Справа № 826/12140/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 серпня 2015 року 10:27 № 826/12140/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Мальчик І.Ю.,

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Усачової А.І.,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в.о. Голови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Вовка Дмитра Володимировича про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_3 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в.о. Голови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Вовка Дмитра Володимировича про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, мотивуючи позовні вимоги тим, що позивачу протиправно відмовлено у призначенні на посаду у Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг з посиланням на те, що проходження стажування на відповідній посаді не є підставою для обов'язкового прийняття керівником органу рішення про призначення такої особи на посаду, на якій вона проходила стажування.

У позовній заяві позивач просить суд:

- визнати протиправними дії в.о. Голови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Вовка Дмитра Володимировича щодо відмови у призначенні ОСОБА_3 на посаду Директора Департаменту ліцензійного контролю Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг;

- зобов'язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг здійснити призначення ОСОБА_3 на посаду Директора Департаменту ліцензійного контролю Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги повністю та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідачів заперечувала щодо задоволення позовних вимог, зазначивши, що проходження стажування особою на відповідній посаді не є підставою для обов'язкового прийняття керівником органу рішення про призначення такої особи на посаду, на якій вона проходила стажування, а відтак в силу статті 2 КАС України підстави для задоволення позовної заяви відсутні.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, суд встановив наступне.

Указом Президента України від 27.08.2014 р. № 692/2014 «Про ліквідацію Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг» вирішено ліквідувати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та утворити комісію з ліквідації Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, на чолі з ОСОБА_6.

Указом Президента України від 27.08.2014 р. № 693/2014 «Про ліквідацію Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики» (НКРЕ) вирішено ліквідувати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики утворити комісію з ліквідації Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, на чолі із ОСОБА_6.

Указом Президента від 27.08.2014 р. № 694/2014 «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» вирішено утворити Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП); призначено Демчишина Володимира Васильовича Головою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. При цьому, Голові Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг подати пропозиції щодо призначення на посади членів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

На підставі Указу Президента України №715/2014 від 10.09.2014 р. затверджено Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, а також затверджено граничну чисельність працівників Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, у кількості 600 штатних одиниць.

Відповідно до Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, НКРЕКП є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президентові України і підзвітним Верховній Раді України, є органом державного регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг.

Спільним Наказом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг (НКРКП) та Національної комісії, що здійснює державне > регулювання у сфері енергетики (НКРЕ) № 128/479 від 01.12.2014 р. «Про створення постійно діючої робочої групи з питання забезпечення ліцензійного контролю у сфері енергетики та у сфері комунальних послуг» було створено зазначену групу та затверджено її склад. Головою робочої групи призначено ОСОБА_3 - керівника апарату НКРКП.

Листом № 371/01/61-14 від 01.10.2014 р. НКРЕКП на адресу НКРКП було повідомлено, що безпосередньо після введення в дію штатного розпису НКРЕКП вакантні посади будуть запропоновані в першу чергу працівникам НКРЕ та НКРКП відповідно до їхнього фаху, фахового рівня, досвіду та бажання, а також гарантовано, що безумовно будуть прийняті на роботу всі ті особи, які підлягають звільненню з обов'язковим працевлаштуванням.

НКРЕКП листом № 3292/28/61-14 від 10.12.2014 р. «Про звільнення працівників» звернулась до Голови комісії з ліквідації НКРКП з вимогою звільнення працівників НКРКП у порядку переведення для подальшої роботи в НКРЕКП за списком.

Позивача включено до Списку працівників НКРКП для звільнення у порядку переведення для подальшої роботи в НКРЕКП, за умови успішного проходження стажування.

Листом № 3296/28/61-14 від 10.12.2014 р. «Про стажування працівників» НКРЕКП звернулась до Голови комісії з ліквідації НКРКП з вимогою направлення працівників НКРКП для проходження стажування в НКРЕКП за списком, в тому числі позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом НКРКП № 448 «ОД» від 11.12.2014 р. «Про стажування ОСОБА_3.» відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 804 від 01.12.1994 р. «Про затвердження Положення про порядок стажування у державних органах» позивача направлено на стажування з 23.12.2014 р. по 20.01.2015 р. до НКРЕКП.

Наказом НКРЕКП №620-к від 23.12.2014 р. «Про стажування ОСОБА_3» позивача, керівника апарату НКРКП, зараховано для проходження стажування на посаді директора Департаменту ліцензійного контролю НКРЕКП з 23.12.2014 р. по 20.01.2015 р., відповідальним за стажування призначено члена Комісії ОСОБА_6

За результатами стажування ОСОБА_3 рекомендована для призначення на посаду директора Департаменту ліцензійного контролю, що підтверджується висновком щодо можливості використання стажиста на державній службі.

ОСОБА_3 звернулась до виконуючого обов'язки Голови НКРЕКП Вовка Дмитра Володимировича із заявами від 18.02.2015 р. та від 31.03.2015 р. про призначення на посаду Директора Департаменту ліцензійного контролю, як особу, що пройшла стажування та отримала позитивний висновок.

За результатами розгляду заяв листом № 1879/27/59-15 від 30.04.2015 р. за підписом виконуючого обов'язки Голови Комісії Вовка Д.В. позивачу відмовлено у призначенні на посаду у НКРЕКП з посиланням на те, що проходження стажування на відповідній посаді не є підставою для обов'язкового прийняття керівником органу рішення про призначення такої особи на посаду, на якій вона проходила стажування.

Позивач, вважаючи таку відмову протиправною та такою, що порушує її права та законні інтереси, звернулася до суду з відповідним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини регулює Кодекс законів про працю України.

Водночас, пунктом 2 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 15 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Спеціальним законодавчим актом у сфері проходження публічної служби є Закон України "Про державну службу", який регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу та визначає загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті (далі - Закон №3723-XII).

Відповідно до ст. 1 Закону №3723-XII державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Статтею 4 Закону №3723-XII передбачено, що право на державну службу мають громадяни України незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової і національної приналежності, статі, політичних поглядів, релігійних переконань, місця проживання, які одержали відповідну освіту і професійну підготовку та пройшли у встановленому порядку конкурсний відбір, або за іншою процедурою, передбаченою Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 19 Закону №3723-XII з метою набуття практичного досвіду, перевірки професійного рівня і ділових якостей особи, яка претендує на посаду державного службовця, може проводитися стажування у відповідному державному органі терміном до двох місяців із збереженням заробітної плати за основним місцем роботи.

Постановою Кабінету Міністрів України №804 від 01.12.1994 р. (далі - Постанова №804) затверджено Положення про порядок стажування у державних органах.

Пунктом 1 Постанови №804 визначено, що з метою набуття практичного досвіду, перевірки професійного рівня і ділових якостей працівників, які претендують на посаду державного службовця, може проводитися їх стажування у відповідному державному органі терміном до двох місяців.

Стажування можуть проходити особи, що вперше претендують на посаду державного службовця, та державні службовці.

Відповідно до п. 2 Постанови №804 відбір кандидата на стажування проводиться з ініціативи органу, де має відбуватись стажування. При цьому необхідна письмова заява самого стажиста та згода відповідних керівників за місцями його стажування та основної роботи.

Пунктами 7-9 Постанови №804 визначено, що за результатами стажування у державному органі стажисту видається довідка для подання за основним місцем роботи. Особа (не державний службовець), яка після успішного закінчення стажування виявила бажання працювати у даному державному органі, проходить конкурс відповідно до Положення про порядок проведення конкурсу при прийнятті осіб на роботу до органів державної виконавчої влади. При цьому їй надається перевага над особами, які беруть участь у даному конкурсі, але не проходили стажування.

Державний службовець після успішного закінчення стажування може бути переведений на посаду за рішенням керівника відповідного державного органу без конкурсного відбору. Державний службовець, який пройшов стажування, може бути зарахований до кадрового резерву державного органу.

Наведене в сукупності свідчить, що прийняття рішення щодо переведення особи на посаду, навіть за умови успішного закінчення стажування, є правом керівника державного органу, а не його обов'язком.

В зв'язку з наведеним, проходження стажування особою на відповідній посаді не є підставою для обов'язкового прийняття керівником органу рішення про призначення такої особи на посаду, на якій вона проходила стажування.

Суд зазначає, що статтею 24 КЗпП України визначено, що особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації за погодженням між керівниками підприємств, установ, організацій, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Разом з тим, відповідно до статті 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника.

Стаття 36 КЗпП України визначає, що підставою припинення трудового договору є, зокрема, переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію.

Як вбачається з матеріалів справи, листом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 20.08.2015 р. № 168/01/47-15, НКРЕКП було повідомлено про те, що з 20.08.2014 р. по даний час ОСОБА_3 працює на посаді керівника апарату Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

Відповідно до наказу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 16.10.2014 р. № 117 ОСОБА_3 призначена заступником голови ліквідаційної комісії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

Водночас, листом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 20.08.2015 р. № 168/01/47-15 ОСОБА_3 повідомлено про відсутність заяви на її звільнення в порядку переведення для подальшої роботи в НКРЕКП, та відповідно відсутність згоди Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, на її звільнення у зв'язку з переведенням.

За таких обставин, відповідач зазначив та судом вбачається, що відсутність заяви на звільнення ОСОБА_3 в порядку переведення для подальшої роботи в НКРЕКП свідчить про те, що позивач не надала свою згоду Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг на її переведення для подальшої роботи в НКРЕКП.

Крім того, як повідомив відповідач, на посаді Директора Департаменту ліцензійного контролю НКРЕКП, стажування проходили дві особи, а згодом, за рішенням керівника на цю посаду було призначено одну з них, у зв'язку з чим листом НКРЕКП від 15.06.2015 р. № 2940/27/59-15 ОСОБА_3 було повідомлено про відсутність вакантної посади Директора Департаменту ліцензійного контролю НКРЕКП, а відтак їй не могло бути запропоновано зазначеної посади.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

За таких обставин, підстав для визнання протиправними дій відповідача судом не вбачається, оскільки вчинені вони у відповідності до критеріїв, визначених чинним законодавством.

Зважаючи, що позовна вимога щодо зобов'язання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг здійснити призначення ОСОБА_3 на посаду Директора Департаменту ліцензійного контролю Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, є похідною від позовної вимоги, підстав для задоволення якої судом не вбачається, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачами, як суб'єктами владних повноважень, доведено суду правомірність вчинення оскаржуваних дій.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Зважаючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог повністю, підстави для присудження на користь позивача здійснених судових витрат, з урахуванням вимог ст. 94 КАС України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений 31.08.2015 р.

Суддя Є.В. Аблов