Справа № 2а-6730/10/2270
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2012-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2а-6730/10/2270

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

Головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів Олендера І.Я., Улицького В.З.,

В С Т А Н О В И В :

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції прокурор Хмельницького району Хмельницької області та Хмельницька міжрайонна державна податкова інспекція в Хмельницькій області подали відповідні апеляційні скарги, в яких не погоджуються з таким рішенням суду з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, в зв’язку з чим просять оскаржувану ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду. В обґрунтування вимог апеляційних скарг зазначають, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з податку з доходів фізичних осіб не є вимогами про звернення на стягнення на активи платника податків то в даному випадку слід враховувати загальні строки позовної давності визначені ст. 257 Цивільного кодексу України, згідної якої позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, якому і кореспондують вимоги Господарського кодексу України.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, в межах викладених в ній доводів, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень. Для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, встановлюється місячний строк.

В силу вимог ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 99 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними, зокрема, частинами четвертою та п’ятою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з пп.5.2.5 п.5.2 ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі коли податкове зобов'язання було нараховане податковим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 15.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні податкового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов'язання. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або до визнання боргу безнадійним.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість відповідача по утриманому, але не перерахованому до бюджету податку з доходів фізичних осіб утворилася в періоди III, IV кварталів 2007 року, I, II, III, IV кварталів 2008 року, I, II, III, IV кварталів 2009 року та I кварталу 2010 року.

З урахуванням наведеного слідує, що право податкового органу на стягнення вказаного боргу виникло відповідно в III, IV кварталах 2007 року, I, II, III, IV кварталах 2008 року, I, II, III, IV кварталах 2009 року та I кварталі 2010 року; на той час спірні відносини регулювалися приписами пп.5.2.5 п.5.2 ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», якими передбачено строк для стягнення податкового боргу тривалістю 1095 календарних днів.

При цьому колегія суддів підкреслює, що тривалість і правила обчислення строку звернення до суду визначаються за тими правилами, які були чинними на момент початку перебігу відповідного строку.

Тривалість строку звернення до суду не змінюється в разі подальших змін законодавства, яке регулює відповідні відносини, тому строк звернення до суду розпочинається і закінчується з урахуванням тієї тривалості, яка передбачалася на момент початку перебігу відповідного строку.

При цьому, тривалість строку звернення до суду не змінюється залежно від того, коли було реалізоване право на позов; відповідно тривалість строку звернення до адміністративного суду не залежить від того, коли було фактично пред'явлено позов.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що позивач в межах 1095 календарних днів звернувся до суду із позовом про стягнення податкового боргу, а відтак підстав для залишення позовної заяви в порядку ст.ст.99, 100 КАС України в суду першої інстанції не було.

Таким чином, вищевказаним обставинам окружний адміністративний суд належної оцінки не дав, поверхнево підійшов до з’ясування питання щодо дотримання строку звернення до суду, а тому необґрунтовано виніс ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, як винесена із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 199, п. 1, 4 ч. 1 ст. 202, п. 6 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги прокурора Хмельницького району Хмельницької області та Хмельницької міжрайонної державної податкової інспекції в Хмельницькій області задовольнити.

Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2010 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 2а-6730/10 – скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя І.Я. Олендер

суддя В.З. Улицький