Справа № 2-а-678/10
Суддя: Ковальова О. О.
Дата ухвалення: 2010-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Охтирський міськрайонний суд Сумської області
справа № 2-а-678
П О С Т А Н О В А

іменем У к р а ї н и

05 листопада 2010 року м. Охтирка Сумської області

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в особі:

головуючого судді КОВАЛЬОВОЇ О.О.

при секретарі ЯВТУШЕНКО О.С.

з участю осіб, що беруть участь у розгляді справи: позивача ОСОБА_1, представника відповідача Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області ОСОБА_2, з фіксацією розгляду справи технічним комплексом «Оберіг», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області

про визнання незаконними наказів про накладення дисциплінарних стягнень

в с т а н о в и в:

08.04.2010 року до суду звернувся позивач з позовом. Вимоги мотивував тим, що до 31.03.2010 року перебував на посаді помічника начальника міського відділу оперативного чергового чергової частини штабу ОСОБА_3 ГУ МВС України в Сумській області. 13.01.2010 року наказом ГУ МВС України в Сумській області № 11 за матеріалами службового розслідування, проведеного посадовими особами відповідача, за ігнорування вимог наказу МВС України від 04.10.2003 року № 1155 щодо не направлення на місце пригоди слідчо-оперативної групи та вимог наказу МВС України від 14.04.2004 року № 100 щодо не реєстрації повідомлень кримінального характеру на позивача було накладене дисциплінарне стягнення попереджено про неповну посадову відповідність з позбавленням 100% премії строком на 1 місяць. Позивач вказував, що під час надходження повідомлень про злочини він перебував в ізоляторі тимчасового тримання, а потім в кімнаті видачі зброї. Дані повідомлення приймав помічник оперативного чергового ОСОБА_4, який записав отримані повідомлення в зошиті для запису оперативного чергового. Також ОСОБА_4 згідно наказу МВС України від 14.04.2004 року № 400 направив на місця викликів наряди міліції для негайного реагування на повідомлення про вчинені правопорушення. Наказами, регламентуючими діяльність чергових частин ОВС передбачено ведення зошита для запису оперативного чергового, куди попередньо записуються прийняті повідомлення про вчинення злочинів чи інших правоворушень з подальшою реєстрацією даної інформації в ЖРЗПЗ чи ЖОІ.

Посилаючись на те, що особисто йому про надходження повідомлень про злочини стало відомо після того, як вийшов з кімнати для видачі зброї до чергової частини, де вже знаходилися перевіряючи посадовці відповідача, позивач просив визнати незаконним наказ ГУ МВС України в Сумській області від 13.01.2010 року № 11 у частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність з позбавленням 100% премії строком на 1 місяць.

Позивач також вказував, що в березні 2010 року посадовцями відповідача було проведено службове розслідування по фактах не реєстрації та неналежного реагування співробітників ОСОБА_3 на заяви і повідомлення громадян 08.12.2009 року, 16.12.2009 року, 30.12.2009 року. В указані дні саме позивач перебував на чергуванні в якості оперативного чергового по ОСОБА_3 В наказі ГУ МВС України в Сумській області № 136 від 18.03.2010 року вказано, що за порушення вимог наказу МВС України від 14.04.2004 року № 400, що виразилося у не реєстрації до ЖЗРПЗ заяв і повідомлень громадян з ознаками кримінального характеру, оскільки позивач наказом ГУ МВС України від 13.01.2010 року № 11 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, наказом відповідача від 18.03.2010 року № 136 його було позбавлено 100% премії строком на 1 місяць.

Посилаючись, що наказ № 136 відповідач видав під час перебування позивача на лікарняному, не відібрав письмового пояснення по суті порушення, позивач просив визнати незаконним наказ ГУ МВС України в Сумській області від 18.03.2010 року № 136 у частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді обмеження вжитими наказом ГУ МВС України в Сумській області від 13.01.2010 року № 11 заходами у вигляді попередження про неповну посадову відповідність, та позбавлення 100% премії строком на 1 місяць.

Крім наведеного вище, позивач просив визнати незаконними накази відповідача про зобов»язання фінансових підрозділів ГУМВС України в Сумській області провести нарахування та виплати незаконно позбавлених премій та з урахуванням нарахованих виплат провести перерахунок вихідної допомоги при виході на пенсію та пенсійного забезпечення.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги повністю, суду пояснив, що при накладенні на нього дисциплінарного стягнення наказом № 11 відповідач не врахував фактичні обставини, що мали місце, а також відповідачем не відібране у нього письмове пояснення.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, подав заперечення, в яких вказав, що наказом від 13.01.2010 року № 11 до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення за грубе порушення п.п. 2.2. Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються», затвердженої наказом МВС України від 14.04.2004 року № 400, та Інструкції з організації реагування ОВС на повідомленні про злочини, затвердженої наказом МВС України від 04.10.2003 року № 1155. Оскаржуваний наказ від 13.01.2010 року № 11 був виданий на законних підставах, обґрунтування позивача спростовуються матеріалами службового розслідування.

Щодо наказу від 18.03.2010 року № 136 представник відповідача вказав, що цим наказом не застосовувалося до позивача дисциплінарне стягнення, оскільки преміювання та позбавлення премії є правом начальника, застосоване на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши доводи і заперечення, надані на них докази, дійшов наступного висновку:

Судом встановлено, що позивач відповідно до наказу начальника ГУМВС України в Сумській області № 153о/с від 21.08.2009 року був призначений на посаду помічника начальника ОСОБА_3 міського відділу (з обслуговування міста Охтирка та Охтирського району) ГУМВС України в Сумській області оперативного чергового чергової частини штабу, на якій працював до 31.03.2010 року.

У відповідності до ст. 10 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року, позивач, як працівник міліції зобов»язаний виявляти, запобігати, припиняти та розкривати злочини, вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, передбачених чинним законодавством, припиняти та реєструвати заяви й повідомлення про злочини та адміністративні правопорушення, своєчасно приймати по них рішення, тощо.

Позивач, займаючи посаду помічника оперативного чергового ОСОБА_3 ГУМВС України в Сумській області, відповідно до Функціональних обов»язків, затверджених наказом начальника ОСОБА_3 ГУ МВС України в Сумській області від 18.08.2009 року № 165, з якими позивач буз ознайомлений під розписку, постійно здійснював функції представника влади і службової особи, відповідно до чого у межах своєї компетенції мав право пред»являти вимоги та приймати рішення, обов»язкові для виконання фізичними та юридичними особами незалежно від їх відомчої належності, застосовувати примусові заходи, складати юридично значимі документи, тобто був службовою особою правоохоронного органу.

Відповідно до вимог п. 3 Функціональних обов»язків, наказу МВС України від 14.04.2004 року № 400 та від 04.10.2003 року № 1155 позивач, як оперативний черговий, повинен був приймати заяви та повідомлення про злочини, що вчинені або готуються, про інші правопорушення чи події, незалежно від місця і часу їх вчинення, повноти отриманих даних, особи заявника. При отриманні від заявника (телефоном чи особисто) інформації про злочин, інше правопорушення чи подію, оперативний черговий зобов»язаний цілодобово реєструвати такі заяви чи повідомлення відразу після їх надходження, що відображається у журналі реєстрації заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються або Журналі обліку інформації, що не містить в собі явних ознак злочину, після чого повинен негайно направити на місце події слідчо-оперативну групу, вжити заходів до запобігання злочинові або його припинення, організувати невідкладні дії з розкриття злочину у короткий термін. При цьому він зобов»язаний доповісти про отриману інформацію начальнику ОСОБА_3 ГУМВС України в Сумській області, або особі, що виконує його обов»язки, і відповідальному від керівництва, які організовують розгляд заяв згідно з вимогами КПК України.

Відповідно до п. 9.2., 9.3 Функціональних обов»язків під час перебування на службі позивач зобов»язаний постійно знаходитися у приміщенні чергової частини МВ, відлучатися лише по виклику начальника МВ або його заступників, для перевірки приміщень МВ, ІТУ, для прийняття їжі та відпочинку, а також у випадках згідно вказівки начальника МВ.

На час відлучення з приміщення чергової частини МВ позивач, як оперативний черговий, зобов»язаний залишити замість себе помічника оперативного чергового, а при поверненні до приміщення чергової частини прийняти від помічника оперативного чергового доповідь про зміни оперативного стану, надходження заяв та повідомлень про події, вказівок керівництва МВ, ГУМВС та вжиття відповідних заходів.

Судом встановлено, що 30.12.2009 року о 19.00 год. та 19.10 год. посадовою особою відповідача ОСОБА_5 за телефоном спецлінії «102» до ОСОБА_3 ГУМВС України в Сумській області надано дві навчальні ввідні про те, що в м. Охтирка п»яна жінка в магазині «Мандарин» вчиняє хуліганські дії та погрожує розбити вітрину, та про те, що громадянину ОСОБА_6 поблизу каси стадіону «Нафтовик» неповнолітні спричинили тілесні ушкодження.

Позивач, перебуваючи безпосередньо при виконанні обов»язків за посадою помічника начальника ОСОБА_3 - оперативного чергового чергової частини жодне з цих повідомлень до ЖРЗПЗ не зареєстрував, слідчо-оперативну групу на місце події не направив.

Викладене підтвердив в судовому засіданні безпосередньо позивач та допитані в якості свідків ОСОБА_5, ГРИГАЛЮНАС В.Б. та ОСОБА_4

Доводи позивача про те, що він не мав змоги зареєструвати повідомлення про злочини в ЖЗРПЗ через його перебування в ІТУ та кімнаті для видачі зброї, суд не приймає, оскільки вони спростовані свідком ОСОБА_5, який за посадою перевіряв ОСОБА_3 та надавав навчальні ввідні про скоєні злочини, і пояснив суду, що на надані ним ввідні дані, черговий не відреагував ні безпосередньо при прийнятті цих повідомлень, ні протягом ще 30 хвилин. При прибутті ОСОБА_5 безпосередньо до чергової частини ОСОБА_3, позивач знаходився в черговій частині, але і після цього не здійснив реєстрацію наданих учбових повідомлень про злочини, хоча згідно наказів № 400 та № 1155 повинен був це зробити негайно.

З показами свідка ОСОБА_4 підтверджено, що 30.12.2009 року позивач здійснював перевірку ІТУ та видавав зброю, але про надходження повідомлень про злочини свідок повідомив йому двічі, в т.ч. і коли позивач повернувся до чергової частини, однак, до часу прибуття до чергової частини ОСОБА_3 перевіряючи посадових осіб відповідача, позивач знаходився безпосередньо в черговій частині, але учбові повідомлення про злочини до ЖРЗПЗ не зареєстрував, слідчо-оперативну групу на місце події не направив.

Таким чином, суд встановив, що позивач допустив порушення ОСОБА_7 України, вимог Закону України «Про міліцію», наказів МВС України від 14.04.2004 року № 400 та від 04.10.2003 року № 1155, Функціональних обов»язків, затверджених наказом начальника ОСОБА_3 ГУ МВС України в Сумській області від 18.08.2009 року № 165, внаслідок чого наказом ГУ МВС України в Сумській області від 13.01.2010 року № 11 за матеріалами службового розслідування, проведеного посадовими особами відповідача, на позивача було накладене дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність з позбавленням 100% премії строком на 1 місяць /а.с. 5-7/.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про міліцію» працівник міліції у межах повноважень, наданих цим Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність.

Суд встановив, що накладене на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність входить до переліку дисциплінарних стягнень, визначених ст. 12 Дисциплінарного Статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року N 3460-IV (далі Статут), накладене посадовою особою відповідача в межах визначених ч. 4 ст. 13 Статуту повноважень та передбаченого ч. 1 ст. 16 Статуту 3-місячного строку.

Судом враховано, що відповідно до ч. 1 ст. 14 Статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого в тому числі і позивачем, начальник ОСОБА_3 призначив службове розслідування, проведене в межах визначеного ч. 2 ст. 14 Статутом місячного строку, висновок про яке наданий суду представником відповідача.

Згідно ч. 5 ст. 14 Статуту перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ч. 2, 6 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Отже, протягом розгляду справи судом представник відповідача не спростував доводи позивача про те, що перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, зажадали від позивача письмового пояснення. Не надано також і доказів про небажання позивача надавати таке пояснення.

Відповідно суд не визнає правомірними доводи позивача, про те, що він не міг бути де премійований під час перебування на лікарняному з 18.03.2010 року /а.с. 18/, оскільки цей захід був здійснений посадовою особою відповідача в межах повноважень та згідно з вимогами чинного законодавства.

Статтею 19 ч. 2 ОСОБА_7 України визначено, що органи державної влади та їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і лише у спосіб, що передбачені ОСОБА_7 України та законами України.

Відповідно до положень ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб в сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади.

Згідно ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності.

В даному випадку суд вбачає формальний підхід посадової особи відповідача до вирішення питання про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність, а тому наказ ГУМВС України в Сумській області від 13.01.2010 року № 11 в цій частині є незаконним, оскільки виданий з порушенням вимог Закону України «Про міліцію» та Дисциплінарного Статуту органів внутрішніх справ України.

Судом встановлено, що наказами ГУМВС України в Сумській області від 13.01.2010 року № 11 та від 18.03.2010 року № 136 за порушення вимог наказу МВС України від 14.04.2004 року № 400, що виразилося у не реєстрації до ЖРЗПЗ заяв і повідомлень громадян з ознаками кримінального характеру, позивач позбавлений 100% премії строком на 1 міс. /а.с. 15/.

З наданого представником відповідача висновку службового розслідування від 16.03.2010 року вбачається, що внаслідок порушення позивачем ОСОБА_7 України, вимог Закону України «Про міліцію», наказів МВС України від 14.04.2004 року № 400 та від 04.10.2003 року № 1155, Функціональних обов»язків, затверджених наказом начальника ОСОБА_3 ГУ МВС України в Сумській області від 18.08.2009 року № 165, ним не зареєстровані заяви та повідомлення громадян, зокрема, 08.12.2009 року - повідомлення ОСОБА_8 щодо крадіжки двох велосипедів з його підвального приміщення; 16.12.2009 року повідомлення ОСОБА_9 про крадіжку золотих виробів з належної їй квартири; 30.12.2009 року повідомлення ОСОБА_10 про крадіжку майна з будинку № 14 по пров. Лозовому в м. Охтирка.

Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19.07.2010 року по кримінальній справі № 1-317/2010 позивач засуджений за ст. 364 ч. 3 КК України за дії, які полягали у нереєстрації телефонного повідомлення ОСОБА_11 та заяви ОСОБА_10 про вчинення тяжкого злочину, а саме крадіжки майна з будинку № 14 по пров. Лозовому у м. Охтирка Сумської області та інші дії.

Судом враховано, що згідно ч. 4 ст. 72 КАС України вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Суд не приймає доводи позивача про порушення його прав при позбавленні премії наказами від 13.01.2010 року № 11 та від 18.03.2010 року № 136.

Висновок суду ґрунтується на тому, що згідно ст. 19 Закону України «Про міліцію» визначено, що Форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 р. N 1294 (пункт 1) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Поряд з цим, підпунктом 2 пункту 5 згаданої постанови Уряду надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, здійснювати преміювання осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Суд не погоджується з доводами позивача про допущені відповідачем порушення при виданні наказів від 13.01.2010 року № 11 та від 18.03.2010 року № 136, оскільки Дисциплінарним статутом ОВС України позбавлення премії посадових осіб не визначено, як окремий вид дисциплінарного стягнення.

Суд дійшов висновку, що чинним законодавством не передбачено відібрання письмового пояснення у порушника, як вказував позивач, при прийнятті рішення про депреміювання, яке здійснив відповідач щодо позивача наказом від 18.03.2010 року № 136.

Відповідно суд не визнає правомірними доводи позивача, про те, що він не міг бути де премійований під час перебування на лікарняному з 18.03.2010 року /а.с. 18/.

Таким чином, наказами відповідача від 13.01.2010 року № 11 та від 18.03.2010 року № 136 до позивача застосовано де преміювання, як захід матеріального впливу, здійснений посадовою особою відповідача в межах повноважень та згідно з вимогами чинного законодавства, а тому в цій частині вимог про визнання незаконними оспорюваних наказів позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У зв»язку з визнанням судом безпідставними вимог щодо визнання незаконними наказів відповідача про депреміювання, позовні вимоги про зобов»язання фінансових підрозділів ГУМВС України в Сумській області провести нарахування та виплати незаконно позбавлених премій та з урахуванням нарахованих виплат провести перерахунок вихідної допомоги при виході на пенсію та пенсійного забезпечення не підлягають задоволенню за безпідставністю.

Висновки суду не спростовані особами, що беруть участь у розгляді справи.

Таким чином, аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, суд визнав доводи позивача правомірними частково, а його права, такими, що підлягають захисту лише в частині визнання незаконним наказу ГУМВС України в Сумській області від 13.01.2010 року № 11 щодо накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 63 ОСОБА_7 України, ст.ст. 10, 19, 25 Закону України «Про міліцію», Дисциплінарного Статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року N 3460-IV, постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 р. N 1294, наказами МВС України від 14.04.2004 року № 400, від 04.10.2003 року № 1155, ст.ст. 2, 9, 18, 21, 71, 86, 143, 159-163 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області про визнання незаконними наказів про накладення дисциплінарних стягнень задовольнити частково.

Визнати незаконним частково наказ ГУМВС України в Сумській області від 13.01.2010 року № 11 у частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Постанова суду може бути оскаржено в Харківський апеляційний адміністративний суд через Охтирський міськрайонний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_12

Повний текст постанови суду виготовлений 10.11.2010 р.