Справа № 2-а-59/2010
Суддя: Димашок В. П.
Дата ухвалення: 2010-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області
Справа № 2-„а-59
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2010 року Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі

Головуючого судді Димашка В.П.

секретаря Чернової О.А.

Представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Коломия справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Коломия про визнання дій неправомірними та перерахунок додаткової пенсії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Коломия в якому просив визнати дії Управління пенсійного фонду України у місті Коломия по нарахуванню йому пенсії неправомірними, зобов'язати Управління пенсійного фонду України в місті Коломия Івано-Франківської області здійснити перерахунок додаткової пенсії йому за період з 18 травня 2006 року по 31 грудня 2007 року включно та з 22 травня 2008 року по 31 вересня 2009 року включно у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, який встановлений Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплатити різницю між сумою перерахованої та виплаченої пенсії, зобов'язати Управління пенсійного фонду України в місті Коломия Івано-Франківської області здійснити перерахунок додаткової йому пенсії, встановивши її з 01.10.2009 року в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, який встановлений Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зобов'язати Управління пенсійного фонду України в місті Коломия Івано-Франківської області здійснювати перерахунок додаткової йому пенсії у відповідності до ст. 67 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що він, ІНФОРМАЦІЯ_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії, - що підтверджується посвідченням: серія А, №200533, виданим 01 листопада 1992 року.

З 18 травня 2006 року відповідач призначив йому пенсію за віком, яка складається з державної пенсії, призначеної відповідно до Закону України «про загальнообов'язкове державне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, додаткової пенсії, яка призначена відповідно до Закону України «про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1992 року №796-ХІІ та інших доплат та індексацій.

Вважає, що розмір додаткової пенсії, яку йому нараховує та виплачує відповідач не відповідає вимогам чинного законодавства виходячи з такого.

У відповідності до ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1992 року №796-ХІІ.

Таким чином, він має право на пільги та компенсації, які передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Статтею 49 Закону №796-ХІІ чітко передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: 1) державної пенсії; 2) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 51 вищенаведеного Закону №79б-ХІІ особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком.

У відповідності до частини 2 ст. 19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, відповідач зобов'язаний нараховувати та виплачувати йому додаткову пенсію у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком згідно з ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Враховуючи офіційну позицію ВСУ, окремо слід зауважити, що положення ч.3 ст. 28 Закону №1058-ІV, відповідно до якої мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений ч.1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з Законом №1058-ІV, не е перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, мінімального розміру пенсії за віком (Постанова ВСУ від 17 лютого 2009 року).

Окрім того, ч.3 ст. 67 Закону №796-ХІІ чітко встановлює, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4. Водночас, слід наголосити, що перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Таким чином, вихідним критерієм обрахунку додаткової пенсії є розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначений законом на відповідний період. При чому розмір додаткової пенсії повинен в обов'язковому випадку підвищуватися у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Законом України «Про Державний бюджет на 2006 рік» затверджено наступні розміри прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність в розрахунку на місяць: з 01.04.2006 року 359 грн.; з 01.10.2006 року - 366 грн.

Законом України «Про Державний бюджет на 2007 рік» затверджено такі розміри прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність в розрахунку на місяць: з 01.01.2007 року - 380 грн.; з 01.04.2007 року 406 грн.; з 01.10.2007 року - 411 грн.

Крім того, ч.3 ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» було встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абз.5. ч.3. ст.62, збільшений на 1 відсоток, що складає відповідно 410,06 грн. та 415,11 грн.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів» встановлено такі розміри прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність в розрахунку на місяць: з 1 січня - 470 гривень, з 1 квітня - 481 гривня, з 1 липня - 482 гривні, з 1 жовтня - 498 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.54 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» прожитковий мінімум на 2009 рік встановлювався в розмірах, що діяли у грудні 2008 року.

Беручи до уваги той факт, що ст.51 Закону №796-ХІІ в чинній на сьогодні редакції була змінена підпунктом 12 пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів», а зміни були визнані Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 неконституційними лише 22.05.2008 року, то керуючись ч.2 ст. 152 Конституції України лише в період з 01.01.2008 по 22.05.2008 йому була виплачена додаткова пенсія у

відповідності до чинного законодавства.

