Справа № 2-а-911/10
Суддя: Нікітенко Н. П.
Дата ухвалення: 2010-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м. Запоріжжя
№ 2а-911/10 року.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2010 року Ленінський райсуд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - Нікітенко Н.П.;

при секретарі - Висоцькій О.О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора УДПС БДПС м. Дніпропетровськ молодшого сержанта міліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач посилається на те, що 19 січня 2010 року інспектором УДПС БДПС м. Дніпропетровськ молодшим сержантом ОСОБА_2 розглянута справа про адміністративне правопорушення та винесена постанова, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 260 гривен.

Дана постанова винесена відповідачем на підставі протоколу, складеного 19.01.2010 року АЕ № 165414.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова є не законною, так як винесена на неіснуюче правопорушення.

Як вбачається із змісту протоколу від 19.01.2010 року АЕ № 206092, останній складений в порушення ст. 256 КпАП України, так як під час складання вказаного документу позивача не ознайомлено з правами передбаченими ст. 268 КпАП .

Відповідно до ст. 268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Отже, оскаржувана постанова приймалась на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 19.01.2010 року АЕ № 206092, складеного в порушення ст. 256 та ст. 268 КпАП, що свідчить про невідповідність такої постанови вимогам ч. 1 та ч. З п. З ст. 2 КАС України.

Стосовно свідків слід зазначити, що дві особи які знаходились в той час у автомобілі позивача: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 можуть засвідчити, що ОСОБА_1 зупинився перед знаком «СТОП» (2.2) і потім продовжив рух, але відповідач відмовився записати їх в якості свідків. Таким чином, порушилось його право вписати свідків у протокол. Взагалі, враховуючи незгоду позивача у скоєнні правопорушення, зазначеному у протоколі та оскаржуваній постанові, відповідачем взагалі не залучено у якості доказів показання будь-яких свідків.

Отже, враховуючи невідповідність протоколу від 19.01.2010 року АЕ № 206092. вимогам КпАП, даний протокол не можна вважати доказом у розумінні ст. 69 КАС України та ст. 251 КпАП, тобто таким, що не може встановлювати наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Щодо суті порушення, ОСОБА_1 вважає за необхідне зазначити, що відповідно до оскаржуваної постанови встановлено порушення ч. 1 ст. 122 КпАП України, а саме порушення вимог дорожнього знаку 2.2 Правил дорожнього руху затверджених Постановою КМУ від 10.10.01 року за № 1306 ним не порушувались, він рухався в першому ряді і зупинився перед знаком 2.2., потім продовжив рух далі, зліва від нього були ще декілька машин, а саме: «Газель», Фура 20т., трамвай, та 4 легкових авто, 2 з них не зупинились перед знаком і продовжили рух через перехрестя але зупинені не були. Попереду рухалось ще 3 або 4 транспортні засоби. Коли позивач вже проїхав перехрестя через дорогу почав перебігати інспектор УДПС, який потім представився як ОСОБА_2 він чомусь зупинив саме позивача, а не дійсних порушників. Слід зазначити, що з того місця де стояв інспектор не було видно, першу полосу руху, окрім того вони спостереження здійснювалося з зустрічної полоси руху і не могли уважно спостерігати за протилежною стороною руху. Після зупинки інспектор вже в своєму авто попросив у ОСОБА_1 хабар в розмірі 100 гривен.

Окрім того, в протоколі складеному відносно ОСОБА_1 зазначено, що ним порушено п. 9.3 та 8.1. ПДР, при цьому значення цих пунктів йому не було роз»яснено.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, ніяких доказів або заперечень суду не надав.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Інспектором УДПС БДПС м. Дніпропетровськ молодшим сержантом міліції ОСОБА_2 19 січня 2010 року був складений протокол АЕ № 206092 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 122 КпАП України, тобто за порушення вимог п.п. 8.1, 9.3, 2.2 ПДР України, на підставі цього протоколу було винесено постанову серії АЕ № 165414 по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 122 КпАП України та застосоване стягнення у вигляді штрафу у розмірі 260 грн.

Позивач пояснив, що на місці його зупинення, він одразу висловив свою незгоду з пред'явленим йому інспектором обвинуваченням, пояснив, що він сумлінно виконав вимоги ПДР України, що можуть підтвердити свідки, які знаходились в той момент в автомобілі. Крім того, інспектором було порушено норми КпАП України при складанні протоколу та винесенні постанови про адміністративне правопорушення і притягнення його до відповідальності та накладення штрафу в розмірі 260 гривень, при цьому інспектор не надав позивачу фото-відео докази його вини, зафіксовані спеціальними вимірювальними пристроями, які мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також інші документи та докази.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що повинно бути доведене шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, вдеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідач в судове засідання не з'явився, свої заперечення та будь-які докази правомірності свого рішення до суду не надав.

Суд враховує посилання позивача на те, що він не порушував вимог п.п. 9.3, 8.1, 2.2 ПДР України з урахуванням дорожньої обстановки, а інспектором не було здійснено фіксацію правопорушення технічними засобами та не було представлено до суду будь-яких доказів вини позивача. При таких обставинах суд дійшов до висновку, що постанова АЕ № 165414 по справі про адміністративне правопорушення від 19.01.2010 року про накладення адміністративного стягнення на позивача не відповідає вимогам закону, постанова не підтверджує наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Постанова винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, а тому є необґрунтованою та упередженою, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню, а постанова скасуванню.

Враховуючи вищевикладене і керуючись ст. 71, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора УДПС БДПС м. Дніпропетровськ молодшого сержанта міліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серії АЕ 3 165414 від 19 січня 2010 року, винесену інспектором УДПС БДПС м. Дніпропетровськ молодшим сержантом міліції ОСОБА_2 про накладення на водія ОСОБА_1 адміністративного штрафу у розмірі 260 грн. по ч. 1 ст. 122 КпАП України.

На постанову суду протягом 10 днів може бути подана заява про апеляційне оскарження, а потім, протягом 20 днів після надання заяви, може бути подана апеляційна скарга до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Н.П. Нікітенко