Справа № 2а-3742/11/0970
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2015-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2015 року м. Київ К/9991/50854/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого судді Малиніна В.В.,
суддів Ситникова О.Ф., Швеця В.В.
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2012 року за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Управління Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, Відділу державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Івано-Франківська, Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про скасування нечинним та скасування пункту протоколу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до управління Державтоінспекції управління Міністерства внутрішніх справ в Івано-Франківській області, виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, відділу Державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Івано-Франківська при УДАІ УМВС в області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ПП «Долина-буд» (залучено судом до участі в справі) про визнання нечинним та скасування п.8 протоколу № 170 від 05.05.2011 року, зобов'язання вчинення дій.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2012 року позов задоволено частковою. Скасовано пункт 8 протоколу № 170 комісії з питань безпеки дорожнього руху та влаштування об'єктів транспортної інфраструктури виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, визнано неправомірними дії УДАІ УМВС в області в особі ВДАІ з обслуговування м. Івано-Франківська щодо погодження висновку попереднього розгляду проекту влаштування зупинки громадського транспорту із заїзною «кишенею» на вул. Незалежності, 164 в м. Івано-Франківську та технічних умов на виготовлення проектно-кошторисної документації на влаштування зупинки громадського транспорту по вул. Незалежності, 164 в м. Івано-Франківську, а також зобов'язано виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради в особі комісії з питань безпеки дорожнього руху та влаштування об'єктів транспортної інфраструктури та дії УДАІ УМВС в області в особі ВДАІ з обслуговування м. Івано-Франківська перенести зупинку громадського транспорту та інформаційно-вказівний знак від будинку по вул. Незалежності, 164 на відстань 10 метрів від пішохідного переходу, що знаходиться за перехрестям вулиць Нова-Незалежності (« 63 Котельно-зварювальний завод»).

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, один із відповідачів звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, відмовивши у задоволені позову.

Позивачі у письмових запереченнях на вказану касаційну скаргу, які надійшли до Вищого адміністративного суду України просять її залишити без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга заявника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що згідно п.8 протоколу №170 від 05 травня 2011 року комісією з питань безпеки дорожнього руху та влаштування об'єктів транспортної інфраструктури виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради надано дозвіл ПП «Долина-буд» на перенесення автобусної зупинки громадського транспорту « 63 котельно-зварювальний завод» до магазину «Тростянецький».

На підставі вказаного протоколу комісії з питань безпеки дорожнього руху та влаштування об'єктів транспортної інфраструктури виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради відділом Державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Івано-Франківська при УДАІ УМВС в області погоджено висновок попереднього розгляду проекту влаштування зупинки громадського транспорту із заїзною «кишенею» на вул. Незалежності, 164 в м. Івано-Франківську № 5119 від 29.07.2011 року та технічні умови на виготовлення проектно-кошторисної документації на влаштування зупинки громадського транспорту по вул. Незалежності, 164 в м. Івано-Франківську № 4700 від 11.07.2011 року.

Вважаючи, що перенесенні даної автобусної зупинки було здійснено із суттєвими порушеннями вимог законодавства України позивачі звернулись із цим позовом до суду.

Частково задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанції прийшли до висновків, що правових підстав для переміщення вказаної автобусної зупинки не має.

Погоджуючись із висновками зробленими судами попередніх інстанції колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає за необхідне зауважити на наступне.

Відповідно до пункту 9 статті 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» № 586-XIV від 09.04.1999 року (в редакції чинній на монет виникнення спірних правовідносин) голови місцевих державних адміністрацій утворюють для сприяння здійсненню повноважень місцевих державних адміністрацій консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи, служби та комісії, члени яких виконують свої функції на громадських засадах, а також визначають їх завдання, функції та персональний склад.

В свою чергу необхідно зазначити, що повноваження виконавчих комітетів в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку визначено статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» № 280/97-ВР від 21.05.1997 року (у відповідній редакції).

Тобто, як встановлено судом першої інстанції комісія з питань безпеки дорожнього руху та влаштування об'єктів транспортної інфраструктури затверджена Розпорядженням міського голови м. Івано-Франківська 09.10.2009 року створена саме на виконання відповідних повноважень наданих виконавчому комітету Івано-Франківської міської ради.

В свою чергу слід зауважити, що нормативно-правовий акт - офіційний акт-документ, ухвалений уповноваженими суб'єктами нормотворчості у визначеній формі і порядку, який встановлює (змінює, доповнює, скасовує) правові норми з метою регулювання суспільних відносин. Нормативно-правовий акт виконує дві рівнозначні функції: функцію юридичного джерела права і функцію форми права, тобто виступає як спосіб існування і вираження норм права. При цьому він є найбільш досконалим серед усіх форм (джерел) права.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи протоколу № 170, який складено за результатами проведеного засідання комісії з питань безпеки дорожнього руху та влаштування об'єктів транспортної інфраструктури 05.05.2011 року, пунктом 8 поставлено на розгляд питання щодо надання дозволу на перенесення автобусної зупинки громадського транспорту « 63 Котельно-Зварювальний Завод», де підпунктом 8.1 пункту 8 було вирішено це питання із подальшим наданням доручень (п.п. 8.2, 8.3 пункту 8) Управлінню архітектури і містобудування розробити проект та ВДАІ з обслуговування міста Івано-Франківська видати ПП «Долина-буд» технічні умови на влаштування вказаної заїзної кишені.

Тому твердження заявника касаційної скарги, що оскаржуваний пункт 8 протоколу № 170 не містить ознак акту суб'єкта владних повноважень та не є його актом прийнятим у відповідності до норм чинного законодавства України є хибним, та таким яке не узгоджується із зазначеним.

Щодо суті викладених у касаційній скарзі доводів представника одного із відповідачів про допущені порушення судами попередніх інстанції норм матеріального та процесуального законодавства під час вирішення даної справи, то колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 1.1 п. 1 Правил розміщення та обладнання зупинок міського електро- та автомобільного транспорту, затверджених Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 травня 1995 р. № 21 (далі - Правила) вони встановлюють порядок розміщення та обладнання зупинок на автобусних, трамвайних і тролейбусних маршрутах в містах і селищах міського типу України і є обов'язковими для виконання усіма організаціями, які займаються проектуванням, будівництвом та експлуатацією зупинок.

Вибір місця розташування зупинок покладається на підприємства міського електротранспорту і автомобільного транспорту, які здійснюють перевезення пасажирів в даному населеному пункті (п.п.1.2 п. 1 Правил).

Розміщення та обладнання зупинок повинно здійснюватись за проектом, узгодженим з Державтоінспекцією і затвердженим виконкомом місцевої Ради народних депутатів (п.п. 1.5 п.1 Правил).

Згідно із п.п. 3.1 п. 3 Правил під час розміщення зупинок на вулично-дорожній мережі повинно забезпечуватись виконання таких основних умов:

якнайзручнішого і безпечного підходу до основних об'єктів масового відвідування;

якнайменшого зниження пропускної здатності міської вулиці (дороги);

якнайменших взаємних перешкод між різними видами міського транспорту;

зручності пересадки з одного виду міського транспорту або маршруту на інший;

безпеки дорожнього руху.

З урахуванням зазначених положень, вбачається, що розміщення відповідної автобусної зупинки громадського транспорту « 63 Котельно-Зварювальний Завод» має відбуватись в чіткій послідовності дій органів держаної влади в поєднанні із відповідним вибором перевізника та зручності та безпеки громадян.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачами не було виконано даних вимог, а тому вчинення відповідних дій по перенесенню вказаної зупинки є незаконними, а відтак відповідний пункт протоколу підлягає скасуванню.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2012 року за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Управління Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, Відділу державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Івано-Франківська, Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про скасування нечинним та скасування пункту протоколу, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Малинін

Судді: О.Ф. Ситников

В.В. Швець