Справа № 2а-11118/12/2670
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2015-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" вересня 2015 р. м. Київ К/800/25472/13

К/800/33925/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів : Логвиненко А.О. (доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційні скарги споживчого кооперативу «Вікторія» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва та ухвалу і постанову Київського апеляційного адміністративного суду у справі

за позовом Споживчого кооперативу «Вікторія»

до відповідача-1 Державної казначейської служби України,

відповідача-2 Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області,

відповідача-3 Біляївської районної державної адміністрації Одеської області

відповідача-4 Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області

з участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору : товариство з обмеженою відповідальністю "Нова Україна", товариство з обмеженою відповідальністю "Авторинок "Куяльник"

за участю Прокуратури м. Києва

про визнання неправомірними та скасування розпоряджень і державних актів, відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

14.08.2012р. споживчий кооператив «Вікторія» (далі Кооператив) звернувся до суду з позовом про скасування розпоряджень Біляївської райдержадміністрації і державних актів про право власності на землю та про відшкодування завданих нею і товариством з обмеженою відповідальністю "Авторинок "Куяльник" матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги позивач мотивував тим, що він є власником об'єктів нерухомості, розташованих на земельній ділянці площею 46,09га. на території Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області. На протязі 2007-2008р.р. Біляївською райдержадміністрацією та Августівською сільрадою здійснено дії з продажу земельної ділянки, на якій знаходиться нерухоме майно позивача, після чого ТОВ "Авторинок "Куяльник" отримало відповідні державні акти про право власності на землю.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2012р. в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2013р. апеляційне провадження щодо частини вимог закрито як помилково відкрите.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2013р. закрито провадження у справі в частині вимог про визнання неправомірними та скасування розпоряджень Біляївської райдержадміністрації від 3.08.2007р. та від 14.01.2008р. та державних актів на землю, в решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Не погодившись з судовими рішеннями, Кооператив звернувся з касаційними скаргами, в яких, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та направити справу на новий розгляд. При цьому скаржник зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про необґрунтованість позовних вимог, а апеляційний суд безпідставно закрив провадження щодо частини позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем оскаржуються дії Біляївської райдержадміністрації та Августівської сільради щодо продажу земельної ділянки на якій, за твердженням Кооперативу, розташовано належне останньому нерухоме майно.

Відповідно до частини 2 статті 2442 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

В своїй постанові від 24.02.2015р. у справі №21-34а15 Верховний суд України зазначив :

«Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Розглядаючи справу, суди всіх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

На думку колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на нижченаведене.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Ураховуючи наведене, суди дійшли помилкового висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, може бути розглянуто за правилами КАС.

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Не обговорюючи питання правильності застосування судами норм ЗК, колегія суддів вважає, що в цьому випадку неоднаково застосовано статтю 6 Конвенції стосовно "суду, встановленого законом". Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі й обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.»

Оскільки позов щодо скасування розпоряджень відповідачів та актів про право власності на землю не віднесено до справ адміністративної юрисдикції, з огляду на приписи частини 2 статті 21 КАС України, не підлягають розгляду адміністративними судами і вимоги щодо відшкодування завданої позивачу шкоди, завданої внаслідок прийняття цих розпоряджень та видачі актів.

Враховуючи зміст вищенаведеного рішення Верховного суду України, колегія суддів доходить висновку про те, що судами розглянуто справу, яку не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, що відповідно до пункту першого частини першої статті 157 КАС України є підставою для закриття провадження у справі, відтак, суд апеляційної інстанції усуваючи порушення процесуального закону, припущені судом першої інстанції, повинен був закрити провадження у справі щодо всіх вимог Кооперативу, а не частково.

Згідно з частиною першою статті 228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись статтями 222, 223, 228, 230, 231, 254 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Касаційні скарги споживчого кооперативу «Вікторія» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2012р., ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2013р. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2013р. скасувати.

Закрити провадження у справі за адміністративним позовом споживчого кооперативу «Вікторія».

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому ст.ст. 235-244 КАС України.

Судді А.О. Логвиненко

О.Є. Донець

В.Ф. Мороз