частиною 2 статті 7 Закону «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», встановлено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку цьому Фонду документи, що підтверджують право працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду соціального страхування від нещасних випадків, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків у рахунок його страхових внесків, на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом соціального страхування від нещасних випадків в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Таким чином, обов'язок Фонду зі сплати страхових виплат виникає при належному підтвердженні права на такі страхові виплати і передачею Фонду справ потерпілих.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення»пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону, здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Згідно статті 8 вищезгаданого Закону, виплата пенсій здійснюється із коштів Пенсійного фонду України, яка формується за рахунок коштів, які відраховуються підприємствами і організаціями та громадянами на заходи соціального страхування.

Стаття 81 даного Закону передбачає, що призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного Фонду України.

Приписами пп. 3 п. 3 Заключних положень розділу XI Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»встановлено, що передача документів, підтверджуючих право працівників на страхові виплати, інші соціальні послуги внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, а також розміри цієї виплати і послуг, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків за актом щомісячної звірки, підписаним у двосторонньому порядку.

Джерелом фінансування Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, є страхові внески, які Фонд одержує від підприємств, установ, організацій. Ніяких дотацій з боку держави Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві не одержує, тому вимоги Пенсійного фонду на компенсацію виплачених пенсій у зв'язку з інвалідністю і втратою годувальника, можлива за умов передачі Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві особистих справ потерпілих.

Статтею 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»передбачено, що відшкодування відбувається за справами, переданими Фонду.

Крім того, Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду витрат, пов'язаних з виплатою пенсій з інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання і пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затверджений Постановою Правління Пенсійного фонду України та Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 04 березня 2003 року за №5-4/4, не врегульовує спірних питань про зобов'язання відповідача включити суми виплат до акту щомісячної звірки.

Механізм відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, визначено Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затвердженого Постановою правління Пенсійного Фонду України і правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України №5-4/4 від 04 березня 2003 року та зареєстрованого у Міністерстві Юстиції України за № 376/7697 від 16 травня 2003 року.

Відповідно до вищенаведеного Порядку органи Пенсійного фонду України проводять з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків в районах та містах обласного значення щомісячні звірки витрат на відповідні виплати до 10 числа, наступного за звітним (пункт 5). Акти цих звірок подаються головним управлінням Пенсійного фонду України та управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які узагальнюють і узгоджують довідку про відшкодування відповідних витрат та до 20 числа, наступного за звітним, подають її Пенсійному фонду України та Фонду страхування від нещасних випадків України (пункт 6).

Зазначена довідка є підставою для перерахування Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідних коштів Пенсійному фонду України до 25 числа місяця, наступного за звітним (пункт 7).

Таким чином, оскільки у зазначеному Порядку відшкодування витрат передбачено здійснення відповідних розрахунків на централізованому рівні, тобто між Фондом соціального страхування від нещасних випадків та Пенсійним фондом України, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту (відновленого) порушеного права, у вигляді звернення до суду з адміністративним позовом про стягнення понесених витрат в звязку з виплатою даних пенсій вищенаведеним громадянам, не відповідає змісту прав управління Пенсійного фонду України в Калуському районі Івано-Франківської області щодо відшкодування понесених ним витрат в сумі 5422,50 грн.

Крім того, суд не погоджується з доводами відповідача щодо неможливості здійснення відшкодування виплачених вказаним громадянам пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання з тих підстав, що вони не є застрахованими особами в розумінні положень ст. 10 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», оскільки вони чи годувальники зазначених осіб отримали каліцтво за межами України, виходячи з наступного.

Враховуючи правову позицію колегії суддів судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України з питання щодо зобовязання прийняти до заліку та відшкодувати витрати, понесенні пенсійним органом по виплаті пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, наведеною в постанові від 20 березня 2007 року, суд зазначає, що ст. 2 Угоди про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, завданої працівникам каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язані з виконанням ними трудових обов'язків, підписаної 9 вересня 1994 року між частиною держав колишнього СРСР, передбачено, що відшкодування шкоди, завданої працівнику внаслідок трудового каліцтва, іншого ушкодження здоров'я (у тому числі при настанні втрати працездатності в результаті нещасного випадку на виробництві, пов'язаного з виконанням працівниками трудових обов'язків, після переїзду потерпілого на територію іншої Сторони), смерті здійснюється роботодавцем Сторони, законодавство якої поширювалося на працівника в момент одержання каліцтва, іншого ушкодження здоров'я, смерті.

Роботодавець, відповідальний за завдання шкоди, здійснює її відшкодування відповідно до свого національного законодавства.

Виходячи з наведеного, слід зазначити, що вищенаведена Угода регулює відносини, які є предметом спору у даній справі та пов'язані з відшкодуванням витрат управлінням ПФУ в Калуському районі, понесених у зв'язку з виплатою пенсій особам, які стали інвалідами внаслідок нещасного випадку на виробництві на території інших республік СРСР до проголошення Україною незалежності.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у сфері пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі витрати, пов'язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за даною Угодою, несе держава, яка надає забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні розрахунки між державами можуть проводитися лише на підставі двосторонніх договорів.

Таким чином, суд вважає, що страховиком, який має виплачувати пенсію по інвалідності особі, яка стала інвалідом від нещасного випадку на виробництві на території колишніх республік СРСР, а в разі виплати такої органами Пенсійного фонду України - відшкодувати останньому витрати, є Фонд соціального страхування від нещасних випадків.

За таких обставин справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими, а позов не підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 < Текст > Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 254 КАС України.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови безпосередньо в суді, то десятиденний строк на її апеляційне оскарження обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови.

Апеляційна скарга на постанову подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Могила А.Б.

Постанова складена в повному обсязі 10.09.2010 року.