Однак, в період з 18 травня 2006 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 вересня 2009 року, відповідач зобов'язаний був нарахувати та виплатити йому додаткову пенсію у таких розмірах: за травень 2006 року - 359*30%/31*13(днів) = 45,16 грн.; за червень 2006 року - 359*30% =107,7 грн.; за липень 2006 року - 359*30% =107,7 грн.; за серпень 2006 року - 359*30% =107,7 грн.; за вересень 2006 року - 359*30% =107,7 грн.; за жовтень 2006 року - 366*30% =109,8 грн.; за листопад 2006 року - 366*30% =109,8 грн.; за грудень 2006 року - 366*30% =109,8 грн.; за січень 2007 року - 380*30%= 114 грн.; за лютий 2007 року - 380*30%= 114 грн.; за березень 2007 року - 380*30%= 114 грн.; за квітень 2007 року - 410,06*30%= 123,02 грн.; за травень 2007 року - 410,06*30%= 123,02 грн.; за червень 2007 року - 410,06*30%= 123,02 грн.; за липень 2007 року - 410,06*30%= 123,02грн.; за серпень 2007 року - 410,06*30%= 123,02 грн.; за вересень 2007 року - 410,06*30%= 123,02 грн.; за жовтень 2007 року - 415,11*30%= 124,53 грн.; за листопад 2007 року - 415,11*30%=124,53 грн.; за грудень 2007 року - 415,11*30%= 124,53 грн.; за травень 2008 року - 481*30%/31*8(днів)=37,23 грн.; за червень 2008 року - 481*30% =144,3 грн.; за липень 2008 року - 482*30% =144,6 грн.; за серпень 2008 року - 482*30% =144,6 грн.; за вересень 2008 року - 482*30% =144,6 грн.; за жовтень 2008 року - 498*30% =149,4 грн.; за листопад 2008 року - 498*30% =149,4 грн.; за грудень 2008 року - 498*30% =149,4 грн.; за січень 2009 року - 498*30% =149,4 грн.; за лютий 2009 року - 498*30% =149,4 грн.; за березень 2009 року - 498*30% =149,4 грн.; за квітень 2009 року - 498*30% =149,4 грн.; за травень 2009 року - 498*30% =149,4 грн.; за червень 2009 року - 498*30% =149,4 грн.; за липень 2009 року - 498*30% =149,4 грн.; за серпень 2009 року - 498*30% =149,4 грн.; за вересень 2009 року - 498*30% =149,4 грн.

Таким чином загальний розмір додаткової пенсії, яку відповідач зобов'язаний був йому сплатити в період з 18 травня 2006 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 вересня 2009 року становить 5 076 (п'ять тисяч сімдесят шість) гривень, 84 копійки.

Однак відповідач, грубо порушуючи його конституційне право та положення чинного законодавства здійснював йому виплату додаткової пенсії за наведені періоди, в розмірі значно меншому ніж передбачений ст.51 Закону №796-ХІІ, про що свідчить довідка про виплачену пенсію.

Позивач в судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі.

Управління Пенсійного фонду України в м. Коломия позову не визнало та подало заперечення, яке підтримала представник, і згідно якого вбачається, що позивач зазначив, що управління Пенсійного фонду України в м. Коломия зобовязане нарахувати та виплачувати йому додаткову пенсію у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Проте, в чинній редакції Закону України № 796-ХІІ від 28.02.1991 "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а зокрема в ч.1 ст.51 прямо вказано, що особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, призначається в розмірі 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-ІV від 06.07.2005, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Тобто, враховуючи положення даної статті, термін звернення до адміністративного суду для позивача повинен обчислюватись із 24.09.2009.

У своїй заяві позивач не вказав поважних причин для поновлення пропущеного процесуального строку звернення до адміністративного суду, а тому, в цьому випадку слід застосовувати положення частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-ІУ від 06.07.2005, де вказано, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна зі сторін.

У відповідності до ч. 1 ст. 28 Закону України № 1058-ІУ від 09.07.2003 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу, встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

В той же час, відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України № 1058-ІУ від 09.07.2003 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої даної статті, який позивач просить застосувати, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

За цим Законом, згідно зі ст. 9, за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання, у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства; 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Враховуючи наведене, положення статті 28 Закону України № 1058-ІУ від 09.07.2003 "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо мінімального розміру пенсії за віком не застосовується при призначенні пенсії за Законом України № 796-ХІІ від 28.02.1991 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Окрім того, до 12.01.2005, моменту набрання чинності Законом України № 2291-ІУ від 25.12.2004 «Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", стаття 28 вказаного закону була викладена в такій редакції: «Мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється в розмірі 20 відсотків середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за попередній рік, яка визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у галузі статистики.»

Згідно п.2 постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» встановлено, що розрахунок пенсій призначених відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України № 796-ХІІ від 28.02.1991 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", провадиться виходячи з розміру 19,91 грн.

Тому, аргументування позивачем необхідності нараховувати йому пенсію за Законом України № 796-ХІІ від 28.02.1991 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з положення статті 28 Закону України № 1058-ІУ від 09.07.2003 "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, вважає безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки пенсія позивача призначена та перерахована з дотриманням норм діючого законодавства і просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази суд вважає, що позовна заява підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Встановлено, що згідно посвідчення серії А №200533 від 01.11.1992 року ОСОБА_2 є особою, яка постраждала внаслідок чорнобильської катастрофи і відноситься до другої категорії.

Відповідно до ст. 49 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи пенсії особам віднесеним до категорій 1,2,3,4, встановлюються у вигляді: а) Державної пенсії; б) Додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1992 року №796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком.

Таким чином вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком розмір якої згідно ст. 28 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у Законі „Про Державний бюджет України на відповідний рік.

Всупереч вимог наведених законів як вбачається з матеріалів справи позивачу розрахунок пенсії проведено на підставі постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», яка звужує обсяг передбачених прав позивача та суперечать положенням ч.4 ст.9 КАС України згідно якого у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, застосовується правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно із ст.71 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", дія положень цього Закону не може призупинятись іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Відповідно до ч.3 ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до діючих законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 49 Закону України № 796-ХІІ від 28.02.1991 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії особам, віднесеним до категорії 2, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Розміри пенсій зазначеним особам визначені ст. ст. 50, 54 вказаного Закону та визначаються Кабінетом Міністрів України, однак це не означає, що останній встановлюючи такий порядок може допустити звуження змісту та обсягу прав громадян встановлених цим же законом.

Положення ч.3 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування про те, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом не є перешкодою для застосування мінімального розміру пенсії за віком для розрахунку інших повязаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком крім передбаченого ч. 1 вказаної статті.

Згідно довідок від 20.03.2009 року виданих ОСОБА_2 про перерахунок пенсії за віком, як ліквідатору аварії на Чорнобильській АЕС вбачається, що додаткова пенсія відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не нараховувалася та не виплачувалася позивачу у розмірі передбаченому цим Законом.

Наведене свідчить про те, що дії Пенсійного Фонду України в м. Коломия, щодо не перерахунку та невиплати ОСОБА_2 додаткової пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, згідно ст. 51 ч.1 Закону України „Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» є незаконними.

Відповідно до частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-ІV від 06.07.2005, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Тобто, враховуючи положення даної статті, термін з якого необхідно нарахувати та сплатити додаткову пенсію, згідно ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком - з 07.10.2008 року.

В частині вимоги про зобовязання відповідача згідно ст. 67 Закону України „Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи проводити їх перерахунок з дня встановлення нового прожиткового мінімуму, суд вважає, що захист прав свобод та інтересів передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення, а прийняття судом рішення щодо захисту прав та інтересів осіб на майбутнє, без їх порушення є безпідставним, однак відповідач за період проведення перерахунку повинен враховувати зміни прожиткового мінімуму, та проведених виплат за період перерахунку .

На підставі наведеного, та керуючись ст.ст. 86, 158-163 КАС України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду України в м. Коломия щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 додаткової пенсії в розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком, згідно ч.1 ст. 51 Закону України «Про статус осіб, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» за період з 07.10.2008 року.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в м. Коломия провести перерахунок та виплату додаткової пенсії ОСОБА_2 в розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком, згідно ч.1 ст. 51 Закону України «Про статус осіб, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» за період з 07.10.2008 року з урахуванням змін прожиткового мінімуму та проведених виплат за період перерахунку.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського Апеляційного Адміністративного суду через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до Львівського Апеляційного Адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків апеляційного оскарження.

Суддя : Димашок В.П.