Справа № 2а-2380/11/0970
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2011-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2011 р. справа № 2a-2380/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі

судді Могили А.Б.

з участю секретаря Кобринської Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного Фонду України у м. Коломия до СПД - фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 1536,60 грн., -

ВСТАНОВИВ:

управління Пенсійного фонду України у м. Коломия звернулося в суд із адміністративним позовом до СПД-фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 1536,60 грн.

Позовні вимоги позивачем мотивовані тим, що ОСОБА_1 згідно свідоцтва про державну реєстрацію є субєктом підприємницької діяльності - фізичною особою і відповідно до частини 1 статті 14 та статті 15 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»є платником страхових внесків відповідно до цього Закону. Всупереч вимог законодавства СПД-фізичною особою ОСОБА_1 не сплачено страхові внески за 2010 рік в сумі 1536,60 грн. Просив позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість в сумі 1536,60 грн.

Відповідач в судове засідання не зявилася повторно, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Дослідивши в сукупності письмові докази, якими обґрунтовуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 01.02.1995 року зареєстрована субєктом підприємницької діяльності - фізичною особою, про що свідчить копія дублікату свідоцтва про державну реєстрацію, виданого 02.10.2002 року виконкомом Коломийської міської ради (а.с.9). Крім того, відповідач є платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в територіальних органах Пенсійного фонду України.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»(пункт 1 в редакції Закону, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин) страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці, зокрема фізичні особи субєкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи фізичних осіб-субєктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Стаття 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»визначає, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи. Частина 3 вказаної статті передбачає, що страхувальники набувають статусу платників страхових внесків до Пенсійного фонду з дня взяття їх на облік територіальним органом Пенсійного фонду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач у відповідності до статей 14, 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»є платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування і зобов'язана виконувати обов'язки платника страхових внесків, встановлені Законом.

Відповідач за період з липня по грудень 2010 року не в повному обсязі сплатила нараховані нею у відповідному Звіті страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 1792, 80 грн.

У відповідності до статті 67 Конституції України кожний зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пунктом 6 частини 2 статті 17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»(пункт 6 в редакції Закону, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин) страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до ч.6 ст. 20 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»страхувальники зобовязані сплачувати страхові внески, за відповідний базовий звітний період, не пізніше, ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для фізичної особи субєкта підприємницької діяльності є календарний місяць.

Таким чином, несплата відповідачем у встановлені строки та в повному обсязі страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за період з 01 липня 2010 року по 31 грудня 2010 року є порушенням статті 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пункту 11 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України 19.12.2003 року за № 21-1.

Згідно із частиною 2 статті 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»(ч.2. ст.106 в редакції Закону, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин), сума страхових внесків, своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальником у строк, визначений статтею 20 Закону вважається простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків недоїмкою і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Абзацом 7 частини 3 статті 106 цього Закону (ч.3 ст.106 в редакції Закону, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин) у разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі, якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки.

Згідно картки особового рахунку відповідача, як страхувальника, в період з 01.07.2010 року по 31.12.2010 року нею частково сплачувалися страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування (а.с.7).

Станом на 18.07.2011 року за відповідачем рахується заборгованість по сплаті страхових внесків в сумі 1536,60 грн. (а.с.4).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з СПД фізичної особи ОСОБА_1 в користь управління Пенсійного фонду України в м. Коломия заборгованість по сплаті страхових внесків за період з липня по грудень 2010 року в сумі 1536 (одна тисяча пятсот тридцять шість) грн.60 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга на постанову подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого кодексом адміністративного судочинства, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ ОСОБА_2

Постанова складена в повному обсязі 15.08.2011 року.