Справа № 815/6687/14
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2015-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2015 року м. Київ К/800/20725/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді: Васильченко Н.В.,

судді: Голяшкіна О.В., Єрьоміна А.В.,

при секретарі судового засідання: Яроші Д.В.,

за участі представника відповідача - Богач М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за касаційною скаргою товаривства з обмеженною відповідаліністю "Чорноморська сталь" на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 9 квітня 2015 року у справі №815/6687/14 за позовом товаривства з обмеженною відповідаліністю "Чорноморська сталь" до Південної митниці Міндоходів про визнання неправомірними дій та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості товарів, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року товаривство з обмеженною відповідаліністю "Чорноморська сталь" звернулось в суд з позовом до Південної митниці Міндоходів, в якому просила: визнати неправомірними дії Південної митниці щодо складання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 01.10.2014 року № 500060001/2014/00628 та дії щодо визначення митної вартості товару згідно з рішенням про коригування митної вартості товару від 01.10.2014 року № 500060001/2014/610208/1; визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 01.10.2014 року №500060001/2014/00628; визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару від 01.10.2014 року №500060001/2014/610208/1.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає про неправомірність дій митного органу щодо визначення митної вартості товару за шостим (резервним) методом, оскільки вважає, що заявлена декларантом митна вартість є достовірною та об'єктивною, яка підтверджується зовнішньоекономічними контрактами, інвойсами та іншими документами.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22 січня 2015 року позовні вимоги задоволені частково. Визнана протиправною та скасована картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500060001/2014/00628 від 01.10.2014 року, прийняту Південною митницею Міндоходів. Визнане протиправним та скасоване рішення про коригування митної вартості товарів № 500060001/2014/610208/1 від 01.10.2014 року, прийняте Південною митницею Міндоходів. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 9 квітня 2015 року скасоване рішення суду першої інстанції, позовні вимоги залишені без задоволення.

Не погоджуючись з рішеннями суду апеляційної інстанції товаривство з обмеженною відповідаліністю "Чорноморська сталь" звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що 01.10.2014 року, до митного оформлення ТОВ "Чорноморська сталь" за митною декларацією № 500060001/2014/033106 заявлений товар - "Прокат плоский з вуглецевої сталі, оцинкований, негофрований, пофарбований з полімерним покриттям у рулонах".

Митним органом встановлено, що у поданих документах (зовнішньоекономічний договір від 30.05.2012 року № SE-01/2012, доповнення до зовнішньоекономічного контракту, комерційний документ (інвойс) від 22.09.2014 року № 2618625, копія митної декларації країни відправлення від 22.09.2014 року №14SEEDLUKK5M9QSR16 та інших товаросупровідних документах) містяться розбіжності, наявні ознаки підробок: зокрема, в поданому до митного оформлення комерційному документі (інвойсі) від 22.09.2014 року №2618625, зовнішньоекономічному контракті від 30.05.2012 року № SE-01/2012 та доповненнях до зовнішньоекономічного контракту існують різні підписи та печатки іноземного контрактоутримувача. В зовнішньоекономічному контракті не зазначено, що печатки можуть бути різними. Товаросупровідні документи, зазначені в копії митної декларації країни відправлення, відсутні в наданому до митного оформлення пакеті документів.

Декларанта 01.10.2014 року повідомлено про необхідність протягом 10 календарних днів надати додаткові документи: каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; розрахунок ціни (калькуляцію); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Додаткові документи у десятиденний термін декларантом надані не були. За результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом був обраний резервний метод визначення митної вартості.

Південною митницею 01.10.2014 року прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №500060001/2014/610208/1, згідно якого митна вартість товару збільшилась із 17787,75 евро до 22922,86 евро та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060001/2014/00628.

Заявлений позивачем за зазначеними вище митними деклараціями товар був випущений у вільний обіг під гарантійні зобов'язання шляхом надання гарантій.

