Справа № 2а-3870/10/1270
Суддя: Колеснік Г.А.
Дата ухвалення: 2010-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Островська О.П.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2010 року справа №2а-3870/10/1270

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Колеснік Г.А.,

суддів: Ляшенка Д.В., Ястребової Л.В.,

при секретарі:ОСОБА_2

за участю:

представників позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Луганський патронний завод» до Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції у місті Луганську про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

за апеляційною скаргою Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24 червня 2010 року, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 24 червня 2010 року адміністративний позов приватного акціонерного товариства «Луганський патронний завод» задоволено повністю.

Визнано недійсним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 30.04.2010 року № /0, прийняте Ленінською міжрайонною державною податковою інспекцією у м. Луганську у відношенні приватного акціонерного товариства «Луганський патронний завод» про зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобовязань наступних періодів) у розмірі 32637,00 грн.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь приватного акціонерного товариства «Луганський патронний завод» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3,40 грн.

Суд першої інстанції виходив з того, що нормами Закону України «Про податок на додану вартість» право платнику податку не поставлено в залежність від проведення або не проведення всіх зустрічних перевірок по всьому ланцюгу до кінцевого виробника.

Не погодившись з рішенням суду на підставі порушення норм матеріального та процесуального права, відповідач надав апеляційну скаргу, в якої просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Скарга обґрунтована тим, що судом не зясовано, чи сплачувались податки продавцями товару (послуг) та чи мали операції реальний характер. Суду слід було б дослідити укладені з вказаними контрагентами угоди відносно їх спрямованості на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними і правомірності цих правочинів.

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначені Законом України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997, № 168/97-ВР.

На підставі акту невиїзної документальної перевірки від 21.04.2010 року № 293/23-9 (арк. справи 8-14), яка проводилась 21.04.2010 року з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 30.04.2010 року № /0. Згідно цього рішення у звязку з порушенням п.п.1.8 ст. 1, п.п. 7.7.2 відшкодування, у тому числі заявлено в рахунок зменшення податкових зобовязань наступних періодів з ПДВ у розмірі 32637,00 грн. (арк. справи 20).

Зазначений акт підписаний позивачем з запереченнями від 28.04.2010 року (арк. справи 15-16), відповіддю на яки відповідач 30.04.2010 року зазначив, що заперечення не підлягають задоволенню, оскільки не можливо підтвердити факт надмірної сплати суми ПДВ по даному ланцюгу постачання (арк. справи 17-19).

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначені пунктом 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість». Саме нормами зазначеного Закону, з урахуванням його преамбули, регулюються всі питання, повязані із визначенням та сплатою податку на додану вартість.

Наявність у позивача права на бюджетне відшкодування у відповідній сумі відповідачем не заперечується, спірним є факт підтвердження зазначених сум.

Порядок перевірки відповідачем задекларованого позивачем бюджетного відшкодування передбачений підпунктами 7.7.5 та 7.7.7 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість». Підпунктом «в» підпункту 7.7.7 пункту 7.7 статті 7 передбачені дії податкового органу, якщо за наслідками документальної невиїзної (камеральної) або позапланової виїзної (документальної) перевірки податковий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, у разі зясування внаслідок проведення таких перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови у наданні бюджетного відшкодування.

Таким чином, податковий орган як орган владних повноважень, здійснюючи контроль за обчисленням та сплатою податку на додану вартість, у тому числі, бюджетним відшкодуванням, повинен діяти у спосіб, передбачений законом, а саме, за наслідками перевірок, або надати висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, або відмовити у наданні бюджетного відшкодування.

З огляду на принцип допустимості доказів, що визначений частиною 4 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не вникає спору.

Як вбачається з апеляційної скарги відповідача підставою зменшення суми бюджетного відшкодування відповідач вважає неотримання результатів перевірок по всьому ланцюгу до кінцевого виробника.

Колегія судів зазначає, що нормами Закону України «Про податок на додану вартість» право платника податку не поставлене в залежність від проведення або не проведення всіх зустрічних перевірок по всьому ланцюгу до кінцевого виробника.

Колегія судів зазначає, що спір виник внаслідок вільного трактування відповідачем пункту 1.8 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість», яке полягає в правовому перевантажені визначених ним слів «поверненню платнику податку з бюджету у звязку з надмірною сплатою», без врахування далі слів «у випадках, визначених цим Законом». За наведеним Законом сплата у складі ціни товарів (послуг) здійснюється покупцем (яким є позивач у справі) продавцю, а не до бюджету. Саме це є умовою бюджетного відшкодування покупцю відповідно до підпункту «а» підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 зазначеного Закону.

Колегія суддів зазначає, що порушення норм Закону України «Про податок на додану вартість» контрагентами позивача породжує негативні наслідки саме для цих підприємств і не може впливати на право позивача на бюджетне відшкодування податку на додану вартість.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції встановив повно обставини справи та ухвалив постанову з дотриманням норм матеріального і процесуального права.Підстав для задоволення апеляційної с карги та для скасування постанови суду не встановлено.

Керуючись статтями 198, 200 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 24 червня 2010 року про задоволення позову приватного акціонерного товариства «Луганський патронний завод» залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів: Г.А. ОСОБА_4 ОСОБА_5 Ястребова