Справа № 826/14700/14
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 вересня 2015 року 09:00 № 826/14700/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кобилянського К.М., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніско Констракшн України»
до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ніско Констракшн Україна» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Міндоходів у місті Києві, в якій просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 04.07.2014 № 9 та № 9.

Ухвалами суду від 29.09.2014 відкрито провадження, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні на 13.10.2014, яке в подальшому відкладалось з метою отримання додаткових доказів для вирішення спору по суті заявлених позовних вимог.

Під час розгляду справи представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та зазначив, що не погоджується з висновками акта перевірки щодо порушення позивачем відповідних положень Податкового кодексу України та Закону України «Про митний тариф України», оскільки висновки відповідача за наслідками проведеної перевірки щодо порушень позивачем положень Податкового кодексу України та Закону України «Про митний тариф України» при визначенні суми податку на додану вартість та ввізного мита є хибними, базуються виключно на суб'єктивних припущеннях перевіряючих, які не мають підтвердження належними доказами.

Представник відповідача проти позову заперечував, при цьому посилаючись на те, що під час проведення перевірки встановлено заниження позивачем ставок податку на додану вартість та ввізного мита при розмитненні імпортованих товарів, внаслідок не вірно визначеного декларантом коду УКТ ЗЕД. За таких обставин, податковий орган просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Протокольною ухвалою суду замінено неналежного відповідача Головне управління Міндоходів у місті Києві на належного Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Справа розглянута в порядку письмового провадження, у відповідності до положень ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України за письмовим клопотанням сторін про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

04 липня 2014 відповідачем, на підставі акта перевірки № н/17/14/26-15/33996769 від 18.06.2014, прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- , яким позивачу за порушення п. 190.1 Податкового кодексу України, Закону України «Про митний тариф України», визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 179 987,55 грн.;

- , яким позивачу за порушення Закону України «Про митний тариф України», визначено суму податкового зобов'язання за платежем «ввізне мито» в сумі 899 937,75 грн.

Як вбачається з акта перевірки та письмових заперечень відповідача, збільшення грошового зобов'язання ґрунтується на наступних обставинах.

Відповідач зазначає про те, що імпортований товар задекларовано позивачем за кодом УКТЗЕД , в той час, як на думку суб'єкта владних повноважень, імпортований товар відповідає коду УКТЗЕД .

Не погоджуючись з обґрунтованістю таких доводів відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів вбачається, що під час проведення контрольного заходу відповідачем було досліджено ряд митних декларацій, за якими позивач ввозив товар на територію України, що складені в період з 05.08.2011 по 03.12.2013.

За такими деклараціями позивач в період з 05.08.2011 по 03.12.2013 здійснив митне оформлення наступних товарів:

- продукт «DOWLEX* NG 4056G», що являє собою лінійний поліетилен з густиною (менш як 0,94 мл/г) у первинній формі (гранули). Торгівельна марка: DOWLEX Виробник: DOWEUROPE GmbH. Країна виробництва NL. Митне оформлення здійснювалось за кодом згідно з УКТ ЗЕД 3901 10 10 00 (ставка ввізного мита - 0%);

- продукт «DOWLEX* NG 5056G», що являє собою лінійний поліетилен з густиною (менш як 0,94 мл/г) у первинній формі (гранули). Торговельна марка: DOWLEX Виробник: DOWEUROPE GmbH. Країна виробництва NL. Митне оформлення здійснювалось за кодом згідно з УКТ ЗЕД 3901 10 10 00 (ставка ввізного мита - 0%);

- продукт «DOWLEX* NG 5066G», що являє собою лінійний поліетилен з густиною (менш як 0,94 мл/г) у первинній формі (гранули). Торгівельна марка: DOWLEX Виробник: DOWEUROPE GmbH. Країна виробництва NL. Митне оформлення здійснювалось за кодом згідно з УКТ ЗЕД 3901 10 10 00 (ставка ввізного мита - 0%);

- продукт «ELITE* 5230 GC», що являє собою лінійний поліетилен з густиною (менш як 0,94 мл/г ) у первинній формі (гранули). Торгівельна марка: DOW. Виробник: DOW EUROPE GmbH. Країна виробництва: NL. Митне оформлення здійснювалось за кодами згідно з УКТ ЗЕД 3901 10 10 00, 3901 10 90 00 (ставка ввізного мита - 0%);

- продукт «BLITE(TM) AT 6101», що являє собою лінійний поліетилен з густиною (менш як 0,94 мл/г) у первинній формі (гранули). Торгівельна марка: ELITE. Виробник: DOWEUROPE GmbH. Країна виробництва US. Митне оформлення здійснювалось за кодом згідно з УКТ ЗЕД 3901 10 10 00 (ставка ввізного мита - 0%);

- продукт «ATTANE* 4607GC», що являє собою лінійний поліетилен в первинних формах (гранули), з питомою густиною менш як 0,94гр/см3, вміст мономерної ланки етилену >95%, вміст сополімер етілен/гексен-1 (CAS 25213-02-9), ПТР 190°С/2,16кг - 4,1г/хв.(мін.3,4г/хв.-макс.-4,6г/хв.), використовується в промисловості для виготовлення пластмасових виробів. Торгівельна марка: DOW. Виробник: DOW EUROPE GmbH. Країна виробництва NL. Митне оформлення здійснювалось за кодом згідно з УКТ ЗЕД 3901 10 10 00 (ставка ввізного мита - 0%).

На час прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, вказані товари за митними деклараціями, поданими позивачем за період з 05.08.2011 по 03.12.2013 випущені у вільний обіг.

За таких обставин суд зазначає наступне.

Так, митні декларації, датовані з 05.08.2011 по 24.05.2012 проходили процедуру митного оформлення на підставі Митного кодексу України від 11.07.2002 № 92-ІV, який втратив чинність 01.06.2012.

Стосовно зміни митним органом коду товару після митного оформлення та випуску товару у вільний обіг, на підставі Митного кодексу України від 11.07.2002 № 92-ІV (далі - Митний кодекс України від 11.07.2002), суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України - це дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур (пункт 35 статті 1 Митного кодексу України від 11.07.2002).

У пункті 19 статті 1 Митного кодексу України від 11.07.2002 міститься визначення терміна "митні процедури" - операції, пов'язані зі здійсненням митного контролю за переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України, митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також із справлянням передбачених законом податків і зборів.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Митного кодексу України від 11.07.2002 метою митного оформлення є засвідчення відомостей, одержаних під час митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та оформлення результатів такого контролю, а також статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів і транспортних засобів. Митне оформлення здійснюється посадовими особами митного органу.

Згідно із ст. 72 Митного кодексу України від 11.07.2002 митне оформлення розпочинається після подання митному органу митної декларації, а також усіх необхідних для здійснення митного контролю та оформлення документів, відомостей щодо товарів і транспортних засобів, які підлягають митному оформленню. Засвідчення митним органом прийняття товарів, транспортних засобів та документів на них до митного контролю та митного оформлення здійснюється шляхом проставлення відповідних відміток на митній декларації та товаросупровідних документах.

За приписами ст. 81 Митного кодексу України від 11.07.2002 декларування здійснюється шляхом заявлення за відповідною формою точних відомостей про товари і транспортні засоби, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 86 Митного кодексу України від 11.07.2002 встановлено, що митна декларація приймається митним органом, якщо встановлено, що в ній містяться всі необхідні відомості і до неї додано всі необхідні документи.

Наказом Держмитслужби України № 314 від 20.04.2005 "Про затвердження Порядку митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації" встановлено, що працівники митної служби здійснюють вичерпний перелік дій щодо прийняття ВМД до оформлення та здійснення митного контролю. При цьому, у пункті 17 розділу 3 "Здійснення митних процедур" вказано, що при митному контролі здійснюється перевірка правильності класифікації та кодування товарів (згідно з поданими документами). Пункт 25 Порядку містить норму, за якою посадова особа митного органу ініціює проведення митного огляду, якщо документів, поданих декларантом, недостатньо для прийняття рішення про повноту та/або достовірність відомостей, що перевіряються або результатом перевірки правильності класифікації та кодування товарів, визначення країни походження тощо, потребують проведення такого огляду.

Статтею 313 Митного кодексу України від 11.07.2002 встановлено, що митні органи класифікують товари, тобто відносять товари до класифікаційних угрупувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов'язковими для підприємств та громадян. Таким чином, митний орган самостійно класифікує товар, а, відповідно, і визначає суму мита, збору, податку на додану вартість, належних до сплати.

Як встановлено судом в судовому засіданні, під час здійснення митного контролю з боку посадових осіб відповідача зауваження до ВМД поданих позивачем в період з 05.08.2011 по 24.05.2012 були відсутні, а тому відповідач підтвердив правильність та достовірність заповнених ВМД.