Для підтвердження заявленої митної вартості за ціною договору підприємством 15.10.2014 року за вх. № 25451/03-01-33 були направлені митному органу додаткові документи, а саме: довідку Торгово-промислової палати України від 18.08.2014 року №000678; копію листа відповіді підприємства постачальника SAAB про неможливість надання прейскуранта (прайс - листа) виробника товару та розрахунку ціни (калькуляцію); каталоги; специфікації.

За результатами розгляду поданих позивачем додаткових документів, відповідачем відмовлено у визнанні заявленої позивачем митної вартості за МД №500060001/2014/033106 від 01.10.2014 року та скасуванні рішення про коригування заявленої митної вартості №500060001/2014/610208/1 від 01.10.2014 року з урахуванням додаткових документів, про що позивача повідомлено листом від 17.10.2014 року № 15025/15-70-52.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що що відповідач прийняв рішення про корегування митної вартості та оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення, за відсутністю обґрунтованих підстав вважати заявлені позивачем відомості про митну вартість товарів неповними, недостовірними чи з розбіжностями, у зв'язку з чим, під час здійснення митного контролю правильності визначення позивачем митної вартості товарів, діяв у спосіб, що не відповідає вимогам Митного кодексу України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції виходив з того, що рішення про визначення митної вартості товару за шостим (резервним) методом з обгрунтуванням послідовного застосування попередніх п'яти, а також з обґрунтуванням неможливості їх застосування та виданої на підставі цього рішення картки відмови у прийнятті митної декларації є таким, що відповідає вимогам законодавства, митний орган довів наявність обґрунтованих сумнівів щодо невідповідності заявленої позивачем митної вартості товару, що позивачем не наданий перелік документів, який підтверджував заявлену митну вартість товару за ціною договору.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України(далі - МК України) заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У відповідності до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно вимог ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, подані на підтвердження митної вартості товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Згідно ч. 6 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару

У відповідності до положень ч. 1 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно ч.ч. 2, 3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Колегія погоджується із висновком апеляційного суду, з аналізу наведеного вбачається, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України. Митниця може вимагати, а суб'єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару.

У разі відсутності даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товарів, або за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, митний орган може самостійно визначити митну вартість товарів, що декларуються, послідовно застосовуючи методи визначення митної вартості, встановлені Митним кодексом, на підставі наявних у нього відомостей, у тому числі цінової інформації щодо ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів з коригуванням, що здійснюється згідно з цим Кодексом.

Судами встановлено, що за результатом перевірки документів, поданих декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, митним органом встановлено, що у поданих документах (зовнішньоекономічний договір від 30.05.2012р. № SE-01/2012, доповнення до зовнішньоекономічного контракту, комерційний документ (інвойс) від 22.09.2014р. № 2618625, копія митної декларації країни відправлення від 22.09.2014р. №14SEEDLUKK5M9QSR16 та інші товаросупровідні документи) містяться розбіжності, наявні ознаки підробок: зокрема, в поданому до митного оформлення комерційному документі (інвойсі) від 22.09.2014 року № 2618625, зовнішньоекономічному контракті від 30.05.2012 року № SE-01/2012 та доповненнях до зовнішньоекономічного контракту існують різні підписи та печатки іноземного контрактоутримувача. В зовнішньоекономічному контракті не зазначено, що печатки можуть бути різними. Товаросупровідні документи, зазначені в копії митної декларації країни відправлення, відсутні в наданому до митного оформлення пакеті документів.

Отже, у митниці виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявлення позивачем митної вартості товару, що є підставою для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої позивачем митної вартості товару.

За змістом ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Встановивши наявність розбіжностей у поданих позивачем для підтвердження митної вартості заявленого до декларування товару документах, а саме в: комерційному документі (інвойсі) від 22.09.2014 року № 2618625, зовнішньоекономічному контракті від 30.05.2012 року № SE-01/2012 та доповненнях до зовнішньоекономічного контракту, а також враховуючи відсутність в наданому до митного оформлення пакеті документів товаросупровідних документів, зазначених в копії митної декларації країни відправлення, відповідач цілком обґрунтовано скористався наданим йому правом на витребування від декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості заявленого товару.

