Справа № 826/7105/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 серпня 2015 року 10:15 № 826/7105/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії:

головуючого судді Аблова Є.В.,

судді Федорчука А.Б.,

судді Шулежка В.П.,

при секретарі судового засідання Мальчик І.Ю.,

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Лозової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України про визнання дій незаконними та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України про визнання дій незаконними та скасування наказу, мотивуючи позовні вимоги тим, що наказ №274 від 14.04.2015 р. прийнятий за відсутності обґрунтованих та законних на те підстав, з перевищенням відповідачем повноважень та є таким, що порушує законні права та інтереси позивача.

У позовній заяві позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ в.о. Голови Державної фіскальної служби України №274 від 14.04.2015 р. «Про проведення службового розслідування та відсторонення від посади»; визнати незаконними дії в.о. Голови Державної фіскальної служби України щодо відсторонення від посади начальника оперативного управління ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3

Представник позивача підтримав позовні вимоги повністю та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, вказавши, що особа рядового або начальницького складу, щодо якої проводиться службове розслідування, може бути відсторонена від посади з моменту призначення такого службового розслідування до його завершення.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, суд дійшов висновків про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу Державної фіскальної служби України №1019-о від 24.10.2014 р. відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року №114 та пункту 7 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 року №236 підполковника податкової міліції ОСОБА_3 (НОМЕР_1) призначено на посаду начальника оперативного управління Головного управління ДФС у м. Києві, звільнивши з посади начальника відділу організації викриття економічних злочинів Головного оперативного управління Міністерства доходів і зборів України.

14.04.2015 р. Державною фіскальною службою України з метою з'ясування обставин неналежної організації роботи оперативного управління ГУ ДФС у м. Києві, що призвело, зокрема, до низьких результатів роботи з відпрацювання підприємств реального сектору економіки - замовників послуг конвертаційних центрів (вигодонабувачів), викриття конвертаційних центрів, протидії розкладанню державних коштів та їх легалізації, відпрацювання ринку підакцизних товарів та протидії їх незаконному обігу, прийнято наказ №274 щодо проведення з 15 квітня по 14 травня 2015 року службового розслідування стосовно начальника оперативного управління ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 за фактами неналежного виконання службових обов'язків, що призвело до низьких показників роботи за перший квартал 2015 року.

Підпунктом 4.1 п.4 даного наказу ОСОБА_3 відсторонено від виконання обов'язків по посаді начальника заступника оперативного управління ГУ ДФС у м. Києві.

Позивач, вважаючи своє відсторонення від займаної посади безпідставним, звернувся до суду з відповідним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Спеціальним законодавчим актом у сфері проходження публічної служби є Закон України "Про державну службу", який регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу та визначає загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті (далі - Закон №3723-XII).

Відповідно до ст. 1 Закону №3723-XII державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Основні принципи державної служби визначені статтею 3 Закону №3723-XII, зокрема, державна служба грунтується на таких основних принципах: служіння народу України; демократизму і законності; гуманізму і соціальної справедливості; пріоритету прав людини і громадянина; професіоналізму, компетентності, ініціативності, чесності, відданості справі; персональної відповідальності за виконання службових обов'язків і дисципліни; дотримання прав та законних інтересів органів місцевого і регіонального самоврядування; дотримання прав підприємств, установ і організацій, об'єднань громадян.

Державний службовець повинен: сумлінно виконувати свої службові обов'язки; шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, дотримуватися високої культури спілкування; не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам державної служби чи негативно вплинути на репутацію державного службовця (ст.5 Закону № 3723-XII).

Статтею 10 Закону №3723-XIІ встановлено, що основними обов'язками державних службовців є: додержання Конституції України та інших актів законодавства України; забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції; недопущення порушень прав і свобод людини та громадянина; безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома під час виконання обов'язків державної служби, а також іншої інформації, яка згідно з законодавством не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи і підвищення професійної кваліфікації; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі.

Як вбачається з матеріалів справи, головним оперативним управлінням ДФС України було проаналізовано стан організації роботи оперативного управління ГУ ДФС у м. Києві та виявлено, що протягом першого кварталу 2015 року склалась незадовільна ситуація щодо організації роботи з відпрацювання вигодонабувачів, учасників нетипових експортних операцій, ризикових суб'єктів господарювання оперативним управлінням ГУ ДФС у м. Києві.

Крім того, протягом 2015 року у м. Києві за участі оперативних працівників стались дві надзвичайні події, одна з яких про вчинення злочинів за ст.368 КК України.

Про вказані недоліки доповідною запискою від 14.04.2015 р. №1289/99-99-07-02-02-18 проінформовано в.о. Голови ДФС України ОСОБА_4, яким погоджено призначення службового розслідування стосовно позивача та його відсторонення на час проведення службового розслідування від займаної посади.

Службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 8 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» визначено, що начальник несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни і повинен постійно його контролювати. Начальник зобов'язаний бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики, розвивати і підтримувати в підлеглих свідоме ставлення до виконання службових обов'язків, честь і гідність, заохочувати розумну ініціативу, самостійність, старанність у службі, уміло застосовувати заходи дисциплінарного впливу.

Особливу увагу начальник повинен приділяти вивченню індивідуальних якостей підлеглих, дотриманню статутних відносин між ними, створенню здорового морально-психологічного клімату в колективі, його згуртуванню, своєчасному запобіганню порушенням службової дисципліни та виявленню причин їх учинення, формуванню нетерпимого ставлення до порушників, враховуючи при цьому думку колективу та громадськості.

Начальник зобов'язаний попередити про неприпустимість порушення службової дисципліни, а в разі вчинення підлеглим таких діянь за необхідності накласти на винного дисциплінарне стягнення або порушити клопотання про накладення стягнення старшим прямим начальником.

Статтею 14 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» визначено порядок накладання дисциплінарних стягнень, згідно ч. 1 якої з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником.

Відповідно до п. 1.2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 р. N 230, службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин.

Пунктом 2.1 Інструкції №230 визначено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Згідно п.2.2 Інструкції №230, службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у випадках, передбачених п.п.2.2.1-2.2.19 Інструкції №230.

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника (п.2.6 Інструкції №230).

Статтею 17 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» особа рядового або начальницького складу, щодо якої проводиться службове розслідування, може бути відсторонена від посади із збереженням посадового окладу, окладу за спеціальне звання, надбавок за вислугу років та безперервну службу, інших виплат і надбавок. Рішення про відсторонення особи рядового або начальницького складу від посади можуть приймати начальники, яким надано право прийняття на службу або призначення цієї особи на посаду, шляхом видання письмового наказу. Тривалість відсторонення від виконання службових обов'язків за посадою не повинна перевищувати часу, передбаченого для проведення службового розслідування.

Наведене в сукупності свідчить, що чинним законодавством передбачена можливість відсторонення посадової особи від посади з моменту призначення такого службового розслідування до його завершення.

При цьому, під час розгляду даної справи встановлено наявність обґрунтованих підстав для проведення службового розслідування, а саме - з'ясування обставин неналежної організації роботи оперативного управління ГУ ДФС у м. Києві, що призвело, зокрема, до низьких результатів роботи з відпрацювання підприємств реального сектору економіки - замовників послуг конвертаційних центрів (вигодонабувачів), викриття конвертаційних центрів, протидії розкраданню державних коштів та їх легалізації, відпрацюванню ринку підакцизних товарів та протидії їх незаконному обігу.

Стосовно правомірності підписання оскаржуваного наказу в.о. Голови ДФС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 №236 "Про Державну фіскальну службу України" Голова ДФС: очолює ДФС, здійснює керівництво діяльністю Служби, представляє ДФС у відносинах з іншими органами, підприємствами, організаціями в Україні та за її межами»; вирішує в установленому порядку питання щодо заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності державних службовців та працівників апарату ДФС, керівників її територіальних органів, присвоює їм спеціальні звання, ранги державних службовців (якщо інше не передбачено законом)»; утворює комісії, робочі та експертні групи»; підписує накази ДФС».

Пунктом 89 Типової інструкцію з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1242 накази (розпорядження) підписуються керівником установи, а у разі його відсутності - посадовою особою, яка виконує його обов'язки.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 23 березня 2015 №235-р «Про тимчасове покладення виконання обов'язків Голови Державної фіскальної служби України на ОСОБА_4» тимчасово, до призначення в установленому порядку Голови Державної фіскальної служби України, виконання обов'язків Голови Державної фіскальної служби України покладено на директора Координаційно-моніторингового департаменту Державної фіскальної служби України ОСОБА_4.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене в сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного наказу, оскільки прийнятий він на підставі, в межах повноважень та за наявності законних на те підстав.

Крім того, суд звертає увагу, що обставини, які слугували причиною призначення службового розслідування знайшли своє підтвердження під час безпосереднього проведення службового розслідування, що підтверджується висновком службового розслідування від 14.05.2015 р., затвердженим Головою ДФС України.

Так, відповідно до п. 3 висновку службового розслідування від 14.05.2015 р. за неналежне виконання своїх службових обов'язків, що призвело до незадовільної організації роботи оперативного управління ГУ ДФС у м. Києві та оперативних управлінь ДПІ у районах ГУ ДФС у м. Києві у частині відпрацювання підприємств реального сектору економіки - замовників послуг конвертаційних центрів (вигодонабувачів), викриття конвертаційних центрів, протидії розкраданню державних коштів та їх легалізації, відпрацювання ринку підакцизних товарів і протидії їх незаконному обігу, не вжиття заходів щодо організації роботи з питань запобігання корупції у підпорядкованих підрозділах, чим порушено вимоги ст. ст. 1,2,5,7,8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-ІV, тимчасового положення про оперативне управління Головного управління ДФС у м. Києві, затвердженого наказом Головного управління ДФС у м. Києві від 25.11.2014 №132, начальник оперативного управління ГУ ДФС у м. Києві підполковник податкової міліції ОСОБА_3 на підставі пункту 4 ст. 12, абзацу 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності у виді суворої догани, але враховуючи що він подав рапорт про звільнення із займаної посади, обмежитись цим.

Матеріалами справи підтверджується, що 21.05.2015 р. на підставі наказу ДФС України №1484-о ОСОБА_3 на підставі його рапорту звільнено з посади начальника оперативного управління Головного управління ДФС у м. Києві, зарахувавши його у розпорядження Головного управління ДФС у м. Києві.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено суду правомірність прийнятого оскаржуваного наказу.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений та підписаний колегією 02.09.2015 р.

Головуючий суддя Аблов Є.В.

Суддя Федорчук А.Б.

Суддя Шулежко В.П.