Справа № 219/7488/2013-а
Суддя: Решетняк І. В.
Дата ухвалення: 2013-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/7488/2013-а
2-а/219/345/2013
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2013 року м. Артемівськ

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Решетняк І.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької області про визнання дій неправомірними та стягнення суми недоплаченої щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2013 рік, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької області (далі по тексту відповідач) про визнання дій про відмову в виплаті недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни 2 групи за 2013 рік згідно з ст.ст.2,13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком неправомірними та стягнення недоплаченої щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2013 рік в розмірі 5042 грн.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.09.2013 року відкрито скорочене провадження у справі, оскільки позивачем предявлено вимогу, передбачену пунктом 2 частини 1 статті 1832 Кодексу адміністративного судочинства України, а позовні вимоги не стосуються прав, свобод, інтересів та обовязків третіх осіб.

Копія ухвали суду про відкриття скороченого провадження по даній справі надіслана відповідачу, якому запропоновано в десятиденний строк з дня одержання вищезазначеної ухвали надати до суду письмові заперечення проти позову та необхідні документи або заяву про визнання позову.

На виконання ухвали суду від 02.09.2013 року відповідачем надано письмові заперечення проти позову, в яких зазначено, що управління праці та соціального захисту населення проводить тільки виплату даної грошової допомоги, а не її нарахування. При цьому відповідач послався на пункт 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», за яким у 2013 році норми статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України на 2013 рік, та рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012, яке визнає право Кабінету Міністрів України регулювати порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. В письмових запереченнях також вказано, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 року № 149 «Деякі питання виплати у 2013 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань»» розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2013 рік для інвалідів ІІ групи складає 2110 грн. Дана сума нарахована та виплачена позивачу у повному обсязі.

Розглянувши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку скороченого провадження та прийняття рішення по справі, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне.

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом війни ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, що підтверджується посвідченнями серії А № 033375 і серії Б № 012616 та довідкою МСЕК № 057683 (а.с.8).

Статус позивача як інваліда війни обумовлює поширення на нього положень ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за якими щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога.

Дана обставина визнається сторонами, що відповідно до ч.3 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для звільнення від її доказування.

Предметом спору по даній справі є розмір зазначеної щорічної грошової допомоги. Тому, вирішуючи спір, суд виходить з критеріїв оцінки дій відповідача як суб`єкта владних повноважень, встановлених ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Використовуючи дані критерії, суд погоджується з доводами позивача, що він не здійснює нарахування розміру згаданої грошової допомоги. До його повноважень відноситься лише виплата цієї допомоги.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 року № 149 «Деякі питання виплати у 2013 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань»» виплата разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», інвалідам ІІ групи здійснюється у розмірі 2110 грн. Дана норма згаданої постанови Кабінету Міністрів України ґрунтується на нормативному положенні, передбаченому пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», за яким у 2013 році норми статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України на 2013 рік.

Сторонами по справі визнається факт виплати позивачу як інваліду війни ІІ групи у 2013 році щорічної грошової дороги до 5 травня, передбаченої ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірі 2110 грн., що звільняє цю обставину від доказування на підставі ч.3 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Застосування судом критеріїв оцінки дій відповідача, визначених ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, дозволяє стверджувати про правомірність дій Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької області у даному спорі, оскільки він діяв у відповідності з нормами названих актів законодавства України, які чітко визначили розмір вказаної разової грошової допомоги та орган Кабінет Міністрів України, який повинен був визначити розмір виплати цієї грошової допомоги у 2013 році.

За вимогою п.1 ч.3 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України.

Згідно з п.1 ч.1 ст.150 Конституції України до повноважень Конституційного Суду України належить вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність) законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Кабінету Міністрів України.

Незгода позивача з діями відповідача по виплаті щорічної разової грошової допомоги обумовлена, передусім, незгодою з відповідністю нормативних актів, які використовував позивач при здійснені виплати розміру цієї допомоги, Конституції України.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне застосувати для урегулювання спору нормативні положення пункт 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» та п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 року № 149 «Деякі питання виплати у 2013 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань»». При цьому суд не вбачає ознак неконституційності зазначених нормативних актів, приймаючи до уваги рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012, яке визнає право Кабінету Міністрів України регулювати порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись вимогами ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 1832, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької області про визнання дій неправомірними та стягнення суми недоплаченої щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2013 рік відмовити в повному обсязі.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області, який ухвалив оскаржуване судове рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Головуючий суддя І. В.Решетняк