Як було встановлено судами, позивач не використав надані митницею можливості щодо підтвердження заявленої митної вартості чи узгодження з митницею митної вартості спірного товару, не надав обґрунтувань щодо неможливості надання додаткових документів.

З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що оскільки декларантом не були виконані вимоги митного органу щодо надання додаткових документів для встановлення митної вартості товару, дії митниці при визначенні митної вартості зазначених товарів за методами, визначеними Митним кодексом України, були правомірними, а прийняті нею рішення є обґрунтованими. При цьому, у спірних рішеннях митниця послідовно довела неможливість застосування попередніх методів.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, що в даному випадку обґрунтовано митним органом, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Так, відповідно до п. 2 (а) статті VII ГАТТ, оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару, який обкладається митом, або аналогічного товару.

Відповідно до п. 2 (b) зазначеної статті, під «дійсною вартістю» повинна розумітися ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах вільної конкуренції.

Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до п. (b), оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті, який може бути встановлений.

Згідно розділу 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом Державної митної служби України від 13.07.2012 року № 362 під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків використовуються такі джерела інформації як спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України (ЄАІС ДМСУ); інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю та інші.

Правомірність використання митним органом бази даних ЄАІС Міндоходів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості підтверджується, ст..ст. 31, 33, 362 і 363 МК України.

Судами також встановлено, що митницею на підставі аналізу бази даних ЄАІС Міндоходів виявлено, що рівень митної вартості подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено є більшим, а саме - 1,99 дол. США за кг., ніж рівень митної вартості, який заявлений декларантом, а тому митна вартість заявленого позивачем товару була визначена на рівні 1,99 дол. США (1,5668 ЕUR) за кг.

Таким чином, приймаючи рішення про визначення митної вартості товарів, що були заявлені позивачем до декларування, Південна митниця діяла в межах повноважень та на підставі вимог чинного законодавства, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 55 МК України.

Також, апеляційним судом вірно зазначено, що відсутні підстава для скасування оскаржуваного рішення з огляду на надані позивачем додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларувались, у відповідності до вимог ч. 8 ст. 55 Митного кодексу України через наступне.

Згідно ч. 7 ст. 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Згідно ч. 8 ст. 55 МК України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів (ч. 9 ст. 55 МК України).

Судами встановлено. що Південною митницею було випущено у вільний обіг під гарантійне зобов'язання, відповідно до розділу X Митного кодексу України, товари, що заявлені позивачем до декларування.

Для підтвердження заявленої митної вартості товарів, що декларуються, позивачем були представлені митному органу: довідка Торгово-промислової палати України від 18.08.2014р. № 000678; копію листа відповіді підприємства постачальника SAAB про неможливість надання прейскуранта (прайс - листа) виробника товару та розрахунку ціни (калькуляцію); каталоги; специфікації. Інших витребуваних відповідачем документів, зокрема: прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; розрахунок ціни (калькуляцію); інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, позивачем надані до митного органу не були.

При цьому, довідка від 18.08.2014р. Одеської регіональної торгово-промислової палати не може бути прийнята до уваги у зв'язку з загальним посиланням на джерело інформації - Центр Міжнародної Комерційної Інформації та відсутністю посилання яка саме інформація була проаналізована, що унеможливлює впевнитись щодо проведення аналізу кон'юнктури ринку ідентичних товарів в країні відправлення, що пропонується для продажу з врахуванням комерційного рівня. Каталог виробника продукції не містить інформації щодо ціни товару, отже не може бути використаний в якості підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів.

Отже, підстав для скасування відповідачем спірного рішення, у зв'язку із наданням декларантом частини витребовуваних документів, у митного органу не було.

Виходячи з вищенаведеного суд апеляційної інстанції дійшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом апеляційної інстанції винесене законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу товаривства з обмеженною відповідаліністю "Чорноморська сталь" залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 9 квітня 2015 року у справі №815/6687/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: