Справа № 2-а-6689/11
Суддя: Величко Т. О.
Дата ухвалення: 2012-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ун. № 2-а-6689/11
пр. № 2-а/2608/160/12
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2012 року Святошинський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Величко Т.О.

при секретарі Холявчук А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, яким просить визнати дії відповідача щодо не підвищення йому пенсії як інваліду війни ІІ групи протиправними, зобовязати відповідача виплатити йому щомісячну державну соціальну допомогу як інваліду війни ІІ групи у повному обсязі в розмірі 350% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність за період з 27.05.2005 року по день винесення рішення, зобовязати відповідача усунути порушення та призначити довічно йому щомісячну державну соціальну допомогу як інваліду війни ІІ групи у повному обсязі в розмірі 350% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність і виплачувати з моменту винесення рішення, посилаючись на те, що він є інвалідом 2 групи і відповідно до ч.4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»зі змінами і доповненнями від 23.11.1995 р. №458/95-ВР»пенсія йому повинна бути підвищена відповідачем у розмірі 350 % мінімальної пенсії за віком з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, але цього не відповідачем зроблено не було.

В судовому засіданні позивач підтримав позов та просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в судове засідання не зявився, направив заперечення, якими просить відмовити в задоволенні заявлених вимог.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити заявлений позов частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в м. Києві, як пенсіонер і йому була призначена пенсія як інваліду війни 11 групи, розраховану відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві виплачує ОСОБА_1 пенсію як інваліду 11 групи в розмірі 40 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

ОСОБА_1 звернувся до відповідача по справі з проханням призначити виплату підвищеної на 350 % мінімальної пенсії за віком з врахуванням раніше виплаченого підвищення, проте листом від 21.06.2011 року за № 17355/12/С-977/1 з відмовою в перерахунку пенсії (а.с.10-11).

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з питань захисту прав людини.

Згідно абз.6 пункту 27 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»зі змінами і доповненнями від 23.11.1995 р. №458/95-ВР, пенсія або щомісячне довічне утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується: інвалідам 1 групи-у розмірі 400 % мінімальної пенсії за віком, інвалідам 11 групи-у розмірі 350 % та інвалідам 111 групи-у розмірі 200 % мінімальної пенсії за віком.

Позивач по справі є інвалідом війни ІІ групи і на нього в розумінні Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»зі змінами і доповненнями від 23.11.1995 р. №458/95-ВР, повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені вказаним Законом України, в тому числі й право на підвищення пенсії на 350 % мінімальної пенсії за віком, як передбачено ст.13 зазначеного Закону, і наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору.

Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних він них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених Законом.

Таким чином, пенсія особі, як інваліду війни 11 групи, є формою соціального забезпечення громадян, які отримують таку пенсію відповідно до спеціального закону. Тобто, фактично ця пенсія є формою реалізації конституційного права громадян, які є інвалідами війни, на соціальний захист.

Разом з тим, згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»зі змінами і доповненнями від 23.11.1995 р. №458/95-ВР, забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного бюджету України, а не за рахунок бюджету Пенсійного фонду України. За умови відсутності у державному бюджеті коштів на виплату пенсій інвалідам війни це створює ситуацію правової невизначеності стосовно джерела коштів, з яких має виплачуватися зазначена пенсія. Поряд з цим у справі «Кечко проти України»Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань.

Посилання органу державної влади Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань судом не приймається до уваги, оскільки реалізація особою права, яке повязане з отриманням бюджетних коштів і базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлено у залежність від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян на соціальний захист, в тому числі й на отримання пенсії як інваліду війни, яка прямо передбачена законом.

Конституційний Суд України своїми рішеннями від 9.07.2007 р. №6-рп/2007 по справі №1-29/2007, від 22.05.2008 р. №10-рп/2008 по справі №1-28/2008, від 27.11.2008 р. по справі №26-рп/08 офіційно розтлумачив Кабінету Міністрів, що законами про державний бюджет не можна вносити зміни до чинних законів, зупиняти їх чи скасовувати, або встановлювати інше правове регулювання правовідносин, які є предметом інших Законів, адже держава не може відмовлятись від гарантованих Конституцією та визначених Законом фінансових зобовязань по забезпеченню прав і свобод людини та її гідних умов життя, скасовувати їх чи обмежувати. Конституційний Суд України 20.03.2002 р. по справі №1-15/2002 прийняв рішення №5-рп/2002, у якому зазначено, що оскільки для громадян України пільги, компенсації і гарантії, право на які передбачене чинним законодавством, є додатком до основних джерел існування й необхідною складовою конституційного права на забезпечення життєвого рівня, гарантованого ст.48 Конституції України, то звуження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів на підставі ст.22 Конституції України не допускається. Зупинення його дії можливе лише за умови введення відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 та пункту 19 статті 92 Конституції України надзвичайного стану, що передбачено ст.64 Конституції України.

Згідно вказаних рішень Конституційного Суду України Конституція України у статті 92 визначила сфери, зокрема, бюджетну, які мають врегульовуватися виключно законом. Закон про Держбюджет є основним фінансовим документом держави. Через своє спеціальне призначення цей Закон не повинен регулювати відносини в інших сферах суспільного життя. Конституція України не надає закону про Держбюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів. Таким чином Конституційний Суд України дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з обєктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок-скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина.

У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх не чинними мають використовуватися окремі закони.

Відповідно до ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 р. №8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зміст прав і свобод людини-це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини-це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод-це зменшення кола субєктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи буд-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Враховуючи те, що позивач є пенсіонером, інвалідом війни 2 групи, він наділений державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема, право на підвищення розміру пенсії, в даному випадку, на 350 % мінімальної пенсії за віком. Наділивши інвалідів війни 2 групи зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобовязання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які пенсіонерами, інвалідами війни, тобто, між позивачем і державою встановлено певний правовий звязок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобовязання держави забезпечити соціальний захист таких осіб.

Згідно ч.4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана ВР України або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

За конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при вирішенні спору застосуванню підлягають положення статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з якої вбачається, що під час визначення розміру передбачених цією статтею виплат за основу їх нарахування береться мінімальна заробітна плата (мінімальна пенсія за віком), а не наведена постанова КМ України від 3.01.2002 р. №1 «Про підвищення розміру пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав позивача.

Розмір пенсійних виплат, передбачених вищевказаною постановою уряду, не відповідає визначеному Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»розміру, кратному мінімальній заробітній платі (мінімальній пенсії), яка збільшувалась в різні роки Законами України про Державний бюджет України на відповідні роки.

Частиною 3 ст.46 Конституції України встановлено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Іншими словами: пенсії та інші види соціальних виплат, що є єдиним джерелом існування, не можуть бути нижче від прожиткового мінімуму, який встановлюється законом.

Статтею 2 Закону України «Про прожитковий мінімум»визначено, що прожитковий мінімум застосовується, зокрема, для: встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сімям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат, виходячи з вимог Конституції України та законів України; формування Державного бюджету України та місцевих бюджетів.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. При цьому, частиною 3 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Законом України № 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», який набрав чинності 19.06.2011 року доповнено Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік»п.4, яким встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», статей 14, 22, 37 та частини третьої 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік, що на момент набрання чинності зазначеним Законом Кабінетом Міністрів України не встановлено нового порядку та розміру виплат окремим категоріям громадян, а тому до набрання чинності нормативно-правового акта Кабінету Міністрів України, прийнятого на виконання вимог пункту 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», застосуванню підлягають положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Враховуючи викладене, в контексті положень статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»зі змінами і доповненнями від 23.11.1995 р. №458/95-ВР та частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»суддя вважає за можливе застосувати для визначення розміру щомісячної пенсії до мінімальної пенсії за віком розмір прожиткового мінімуму, оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується лише як коефіцієнт для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, що на думку судді не суперечить вимогам частини 3 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Згідно ст.ст. 17, 20 Закону України «Про державні стандарти та державні соціальні гарантії»до числа основних державних соціальних гарантій включаються мінімальний розмір, крім іншого, пенсії за віком. Державні соціальні гарантії є основою для розрахунку видатків на соціальні цілі та формування на їх основі бюджетів усіх рівнів. Розрахунки і обґрунтування до показників видатків на соціальні цілі у проектах бюджетів здійснюються на підставі державних соціальних стандартів, визначених відповідно до цього Закону.

Згідно ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-яким несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частин 1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст.162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобовязання відповідача вчинити певні дії.

Таким чином, суд вважає, що викладені в позовній заяві доводи ОСОБА_1 щодо протиправних дій відповідача по справі є обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню, з врахуванням виплат, здійснених Головним управлінням пенсійного фонду України в м. Києві за період з 27.03.2011 року по 22.07.2011 року.

Відповідно до ст.ст. 87, 94 КАС України судові витрати по справі слід компенсувати за рахунок Державного бюджету України, бо позивач по справі при подачі позову до суду був звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 22, 46 Конституції України, ст. 13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.ст. 28, 42, 46 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, ст.2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 17, 20 Закону України «Про державні стандарти та державні соціальні гарантії», ст.ст. 9, 11, 12, 70, 71, 86, 87, 94, 158-163, 183-2, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві щодо нарахування та виплати підвищеної ОСОБА_1, як інваліду війни 2-ї групи, пенсії, передбаченої ч.4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»за період з 27.03.2011 року по 22.07.2011 року.

Зобовязати Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві здійснити підвищення та перерахунок раніше призначеної державної пенсії ОСОБА_1 на 350 % мінімальної пенсії за віком, як інваліду війни 2 групи, згідно ч.4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виходячи з розрахунку прожиткового мінімуму, визначеного Законом України «Про прожитковий, згідно ст.ст. 28, 42, 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за період часу з 27.03.2011 року по 22.07.2011 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

Судові витрати по справі компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ: