Справа № 816/939/13-а
Суддя: Ф.Ф. Соколенко
Дата ухвалення: 2013-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2013 року м. ПолтаваСправа № 816/939/13-а

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Соколенка Ф.Ф.,

при секретарі Дрижирук М.І.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача -ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Машівському районі Полтавської області про визнання протиправною, скасування вимоги про сплату боргу та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

01 березня 2013 року фізична особа - підприємець ОСОБА_3 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Машівському районі Полтавської області про визнання протиправною, скасування вимоги від 05.02.2013 № Ф821; зобов'язання припинити нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що згідно із Законом України №3609-VІ від 07.07.2011 не повинен сплачувати єдиний внесок, оскільки йому призначено довічну пенсію за віком, а добровільної згоди на сплату єдиного внеску він не давав. Тому, позивач вважає, що вимога 05.02.2013 № Ф821 виставлена відповідачем безпідставно.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач є пенсіонером за віком відповідно до статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах, а пенсії за віком визначаються Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 вказаного Закону, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками 55 років та наявності страхового стажу не менше пяти років. Зазначав, що ОСОБА_3 на даний час не досяг пенсійного віку, отримує пільгову пенсію на підставі Закону України " Про пенсійне забезпечення". Вказував, що позивач на даний час зобовязаний сплачувати єдиний внесок, тому вимога виставлена правомірно.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований 17.11.2006 як фізична особа-підприємець Машівською районної державної адміністрації Полтавської області (а.с.10).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 11 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно з вимогами пункту 3 Розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (чинного з 01.01.2011) (далі - Закон №2464-VI), з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, вважаються платниками єдиного внеску. Перереєстрація платників страхових внесків та застрахованих осіб не здійснюється. Пенсійний фонд спільно з фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування та Державною податковою адміністрацією України проводить звірення платників страхових внесків у порядку, встановленому Пенсійним фондом спільно з Державною податковою адміністрацією України за погодженням з фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

З копії свідоцтва платника єдиного податка вбачається, що фізична особа - підприємець ОСОБА_3 з 01.01.2012 перебуває на спрощеній системі оподаткування /а.с.8/.

Згідно пункту 3 частини першої статті 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе та членів сім'ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу.

Відповідно до пункту 3.4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010, № 21-5 , для платників, зазначених у підпункті 2.1.3 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок встановлюється відповідно до Закону у розмірі 34,7 відсотка суми, що визначається такими платниками самостійно для себе та членів сім'ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід).

Статтею 13 Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" визначено на 2012 рік мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1073,00 гривня, з 1 квітня - 1094,00 гривень, з 1 липня - 1102,00 гривень, з жовтня - 1118,00 грн, з 1 грудня - 1134,00 гривні.

Розмір страхового внеску на 2012 рік встановлено статтею 8 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" в розмірі 34,7%.

Враховуючи розмір мінімальної заробітної плати у 2012 році, розмір мінімального страхового внеску на січень-березень 2012 року становить 372,33 грн, квітень-червень 2012 року - 379,62 грн, липень-вересень 2012 року - 382,39 грн, жовтень - листопад 2012 року - 387,95 грн, а в грудні 2012 року - 393,50 грн.

Згідно з частиною четвертою статті 25 Закону №2464-VI територіальний орган Пенсійного фонду у порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату, яка у відповідності до абзацу 2 цієї частини є виконавчим документом і має бути оплачена платником єдиного внеску протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги.

Так, згідно із пунктом 6.4. Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України, вимога про сплату боргу формується на підставі актів документальних перевірок, актів звірок з органами податкової служби, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з карток особових рахунків платників за формою згідно з додатком 4 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 5 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Управлінням Пенсійного фонду України в Машівському районі Полтавської області за формою згідно із додатком 5 до вказаної Інструкції сформовано фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 вимогу про сплату боргу від 05.02.2013 №Ф821 на суму недоїмки 4572,42 грн, яка нарахована за період з січня по грудень 2012 року (а.с. 6;35).

Разом із тим, пунктом 7 розділу I Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України" від 07.07.2011 № 3609-VI (набрав чинності з 06.08.2011) внесено зміни до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" згідно з якими статтю 4 цього Закону доповнено частиною 4 такого змісту: "особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування".

Частиною першою статті 9 Закону України Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

При цьому, статями 13, 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Пунктом 2 Розділу XV Прикінцеві Положення Закону України Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

У відповідності до протоколу №40005 від 21.06.2012 (а.с. 31) та згідно із пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 (а.с.17) 07.05.2012 ОСОБА_3 призначено пенсію за віком на пільгових умовах (робота за списком 1) відповідно до статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що сторонами не оспорювалося.

Відповідно до частини першої Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсіонер це особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію.

Таким чином, в даному випадку не має правового значення підстави призначення пенсії за віком. При цьому суд звертає увагу, що пенсії, призначені на пільгових умовах відповідно до статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є різновидом пенсій за віком.

Отже, ОСОБА_3 отримує довічну пенсію за віком, а частина четверта статті 4 Закону № 2464-VI не містить застережень щодо її незастосування до осіб, яким пенсію за віком призначено на пільгових умовах на підставі статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Таким чином, суд вважає, що оскільки матеріали справи не містять доказів того, що фізична особа - підприємець ОСОБА_3 уклав з Пенсійним фондом договір про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, позивач, як пенсіонер за віком, який обрав спрощену систему оподаткування не є платником єдиного внеску з травня 2012 року.

Безпідставними є посилання відповідача на те, що до ОСОБА_3 не може бути застосовано положення частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VI, оскільки позивач не досяг 60-річного віку, тому що вказана норма не пов'язує звільнення від сплати єдиного внеску із досягненням особою певного віку, а передбачає звільнення від сплати внеску всіх пенсіонерів за віком.

У встановленому порядку фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Машівському районі Полтавської області подано звіт про суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України за період з січня по квітень 2012 рік (а.с.26).

Як слідує зі змісту поданого звіту загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, за період з січня по квітень 2012 рік складає 1496,61 грн.

11.02.2013 позивачем у повному обсязі погашено суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з січня по квітень 2012 року, що підтверджується витягом із картки особового рахунку відповідача (а.с.32).

Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази, судом встановлено, що вимога від 05.02.2013 №Ф821 про сплату боргу із єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з січня 2012 року по грудень 2012 року в сумі 4572,42 грн є неправомірною, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

З огляду на вище викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання протиправною та скасування вимоги Управління Пенсійного Фонду України в Машівському районі Полтавської області від 05.02.2013 № Ф821 є обгрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Вимоги позивача про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Машівському районі Полтавської області припинити нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, суд вважає такими, що задоволенню не підлягають оскільки судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання та спрямовано на відновлення порушених прав, свобод та інтересів. Виходячи із змісту законодавства воно не може в майбутньому регулювати суспільні відносини.

Отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Згідно із частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволений частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Приймаючи до уваги, що суд задовольнив позовні вимоги частково, суд вважає необхідним стягнути з Держбюджету України на користь позивача судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору у розмірі 114,70 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 86,159, 160-163,167 Кодексу адміністративного судочинства України -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Машівському районі Полтавської області про визнання протиправною, скасування вимоги про сплату боргу та зобов'язання вчинити дії- задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Управління Пенсійного фонду України в Машівському районі Полтавської області від 05.02.2013 № Ф821 про нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору у розмірі 114 (сто чотирнадцять) гривень 70 (сімдесят) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 28 березня 2013 року.

Суддя Ф.Ф. Соколенко