Згідно ч. 3 п. 1.6 наказу Державної митної служби України № 314 від 20.04.2005 р., передбачено, що оформлена ВМД свідчить про надання суб'єкту зовнішньоекономічної діяльності права на розміщення товарів у заявлений митний режим і підтверджує права і обов'язки зазначених у ВМД осіб щодо здійснення ними відповідних правових, фінансових, господарських та інших дій.

Частиною 2 ст. 78 Митного Кодексу України передбачено, що митне оформлення вважається закінченим після виконання митним органом процедур, передбачених ним на підставі Митного кодексу відповідно до заявленого митного режиму.

У відповідності до ст. 86 Митного Кодексу України, з моменту прийняття митної декларації вона є документом, що засвідчує юридичні факти, які мають юридичне значення.

Таким чином, при митному оформленні спірного товару декларанти, виконали всі процедури, передбачені чинним законодавством України, що було підтверджено і працівниками відповідача, які виконали всі процедури, передбачені чинним законодавством, закінчивши митне оформлення товарів, як це передбачено ч. 2 ст. 78 Митного Кодексу України.

Відповідно до підпункту 4.2.1 пункту 4.2 статті 4 Закону № 2181-ІІІ (чинного на час виникнення спірних відносин), якщо згідно з нормами цього пункту сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність та повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне і повне погашення нарахованого податкового зобов'язання та має право на оскарження цієї суми в порядку, встановленому цим Законом.

Незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи (стаття 69 Митного кодексу України від 11.07.2002).

Аналіз зазначених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України. Таких обставин у цій справі не встановлено.

Враховуючи наведене, якщо митні органи, приймаючи вантажні митні декларації, віднесли товар до певного коду товарної номенклатури та пропустили товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому вони не мали правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань у зв'язку з виявленням помилки у класифікації товару, зокрема з посиланням на результати камеральної перевірки

Судом встановлено, що під час митного оформлення товару в період з 05.08.2011 по 24.05.2012, спору щодо визначення коду товару не було, а ні з боку декларанта, а ні з боку митниці.

Таким чином, суд приходить до висновку, що, здійснивши митне оформлення товару, контролюючий орган погодився зі всіма відомостями, внесеними декларантом до ВМД.

Правова позиція в даній адміністративній справі в частині правовідносин, що регулювались Митним кодексом України від 11.07.2002 відповідає правовій позиції Верховного Суду України, що викладена у пункті 2 оглядового листа Верховного Суду України від 01.03.2010 № 21-13/2010, постанові Верховного Суду України від 02.06.2009 року у справі № 21-474во09, постанові Верховного Суду України від 21.01.2011 року у справі № 21-64а10.

Враховуючи зазначене, збільшення позивачу сум податкових зобов'язань за митними деклараціями, що подані в період з 05.08.2011 по 24.05.2012 є неправомірним.

Стосовно збільшення позивачу сум податкових зобов'язань за податковими деклараціями, поданими в період з 05.06.2012 по 03.12.2013 - період дії Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (надалі - Митний кодекс України від 13.03.2012), Окружний адміністративний суд міста Києва, зазначає наступне.

Спеціальним законодавством, яке визначає правові засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України є Митний кодекс України від 13.03.2012, який спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб'єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Правові засади застосування ставок ввізного мита, яке справляється з товарів, що ввозяться на митну територію України регулює Закон України «Про Митний тариф України» від 19.09.2013, яким визначено митний тариф України, як систематизований згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності перелік ставок ввізного мита, яке справляється з товарів, що ввозяться на митну територію України.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 264 Митного кодексу України від 13.03.2012 митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України № 650 від 30.05.2012 «Про затвердження Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України» встановлено, що посадова особа ПМО чи митного поста згідно з цим Порядком здійснює контроль правильності класифікації товарів під час проведення процедур митного контролю та оформлення товарів.

У п. 2 розділу 3 «Контроль правильності класифікації товарів і прийняття Рішень, порядок взаємодії з ПМО, митним постом» вказано, що посадові особи ПМО чи митного поста, ВМП здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час проведення митних формальностей при митному оформленні товарів. Обсяг контролю, достатнього для забезпечення додержання правил класифікації товарів при митному оформленні, визначається на основі результатів застосування системи управління ризиками.

З письмових заперечень відповідача вбачається, що спірний код УКТ ЗЕД був визначений митним органом на підставі наданих позивачем документів, інформації мережі Інтернет, та висновків СЛПЕД від 23.01.2014, згідно яких код товару змінено з 3901 10 10 00 на 3901 90 90 90.

Разом з тим, пунктом 5 розділу 3 Порядку № 650 від 30.05.2012 передбачено, що у разі неможливості однозначно перевірити правильність класифікації товару на підставі задекларованих відомостей відповідно до вимог статті 69 Кодексу декларант або уповноважена ним особа письмово повідомляється про необхідність надання додаткових документів чи відомостей, необхідних для підтвердження задекларованого ним коду товару згідно з УКТЗЕД.

Додаткових відомостей, як свідчать письмові докази, наявні в матеріалах справи, контролюючий орган у позивача не витребовував.

За таких обставин, надаючи правову оцінку правомірності збільшення позивачу сум грошових зобов'язань з податку на додану вартість та ввізного мита за наслідками зміни кодів товарів УКТ ЗЕД, суд зазначає наступне

Товарною номенклатурою Митного тарифу України є Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД), яка базується на Гармонізованій системі опису та кодування товарів, що ведеться Всесвітньою митною організацією.

Встановлення нових та зміна діючих ставок ввізного мита, визначених Митним тарифом України, здійснюються Верховною Радою України шляхом прийняття законів України з урахуванням висновків Кабінету Міністрів України (ст. 2 Закону України «Про митний тариф України» від 19.09.2013).

Як вбачається з матеріалів справи та в розумінні Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійсненої на основі Гармонізованої системи та кодування товарів, позивачем віднесено імпортований товар до підкатегорії, 3901 10, якою визначено, що до даної підкатегорії товарів відносяться: полiетилен з питомою густиною менш як 0,94.

До товарної позиції 3901 10 10 00, згідно з УКТЗЕД, у якій було задекларовано імпортовані товари, включається поліетилен лінійний.

Наказом Державної митної служби України від 30.12.2010 № 1561 (чинним на час виникнення спірних правовідносин) затверджено Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності.

У відповідності до пояснень до товарної позиції 3901 10 10 00, яка обрана позивачем, до цієї товарної позиції включається: - поліетилен з питомою густиною менш як 0,94, в тому числі - - поліетилен лінійний; - - інший.

До товарної позиції 3901 90 90 90, яка обрана контролюючим органом, включаються інші полiмери етилену в первинних формах, крім тих, що визначені в товарних позиціях груп 3901 10, 3901 20, 3901 90, а саме:

- - 3901 10полiетилен з питомою густиною менш як 0,94:
- - - 3901 10 10 00полiетилен лiнiйний
- - - 3901 10 90 00iнший
- - 3901 20полiетилен з питомою густиною 0,94 або бiльше:
- - - 3901 20 10 00полiетилен, зазначений у примiтцi 6 (b) до цiєї групи, питомою густиною 0,958 або бiльше при температурi 23град.C з вмiстом: - 50 мг/кг або менше алюмiнiю; - 2 мг/кг або менше кальцiю; - 2 мг/кг або менше хрому; - 2 мг/кг або менше залiза; - 2 мг/кг або менше нiкелю; - 2 мг/кг або менше титану; та - 8 мг/кг або менше ванадiю, що використовується для виробництва хлорсульфованого (сульфохлорованого) полiетилену
- - - 3901 20 90 00iншi
- - 3901 30 00 00спiвполiмери етилену з вiнiлацетатом
- - 3901 90iншi:
- - - 3901 90 30 00iономер (iономерний полiмер), що складається iз солi тримеру етилену з iзобутилакрилатом i метакрилової кислоти; А-Б-А блок-спiвполiмер з полiстиролу, етилен-бутиленового спiвполiмеру та полiстиролу з вмiстом 35 мас.% або менше стиролу в однiй з форм, зазначених у примiтцi 6 (b) до цiєї групи
- - - 3901 90 90iншi:
- - - - 3901 90 90 10що використовуються для промислового складання моторних транспортних засобiв
- - - - 3901 90 90 90iншi
Зі змсту товарних позицій 3901 10, 3901 20, 3901 30, 3901 90, вбачається, що для того, щоб товар можна було класифікувати за кодом УКТЗЕД 3901 90 90 90, даний товар має не відповідати жодній з позицій товарів, які зазначені вище.

Відповідач під час розгляду справи з посиланням на належні та допустимі докази не довів того, що імпортовані товарів не є: 1) полiетиленом з питомою густиною менш як 0,94; 2) полiетиленом з питомою густиною 0,94 або більше; 3) спiвполiмером етилену з вiнiлацетатом; 4) iономером (iономерним полiмером), що складається iз солi тримеру етилену з iзобутилакрилатом i метакрилової кислоти…; 5) іншими полімерами етилену що використовуються для промислового складання моторних транспортних засобів.

В той же час, згідно експертного висновку Київського науково дослідного інституту судових експертиз від 16.06.2015 № 14820/14-53/14821/14-34/9507/9509/15-34, який наявний в матеріалах справи (а.с. 87-90 Том ІІІ), у дослідницькій частині Висновку експерта зазначено, що при проведенні хімічного дослідження визначити процентний вміст поліетилену в представлених зразках та процентний вміст 1-октену або 1-гексену чи іншого олефіну в складі зразків не видається можливим через відсутність в електронній бібліотеці спектрофотометра і в доступних літературних джерелах еталонних спектрів відповідних співполімерів поліетилену і олефінів, тому віднести товар до поліетилену лінійного, без визначення його процентного вмісту неможливо.

У заключній частині висновку експерта вказано, що представлені на дослідження речовини являють собою співполімер на основі поліетилену. Визначити процентний вміст поліетилену в представлених зразках та процентний вміст октену або 1-гексену чи іншого олефіну в складі зразків не видається можливим через відсутність в розпорядженні експертів та в доступних літературних джерелах еталонних спектрів відповідних співполімерів поліетилену і олефінів. Дослідуваний товар відповідає наступним визначальним характеристикам згідно УКТЗЕД: «Пластмаси, полімерні матеріали та вироби з них», «Полімери етилену в первинних формах».

З урахуванням наведеного вище, можна зробити висновок, що через відсутність в електронній бібліотеці спектрофотометра і в доступних літературних джерелах еталонних спектрів відповідних співполімерів поліетилену і олефінів, визначити процентний вміст поліетилену в представлених зразках та процентний вміст 1-октену або 1-гексену чи іншого олефіну в складі зразків не видається можливим.

Приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, відповідач керувався рішеннями про визначення коду товару та керувалась висновками експерта Спеціальної лабораторії з питань експертизи та досліджень Міндоходів (СЛПЕД) № 117 від 23.01.2014, № 118 від 23.01.2014, № 119 від 23.01.2014, № 120 від 23.01.2014, якими встановлено, що досліджувані товари є співполімерами етилена з 1-октеном, густиною (менш як 0,94 мл/г) у первинній формі (гранули).

У даних висновках зазначено, що у зв'язку з відсутністю в бібліотеці приладу та використаних джерелах еталонних спектрів сополімеру етилен-1-октену підтвердити його наявність/відсутність в складі проби не видається можливим.

Суд звертає увагу на те, що висновками експерта Спеціальної лабораторії з питань експертизи та досліджень Міндоходів (СЛПЕД) код УКТЗЕД досліджуваних товарів не визначено.

За таких обставин, висновки експерта Спеціальної лабораторії з питань експертизи та досліджень Міндоходів (СЛПЕД) № 117 від 23.01.2014, № 118 від 23.01.2014, № 119 від 23.01.2014, № 120 від 23.01.2014 не спростовують інформацію про товар, що дозволила віднести позивачу товар до коду УКТЗЕД 3901 10 10 00.

При цьому, представник відповідача, в порушення ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, не зміг довести необхідність класифікації та декларування товару за кодом 3901 90 90 90 УКТЗЕД, з урахуванням того, що у висновках експерта Спеціальної лабораторії з питань експертизи та досліджень Міндоходів зазначено, що густина становить менш як 0,94 мл/г (до групи коду 3901 10 входить поліетилен з питомою густиною менш як 0,94).

Крім того, листами виробника товарів - DOW Europe GmbH від 17.02.2014 та 18.02.2014 повідомлено, що продукти Dowlex TMNG 5066G, Elite ТМ 5230GC, Elite TM AT 6101, Dowlex TM 4056G, Attane TM 4607GC, виготовлені за розчинною технологією і є лінійним поліетиленом низької щільності, а лінійним сомономером етилену є октен-1. Густина (щільність) таких продуктів становить від 0,902 до 0,936 г/см3.

За таких обставин віднесення імпортованих товарів до товарної позиції 3901 90 90 90 відповідачем не доведено, внаслідок чого податкові повідомлення-рішення є протиправним та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Ніско Констракшн України» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головне управління Міндоходів у місті Києві від 04.07.2014 № 9 та № 9.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Ніско Констракшн Україна» () судові витрати в сумі 4432,80 (чотири тисячі чотириста тридцять дві гривні 80 коп.)

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський