Справа № 2-а-1390/11
Суддя: Волошин І. А.
Дата ухвалення: 2011-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Тростянецький районний суд Вінницької області
Справа № 2-а-1390/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2011 смт. Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Волошин І.А. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі про зобовязання вчинити перерахунок пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

03.02.2011 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати дії відповідача в частині відмови в перерахунку пенсії у відповідності зі ст.ст. 50, 54, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобовязати відповідача привести у відповідність до ст.ст. 50, 54, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, розмір пенсії з 01.08.2010 року та провести її виплату ( з врахуванням вже проведених виплат).

Ухвалою суду від 03.02.2011 року позов в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі про визнання неправомірних дій та зобовязання вчинити дії з 01.08.2010 р. по 02.08.2010 року залишено без розгляду.

Відповідач письмово просив у позові відмовити через помилкове застосування позивачкою ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" для визначення розміру мінімальної пенсії за віком з огляду на поширення її лише на правовідносини щодо визначення мінімального розміру призначеної за цим законом пенсії, порядок обчислення та виплати передбачених Законом України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи надбавок до пенсій тепер не врегульований внаслідок нечинності положень на які посилається позивач, його дії і бездіяльність відповідають законам та Постанові КМ України № 530 від 28.05.2008 р. Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян(далі Постанова Уряду), законом України Про державний бюджет України на 2010 рік не було передбачено фінансування зазначених витрат в тому розмірі, в якому вважає позивач, заявив про неможливість захищати на майбутнє право, яке ще не порушене.

З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів суд визнає, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав.

Встановлено, що позивач є постраждалою особою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується копією посвідчення серії А № 153143 С та являється інвалідом ІІI групи, захворювання якого повязане з Чорнобильською катастрофою.

25.01.2011 він звернувся до відповідача з заявою про проведення перерахунку призначеної йому пенсії у розмірі, встановленому ст. 50, ч. 4 ст. 54 Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, однак отримав відмову.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з ст. 49 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 цього Закону, якою визначено розмір пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання особам, віднесеним до категорії 1 розміри пенсій для інвалідів І групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст. 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам ІІІ групи 50% мінімальної пенсії за віком.

Разом із тим, Законом України № 107-VІ від 28.12.2007 року вносилися зміни до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема в ст. ст. 50, 54, які викладалися в новій редакції та змінювали розмір щомісячної додаткової пенсії особам, віднесеним до категорії 1, за шкоду, заподіяну здоровю з 50 % до 15 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та розмір пенсії з 6 мінімальних пенсій за віком до 180 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Дана редакція набрала чинності з 01.01.2008 року.

Однак, рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року зміни, внесенні підпунктом 12, 15 пункту 28 розділу ІІ Закону України № 107-VІ від 28.12.2007 року, до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивизнано такими, що не відповідають Конституції України.

Відповідно до ст. 152 Конституції України Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Крім того, за загальновизнаним принципом права, закріпленим у ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, а тому до певної події або факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали.

За таких обставин, з дня набрання чинності вказаного рішення Конституційного Суду України, фактично втрачає чинність редакція ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофита відновлює свою дію попередня редакція, тому суд вважає, що позивач має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (частина друга статті 46 Конституції України).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають частина перша статті 50 та частина четверта статті 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а не постанова Кабінету Міністрів України Про підвищення розмірів пенсії та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджетувід 03.01.2002 року №1, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Також суд не бере до уваги посилання відповідача на частину п'яту статті 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофивипливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене суд не приймає до уваги положень частини третьої статті 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтями 50 та 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Безпідставними є також посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначених пенсій у таких розмірах, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань, які встановлені статтею 46 Конституції України та статтями 50 та 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щодо визначення розміру та виплати пенсій.

Відповідно до частини третьої статті 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуваннямінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки, позивач, як інвалід ІІI групи по захворюванню, пов'язаному з Чорнобильською катастрофою та відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на отримання додаткової пенсії в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, а також відповідно до ст. 54 зазначеного закону право на отримання пенсії не меншої ніж 6 мінімальних пенсій за віком, з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, то за для захисту законних прав позивача, суд визнає за необхідне визнати бездіяльність відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії, зобовязати провести перерахунок пенсії згідно вимог вище зазначеного Закону та виплатити перераховану пенсію з 03.08.2010р.

Керуючись статтями ст.ст. 7- 9, 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 183-2, 256 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України у Тростянецькому районі Вінницької області щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 державної пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії, інваліду 3-ї групи та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю з 03.08.2010 року неправомірними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Тростянецькому районі Вінницької області зробити перерахунок і виплату ОСОБА_1 державної пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії, інваліду 3-ї групи в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, з 03.08.2010 року, з урахуванням раніше здійснених виплат.

Постанова суду, прийнята у порядку скороченого провадження виконується негайно.

Постанова суду набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 254 КАС України.

Постанова суду за результатами скороченого провадження може бути оскаржена до апеляційної інстанції через Тростянецький районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня отримання її копії апеляційної скарги.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків оскарження її в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя