Справа № 2а-10086/10/0570
Суддя: Сухарьок М.Г.
Дата ухвалення: 2010-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шальєва В.А.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2010 року справа №2а-10086/10/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сухарька М.Г., суддів Гаврищук Т.Г., Білак С.В.

при секретарі Чеплигіні П.І.,

за участю : позивач не з'явився, від відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 обєднаної державної податкової інспекції на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07 червня 2010 року по справі № 2а-10086/10/0570 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 обєднаної державної податкової інспекції про скасування рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до ОСОБА_3 обєднаної державної податкової інспекції про скасування рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 07 червня 2010 року по справі № 2а-10086/10/0570 позовні вимоги позивача задоволені у повному обсязі.

Відповідач не погодився з постановою суду і подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та постановити нове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення. Апеляційну скаргу мотивує невірним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила.

Позивач ОСОБА_4 зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, державна реєстрація проведена 22.06.1999 р. виконавчим комітетом ОСОБА_3 міської ради Донецької області.

Відповідач ОСОБА_3 обєднана державна податкова інспекція є субєктом владних повноважень, якій в даних правовідносинах реалізує надані йому Законом України „Про державну податкову службу в Україні повноваження.

ОСОБА_3 ОДПІ була проведена документальна виїзна планова перевірка з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 за період з 01.07.2008 р. по 31.12.2009 р., за результатами якої був складений акт № 359/17-3/НОМЕР_1 від 02.03.2010 року, в якому податковим органом зроблений висновок про порушення позивачем п. 1 ст. 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в частині не проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій в період з 26.01.2009 р. по 29.12.2009 р. на загальну суму 56986,11 грн., ч. 1 ст. 3 Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності в частині здійснення торгової діяльності 01.08.2009 р., 02.08.2009 р., 03.08.2009 р., 04.08.2009 р., 05.08.2009 р. та з 01.07.2008 р. по 31.07.2008 р. без придбання торгового патенту.

На підставі даного акту ОСОБА_3 ОДПІ 15.03.2010 р. були прийняті рішення про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій: № /0 в розмірі 222204,50 грн. за порушення п. 1 ст. 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, № /0 в розмірі 371,61 грн. за порушення ч. 1 ст. 3 Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем були укладені договори з управлінням МНС у м. Єнакієве ГУ МНС України в Донецькій області, ОСОБА_3 міським відділом ГУ МВС України в Донецькій області на придбання пально-мастильних матеріалів, за умовами яких оплата покупцями придбаного пального здійснюється в безготівковій формі. Виконання яких підтверджено накладними, податковими накладними, а також банківськими виписками. Оплата за придбане пальне здійснювалась у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача у банківській установі.

Судом першої інстанції вірно визначено предмет спору та законодавча база, яка регулює спірні відносини, а саме: правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Згідно зі ст. 1 цього Закону реєстратори розрахункових операцій застосовуються фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності або юридичними особами (їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами), які здійснюють операції з розрахунків у готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також уповноваженими банками та суб'єктами підприємницької діяльності, які виконують операції купівлі-продажу іноземної валюти.

У статті 2 даного Закону зазначено, що розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Відповідно до п. 12 ст. 9 зазначеного Закону реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються, якщо в місці отримання товарів (надання послуг) операції з розрахунків у готівковій формі не здійснюються (оптова торгівля тощо).

Судом першої інстанції також встановлено, що позивач здійснював продаж пального зі свого складу, де товар знаходився на відповідальному зберіганні, що не заперечувалось сторонами та є підтвердженням того роздрібна торгівля паливом на АЗС та розрахункові операції в розумінні Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг не здійснювались.

Тому колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що позивачем не були допущені порушення п. 1 ст. 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а тому рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № /0.

Рішенням № /0 до позивача були застосовані штрафні санкції в розмірі 371,61 грн. за порушення ч. 1 ст. 3 Закону України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності. Факт порушення позивачем не оспорюється.

Як вбачається, з розрахунку фінансових санкцій розмір штрафної санкцій за торгівлю без придбання торгового патенту за період з 01.07.2008 р. по 31.07.2008 р. складає 320 грн.

Колегія суддів погоджується з позицією як позивача так і суду першої інстанції, що податковим органом штрафні санкції були застосовані з порушенням ст. 250 Господарського кодексу України.

Частиною 1 ст. 14 Господарського кодексу України встановлено, що ліцензування, патентування певних видів господарської діяльності та квотування є засобами державного регулювання у сфері господарювання, спрямованими на забезпечення єдиної державної політики у цій сфері та захист економічних і соціальних інтересів держави, суспільства та окремих споживачів.

Відповідно до ч. 4 ст. 14 цього кодексу торговий патент - це державне свідоцтво, яке засвідчує право суб'єкта господарювання займатися певними видами підприємницької діяльності впродовж встановленого строку. Спеціальний торговий патент - це державне свідоцтво, яке засвідчує право суб'єкта господарювання на особливий порядок оподаткування відповідно до закону. Порядок патентування певних видів підприємницької діяльності встановлюється законом.

Порядок патентування торговельної діяльності за готівкові кошти, а також з використанням інших форм розрахунків та кредитних карток, діяльності у сфері торгівлі іноземною валютою, діяльності з надання послуг у сфері грального бізнесу та побутових послуг, що провадиться суб'єктами підприємницької діяльності, регулюється Законом України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 2 цього Закону торговий патент - це державне свідоцтво, яке засвідчує право суб'єкта підприємницької діяльності чи його структурного (відокремленого) підрозділу займатися зазначеними в цьому Законі видами підприємницької діяльності. Торговий патент не засвідчує право суб'єкта підприємницької діяльності на інтелектуальну власність.

Частиною 1 ст. 238 Господарського кодексу України визначено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України „Про патентування певних видів підприємницької діяльності суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють торговельну діяльність, операції з торгівлі готівковими валютними цінностями, операції з надання послуг у сфері грального бізнесу та побутових послуг, у разі порушення вимог цього Закону несуть таку відповідальність: за здійснення операцій, передбачених цим Законом, без одержання відповідних торгових патентів або з порушенням порядку використання торгового патенту, передбаченого частиною другою статті 7 цього Закону, сплачують штраф у подвійному розмірі вартості торгового патенту за повний термін діяльності суб'єктів підприємницької діяльності із зазначеним порушенням.

Тобто штраф, передбачений Законом України „Про патентування деяких видів підприємницької діяльності, за своєю правовою суттю є адміністративно-господарською санкцією.

Статтею 250 Господарського кодексу України передбачено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Судом першої інстанції встановлено, що податковим органом порушення позивачем встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності (здійснення торговельної діяльності без придбання відповідного патенту) були виявлені в ході планової перевірки у березні 2010 р. Актом перевірки встановлено, що порушення мали місце в період з 01.07.2008 р. по 31.07.2008 р. Рішення про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій було прийняте 15.03.2010 р., тобто строк передбачений ст. 250 Господарського кодексу України сплинув.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія прийшла до висновку, що рішення першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасовано чи змінено з підстав, що наведені в апеляційній скарзі, судом ретельно перевірено доводи сторін, дано їм вірну оцінку, постанова суду є законною і обґрунтованою, доводами апеляційної скарги висновки викладені в судовому рішенні не спростовуються, підстави для скасування постановленого по справі судового рішення відсутні.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 2, 11, 21, 70, 71, 159, 160, 184, 195, 196, 198 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 обєднаної державної податкової інспекції на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07 червня 2010 року по справі № 2а-10086/10/0570 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 обєднаної державної податкової інспекції про скасування рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07 червня 2010 року по справі № 2а-10086/10/0570 - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 13 серпня 2010 року, її повний текст буде виготовлений 17 серпня 2010 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий: Сухарьок М.Г.

Судді: Білак С.В.

ОСОБА_5