Справа № 591/6051/15-а
Суддя: Шелєхова Г. В.
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/6051/15-а
Провадження № 2-а/591/328/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2015 року

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Шелєхова Г.В., розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з липня 2009 року йому була призначена пенсія державного службовця у розмірі 89 відсотків заробітної плати, але при цьому відповідачем не була врахована матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати за останні 24 календарні місяці перед зверненням за пенсією на загальну суму 11022 грн. 15 коп. Тому позивач просить зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах, починаючи з 01 серпня 2015 здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії державного службовця, призначеної на підставі ст. 37 Закону України "Про державну службу" (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, що вказані у довідці Сумського обласного центру зайнятості від 07 серпня 2015 року № 06-10/1548 про складові заробітної плати у розмірі 89 відсотків. Крім того, просить стягнути з державного бюджету на його користь судовий збір в сумі 73 грн. 08 коп.

Представник відповідача надав письмові заперечення, в яких просить відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що для здійснення перерахунку пенсії позивачу з урахуванням зазначених в позові довідок підстав немає, права позивача при нарахуванні пенсії не були порушені, пенсія призначена та виплачується за нормами чинного законодавства.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 з 14 липня 2009 року перебуває на пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»

Сумським обласним центром центром зайнятості позивачу надана довідка від 07 серпня 2015 року № 06-10/1548 про складові заробітної плати, в якій зазначені: матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати. У довідці зазначено, що на всі виплати, включені в довідку, нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування (а. с.7).

11 серпня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок призначеної пенсії на підставі вищевказаної довідки, однак листом від 18 серпня 2015 року відповідачем було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії ( а. с. 6, 8).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що діяла до 01 травня 2014 року) передбачено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Також перерахунок пенсії здійснюється, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії (ст.37-1 Закону України «Про державну службу»).

Згідно ч.1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону № 1058-ІV визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із зазначеним Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обовязкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, заперечення відповідача про те, що матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обовязкове державне пенсійне страхування, однак яка не включається до складу заробітної плати державного службовця, не враховується при обчисленні розміру його пенсії, є наслідком порушення правил застосування норм права: перевагу було надано положенням законів № 3723-ХІІ та № 108/95-ВР, які щодо спірних відносин є загальними. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин ст. 41 ЗУ № 1058-ІV та ст. 66 Закону № 1788-ХІІ.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 червня 2014 року у справі № 21-134а14.

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

За таких обставин, суд приходить до висновку про незаконність дій відповідача про відмову в перерахунку пенсії, оскільки Закони України «Про оплату праці» та «Про державну службу» відносять до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому слід врахувати, що надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, матеріальна допомога належать до додаткових видів грошового забезпечення й приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження.

Суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213 у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України „Про державну службу та ряд інших, у звязку з чим з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених ЗУ «Про державну службу», не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 58 КУ, закони та нормативно правові акти не мають зворотньої дії в часі. Крім того, нормами чинного законодавства визначено, що не допускається погіршення положення пенсіонера.

Згідно з рішенням КСУ від 09.02.1999 року № 1-рп/99, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Вирішуючи позовні вимоги за позовом до субєкта владних повноважень, суд виходить із конституційних принципів, на яких базуються здійснення прав та свобод людини та громадянина в Україні, включаючи права на пенсійне забезпечення, які передбачені Конституцією України, з неможливості скасування та звуження права на пенсійне забезпечення. Правовою гарантією забезпечення державою цього права є виконання прийнятих на себе зобовязань, що слідує з принципів верховенства права, закріпленого ст. 8 Конституції України.

З урахуванням наведених норм та обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно було відмовлено у здійсненні позивачу перерахунку пенсії, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, на користь позивача за рахунок коштів Державного бюджету України підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати в сумі 73,08 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 7-9, 71, 158-163, 183-2, 186, ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 2 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 33, 37, 37-1 Закону України «Про державну службу», ч.1 ст. 66, ст. 84 Закону України Про пенсійне забезпечення, ст. 41 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Сумах починаючи з 01 серпня 2015 року здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії державного службовця, значеної на підставі ст. 37 Закону України "Про державну службу" (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, що вказані у довідці Сумського міського центру зайнятості від 07 серпня 2015 року № 06-10/1548 про складові заробітної плати у розмірі 89 відсотків.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 73 грн. 08 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня отримання повного тексту копії постанови.

Для субєкта владних повноважень десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Г.В.Шелєхова