Справа № 2-а-205/2010
Суддя: Мовчан О. Г.
Дата ухвалення: 2010-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 2а-205
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 серпня 2010 року смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області,

у складі: головуючого судді Мовчана О.Г.

при секретарі Лапезіній Н.О.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в смт. Михайлівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора відділу ДАІ з обслуговування адміністративної території м. Запоріжжя та АТІ УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить скасувати постанову АР № 351574 про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП від 25 червня 2010 року винесену старшим інспектором відділу ДАІ з обслуговування адміністративної території м. Запоріжжя та АТІ УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_2 у відношенні ОСОБА_1 з накладенням стягнення у вигляді штрафу розміром 425 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 25 червня 2010 року старшим інспектором ВДАІ з обслуговування адміністративної території м. Запоріжжя було винесено на його імя постанову серії АР № 351574 по справі про адміністративне правопорушення за порушення ним правил дорожнього руху. В постанові зазначено, що він 25 червня 2010 року об 11 годині 55 хвилин в м. Запоріжжя на перехресті вул. Радгоспна та вул. Культурна, керуючи автомобілем НОМЕР_1 проїхав на заборонений сигнал світлофора.

Позивач не погоджується з вказаними твердженнями, мотивуючи тим, що він діяв у відповідності до пункту 16.8 ПДР, який не тільки дозволяє, а зобовязує водія, який виїхав на перехрестя на дозволяючий сигнал світлофора, продовжити рух у вказаному напрямку, незалежно від сигналу світлофора на виїзді. Окрім того пункт 8.11 ПДР України, дозволяє водієві, який не може при зміні сигналу світлофора зупинити транспортний засіб у вказаному в ПДР місці не вдаючись до екстреного гальмування, продовжувати рух за умови забезпечення безпеки дорожнього руху. В даному випадку склалася саме така ситуація, що співробітником ДАІ, який склав протокол не взято до уваги. Тобто фактично він діяв правомірно і у його діях взагалі не було порушень ПДР. Доказів того, що він проїхав на заборонений сигнал світлофора, співробітником ДАІ, яким складено протокол, не наведено. Сам він знаходився на значній відстані за перехрестям і воно знаходилось поза полем його зору, принаймні він не міг точно встановити момент перетинання межі перехрестя відповідно до увімкненого у цей момент сигналу світлофору внаслідок кута оглядовості з того місця, де він знаходився.

Крім того, йому не було надано право на дачу пояснення по суті начебто скоєного ним правопорушення, порушено його право на використання юридичної допомоги, тобто він не мав змоги повноцінно захищати свої права.

В звязку з викладеним позивач просить визнати незаконною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 351574 від 25 червня 2010 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити відповідно до п.1 ст.247 КУпАП в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування позовних вимог позивачем надані суду:

-протокол про адміністративне правопорушення серії АР 296294 від 25 червня 2010 року;

-постанова в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 351574 від 25 червня 2010 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності й підтримання позовних вимог.

Відповідач, який своєчасно та в установленому законом порядку сповіщався про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявився, проте направив на адресу суду письмові заперечення на позовну заяву. Заперечує проти позову та просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю. Вважає, що оскаржувана постанова винесена на законних підставах та з додержанням норм і вимог чинного адміністративного законодавства, а тому є законною та скасуванню не підлягає.

За вказаних обставин суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача відповідно до положень ст.128 КАС України.

На обґрунтування заперечень, відповідачем надані суду:

-світлокопія повістки про виклик до суду;

-світлокопія адміністративного позову ОСОБА_1

Дослідивши надані суду матеріали, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог й потребу їх задоволення виходячи з наступного:

-відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ;

-ч.2 ст.2 КАС України, встановлює, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження;

-відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

-за змістом п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень;

-відповідно до ст.ст.287-289 КУпАП, передбачено право оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення;

-відповідно до положень ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову;

-відповідно до пункту 16.8. Правил дорожнього руху України, водій який виїхав на перетинання проїзних частин згідно сигналу світлофора, дозволяючого рух, повинен виїхати в наміченому напрямку незалежно від сигналу світлофору на виїзді;

-згідно п.8.11. Правил дорожнього руху України, водіям, які при ввімкненні жовтого сигналу світлофора не можуть зупинити транспортний засіб, у вказаному в ПДР місці, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху;

в судовому засіданні при дослідженні заперечення наданого відповідачем встановлено, що факт порушення зафіксовано відеокамерою та відео продемонстровано позивачу під час складання адміністративного протоколу, але в протоколі про адміністративне правопорушення серії АР № 296294 від 25 червня 2010 року відсутні відомості, яким саме відео приладом вівся запис. Таким чином, суд позбавлений можливості перевірити обставини викладені в запереченні наданому відповідачем.

В наслідок відповідності дій позивача вимогам Правил дорожнього руху, в діях останнього не вбачається адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а отже відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог адміністративного позову та потребу їх задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.124, 129 Конституції України, ст.ст.247, 268, 283-284 КУпАП, ст.ст.11, 71, 72, 94, 98, 161-163, 167 КАС України, Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року „Про Правила дорожнього руху, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до старшого інспектора відділу ДАІ з обслуговування адміністративної території м. Запоріжжя та АТІ УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 351574 про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 25 червня 2010 року задовольнити.

Постанову серії АР № 351574 від 25 червня 2010 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення в розмірі 425 гривень визнати не законною та скасувати.

Провадження в адміністративній справі закрити, відповідно до положень п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Михайлівський районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя

Михайлівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_3