Справа № 2-а-220/10
Суддя: Демченко І. М.
Дата ухвалення: 2010-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-220/10/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.2010 року Суддя Купянського міськрайонного суду Харківської області Демченко І.М., розглянувши у порядку письмового провадження в місті Купянську справу за уточненим адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Купянському району Харківської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, зобовязання здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити недоплачене щомісячне підвищення до пенсії дитині війни за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Купянському районі Харківської області, згодом уточнивши, він просив суд поновити йому пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів за період з 01.01.2006 р. до 31.12.2008 р., та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком та провести відповідні нарахування і виплати на його користь суми недоплаченого щомісячного підвищення до пенсії дитині війни за період з 01.01.2006 року до 31.12.2008 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він належить до категорії «Дитина війни» та відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який був прийнятий 18.11.2004 року, з 01.01.2006 року, на його думку, він має право на отримання підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Однак відповідач всупереч ст. 22 Конституції України, законів і Рішень Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 р. та № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р., якими були визнані неконституційними окремі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», в тому числі й щодо зупинення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», не здійснив нарахування та виплату відповідного підвищення до пенсії у встановленому розмірі.

Відповідач надав заперечення, в яких просить суд в задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування своїх доводів, відповідач зазначив, що вважає свої дії щодо невиплати позивачу доплати до пенсії як «Дитині війни» за 2006-2007 роки правомірними через призупинення і поетапне проведення виплат, а також невизначеність на законодавчому рівні порядку їх надання, за рахунок яких коштів повинні здійснюватися ці виплати, який розмір мінімальної пенсії за віком необхідно застосовувати при обчисленні таких доплат. Щодо проведених Управлінням ПФ України в Купянському районі позивачці нарахувань і виплат доплати до пенсії «Дитині війни» у 2008 році, на думку відповідача вони є правомірними, оскільки починаючи з 01.01.2008 року п.п.2 п.41 розділом ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року № 107-VI були внесені зміни до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», яка була викладена в новій редакції, так, у звязку з визначенням розміру надбавки 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатніть, у витратну частину бюджету Управління Пенсійного фонду України в Купянському районі Харківської області, за рахунок Державного бюджету була закладена, з урахуванням кількості пенсіонерів-дітей війни, чітко визначена сума виплат. З метою врегулювання виплати державної соціальної допомоги та інших неврегульованих питань Кабінет Міністрів України прийняв Постанову «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» № 530 від 28.05.2008 року, згідно п.8 якої з 22.05.2008 року дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, підвищення провадиться у таких розмірах : з 22 травня - 48,10 грн., з 1 липня - 48,20 грн., з 1 жовтня - 49,80 грн.. При цьому, відповідач зазначив про необґрунтованість доводів позову щодо застосування до спірних правовідносин ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, оскільки розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених за цим Законом.

Під час підготовки справи до судового розгляду позивач подав заяву, у якій зазначив, що просить суд розглянути справу у його відсутності у порядку письмового провадження. Управління Пенсійного фонду України в Купянському районі Харківської області у поданих до суду заперечення також просило розглянути справу за відсутності представника відповідача у порядку письмового провадження.

З матеріалів справи та наявних в ній доказів, суддею встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку у відділі з призначення пенсії Управління Пенсійного фонду України в Купянському районі Харківської області, отримує пенсію за віком та має статус «Дитина війни», що підтверджується довідкою і копією посвідчення серії АГ № 649855 (а.с. 4-7).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Законом України „Про Державний бюджет на 2006 рік від 20.12.2005 року дію ст. 6 зазначеного Закону на 2006 рік зупинено.

Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік від 19.01.2006 року, який набрав чинності 15.03.2006 року, до статті 110 Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік було внесено зміни, якими встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни у 2006 році запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Проте, у 2006 році пільги, встановлені ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни запроваджені не були.

Закони України „Про Державний бюджет на 2006 рік від 20.12.2005 року та „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік від 19.01.2006 року неконституційними не визнані та діяли протягом 2006 року.

Таким чином, відповідно до вищезазначених Законів, у відповідача не було підстав нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, оскільки до 15.03.2006 року дію зазначеної норми було зупинено, а потім передбачені нею виплати не запроваджені.

Крім того, надаючи перевагу Законам України „ Про Державний бюджет на 2006 рік від 20.12.2005 року та „ Про внесення змін до Закону України „ Про Державний бюджет на 2006 рік від 19.01.2006 року, суддя виходить з того, що закони є актами єдиного органу законодавчої влади Верховної Ради України. Конституція України не встановлює пріоритету в застосуванні того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає такого закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Конституційний Суд України у п.3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року №4-зп (справа про набуття чинності Конституцією) зазначив: „Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Виходячи із системного аналізу наведених норм законодавства, суддя не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача, які стосуються виплат підвищення до пенсії як «Дитині війни» за 2006 рік. Відповідач по справі протягом 2006 року діяв у відповідності з діючим законодавством та не мав підстав здійснювати позивачу щомісячні доплати до пенсії, оскільки, як вже вище зазначено до 15.03.2006 року дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» була зупинена, а з 15.03.2006 року здійснення доплат, визначено у інший спосіб, тобто поставлено в залежність від виконання у другому півріччі 2006 року Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік».

Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу щомісячних доплат до пенсії як «Дитині війни» у 2007 році, суддя вважає їх частково підлягаючими задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону, було зупинено.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. за №6-рп/2007, у справі за поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36 ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, пп. 7, 9, 12, 13,14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, ст. ст. 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи з приписів ч.2 ст. 152 Конституції України та дати ухвалення рішення Конституційним Судом України Управління ПФУ в Купянському районі Харківської області повинно було нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни з 09.07.2007 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пункту 12 статті 71 Закону України „Про Державний бюджет України, ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню.

Ст. 62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» зі змінами від 15.03.2007 р. був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність, в розрахунку на місяць: з 01.01.2007 р. 380 грн., з 01.04.2007 р. 406 грн., з 01.10.2007 р. 411 грн.. Згідно вказаної статті мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у такому ж розмірі, тобто з 01.01.2007 р. 380 грн., з 01.04.2007 р. 406 грн., з 01.10.2007 р. 411 грн. та встановлено, що для призначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу 1 частини 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом 5 частини 1 цієї статті, збільшений на 1 відсоток. Таким чином, відповідно до ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» у 2007 році за :

липень (4,06 +406) х 30% = 410,06 х 30% = 123,02 грн.

серпень (4,06 +406) х 30% = 410,06 х 30% = 123,02 грн.

вересень (4,06 +406) х 30% = 410,06 х 30% = 123,02 грн.

жовтень (4,11+411) х 30% = 415,11 х 30% = 124,53 грн.

листопад (4,11+411) х 30% = 415,11 х 30% = 124,53 грн.

грудень (4,11+411) х 30% = 415,11 х 30% = 124,53 грн.,

а всього з липня по грудень 2007 рік : 742,65 грн..

Отже, на підставі вищевикладеного, суддя приходить до висновку, що відповідач з 09.07.2007 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, нараховувати та здійснювати позивачу відповідні доплати, тобто відповідач повинен був щомісячно виплачувати підвищення до пенсії позивачу у період з 09.07.2007 р. по 30.09.2007 р. по 123 грн. 02 коп., а в період з 01.10.2007 р. по 31.12.2007 р. по 124 грн. 53 коп., усього за вказаний вище період часу у 2007 році відповідач повинен був виплатити позивачу 710 грн. 94 коп., виходячи з наступного розрахунку:

123,02 : 31 день = 3,97 грн. (в день);

3,97 грн. х 23 дня = 91,31 грн. ( з 09.07.2007 по 31.07.2007 р.);

(123,02 х 2 місяця) + 91,31 = 337,35 грн. ( з 09.07.2007 р. по 30.09.2007 р.);

124,53 грн. х 3 місяця = 373,59 грн. (з 01.10.2007 р. по 31.12.2007 р.);

337,35 + 373,59 = 710,94 грн. (з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р.).

Однак, як вбачається з довідки Управління Пенсійного фонду України в Купянському районі Харківської області за вихідним № 147 від 03.12.2009 року (а.с.7), ОСОБА_1 у 2007 році виплата сум підвищення до пенсії як дитині війни не проводилась, що на думку суду є не припустимим.

Що стосується вимог позивача про зобовязання відповідача за період часу з 01.01.2008 року до 31.12.2008 року здійснити йому перерахунок пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком та провести відповідні нарахування і виплати на його користь недоплачених сум щомісячного підвищення до пенсії як дитині війни з 01.01.2008 року по 31.12.2008 року, суддя вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 piк та про внесения змін до деяких законодавчих актів України" текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено в наступній редакції. «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.»

3 01 січня 2008 року позивачу було нараховане та виплачувалось зазначене підвищення до пенсії відповідно до встановленого розміру, що підтверджується довідкою Управління Пенсійного фонду України в Куп'янському району Харківської області за вихідним № 147 від 03.12.2009 року, та згідно цієї ж довідки з 01.01.2008 року по 31.12.2008 року позивачу усього було виплачено 579 грн. 30 коп. (а.с.7).

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. за №10-рп/2008, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України(є неконституційним) положення п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Отже, виходячи з викладеного, суддя дійшов висновку, що з 22.05.2008 року відповідач повинен був нараховувати та сплачувати позивачу підвищення до пенсії, передбачене ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності п. 41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню.

Ст. 58 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» передбачено, що на одну особу, яка втратила працездатність, прожитковий мінімум в розрахунку на місяць складає: з 01.01.2008 р. 470 грн., з 01.04.2008 р. 481 грн., з 01.07.2008 р. 482 грн., 01.10.2008 р. 498 грн. Згідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у такому ж розмірі, тобто з 01.01.2008 р. 470 грн., з 01.04.2008 р. 481 грн., з 01.07.2008 р. 482 грн., 01.10.2008 р. 498 грн. Тому, у 2008 році виплаті підлягали такі суми підвищення до пенсії :

травень 481 х 30% = 144,3 грн.;

червень 481 х 30% = 144,3 грн.;

липень 482 х 30% = 144,6 грн.;

серпень 482 х 30% = 144,6 грн;

вересень 482 х 30% = 144,6 грн.;

жовтень 498 х 30% = 149,4 грн.;

листопад 498 х 30% = 149,4 грн.;

грудень 498 х 30% = 149,4 грн.;

всього: 1170,60 грн..

Отже, на підставі вищевикладеного, суддя приходить до висновку, що відповідач з 22.05.2008 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, нараховувати та здійснювати позивачу відповідні доплати, тобто відповідач повинен був щомісячно виплачувати підвищення до пенсії позивачу у період з 22.05.2008 р. по 30.06.2008 р. по 144 грн. 30 коп., а в період з 01.07.2008 р. по 30.09.2008 р. по 144 грн. 60 коп., з 01.10.2008 р. по 31.12.2008 р. по 149 грн. 40 коп., у звязку з чим відповідач за період з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р. недоплатив позивачу 715 грн. 20 коп., виходячи з наступного розрахунку:

144,30 грн. (повинні були виплачувати у травні 2008р. ) : 31 день = 4,65 грн.;

4,65 х 10 днів = 46,50 грн. (повинні були виплатити з 22.05.2008 р. по 31.05.2008 р.);

48,10 грн. (виплатили у травні 2008р.) : 31 день = 1,55 грн.;

1,55 х 10 днів = 15,50 грн. ( виплатили з 22.05.2008 р. по 31.05.2008 р.);

46,50 грн. - 15,50 грн. = 31 грн. (недоплатили з 22.05.2008 р. по 31.05.2008 р. );

144,30 + (144,60 х 3) + (149,40 х 3) = 1026,30 грн. (повинні були виплатити з 01.06.2008 по 31.12.2008р.);

48,10 + (48,20 х 3) + (49,80 х 3) = 342,10 грн. (виплатили з 01.06.2008 р. по 31.12.2008 р.);

1026,30 грн. 342,10 грн. = 684,20 грн. (недоплатили з 01.06.2008 р. по 31.12.2008 р.);

684,20 грн. + 31 грн. = 715,20 грн. (недоплатили з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р.).

Між тим, до 22.05.2008 року, тобто до ухвалення зазначеного рішення Конституційним Судом України, відповідач здійснюючи позивачу доплати, передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 01.01.2008 року, з урахування п.п. 41 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначених законів, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 щодо нарахування недоплаченого щомісячного підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року задоволенню не підлягають.

Згідно ч.ч. 3 та 4 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини. Таким чином, доводи відповідачів, в частині неврегульованості на законодавчому рівні порядку здійснення доплат особам, які мають статус дітей війни, не може бути підставою для їх не здійснення або відмови в задоволенні позову.

Щодо доводів стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, суддя зазначає наступне. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. З огляду на викладене, суддя вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч.3 ст. 28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст. 46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

Також, правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на отримання доплати до пенсії основані на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акта, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. Як свідчить позиція Суду ЄС у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом -відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в даному випадку це надання дітям війни надбавок до пенсії, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, зокрема, щодо фізичних осіб без завчасного повідомлення про зміни в такій політиці чи поведінці, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Відносини, що склалися між позивачем та відповідачем є публічно-правовими відносинами, виходячи із змісту статті 3 та пункту 2 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Враховуючи те, що позивач є дитиною війни, він наділений державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання доплати до пенсії.

Наділивши дітей війни зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є дітьми війни.

Тобто, між позивачем і державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов'язання держави забезпечити соціальний захист дітей війни.

Згідно ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тому, виходячи зі змісту позову та для повного захисту прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суддя вважає за необхідне, на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України, вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Купянському районі Харківської області, по невиконанню з 09.07.2007 року по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р. приписів статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», яка призвела до порушення прав позивача на своєчасне нарахування та отримання пенсії з підвищенням як «Дитина війни» у встановленому розмірі.

Щодо строку звернення до адміністративного суду необхідно зазначити наступне.

Ч. 2 ст. 99 КАС України, встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порушення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду тривало з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року і припинилось 01.01.2008 року, після внесення змін до Закону України „Про соціальний захист дітей війни, а також тривало з 22.05.2008 року. У відповідності до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, що не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком. Таким чином, суддя не вбачає пропущення позивачем строку звернення до суду за захистом свого права щодо отримання доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ч.3 ст. 94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 22, 46, 64, 95, 124, 152 Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. за №6-рп/2007, Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. за №10-рп/2008, Рішенням Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, ст.ст. 3,6,7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. ст. 28, 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законом України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", Законами України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» і «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ст.ст. 2, 6-14, 17, 71, 99, 122, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Уточнений адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Купянському району Харківської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, зобовязання здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити недоплачене щомісячне підвищення до пенсії дитині війни за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Купянському районі Харківської області.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Купянському районі Харківської області здійснити перерахунок пенсії і нарахувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком, за ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, та вчинити дії щодо сплати вказаної доплати до пенсії.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 грн. 70 коп..

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Купянський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції, або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Суддя І.М.Демченко