Справа № 800/294/15
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2015-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

19 серпня 2015 року м. Київ справа № 800/294/15

Суддя Вищого адміністративного суду України Васильченко Н.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з позовом до Верховної Ради України, в якому просив: 1) В розумінні аналогії ч. 5 ст. 105 КАС України, визнати Закон "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" таким який є перепоною в доступі до правосуддя, тобто антиконституційним. 2) В розумінні ч. 4 ст. 105 КАС України визнати бездіяльність Верховної Ради що до порядку прийняття Закону (законопроект № 2862) "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" повернуто з підписом Президента України 15 липня 2015 року, без референдуму та висновків Конституційного Суду України. 3) В розумінні п. 1 ч. 4 ст. 105 КАС України скасувати Закон (законопроект № 2862) "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" повернуто з підписом Президента України 15 липня 2015 року. 4) В розумінні п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України, зобов'язати Верховну Раду, вчинити певні дії що до захисту конституційних прав позивача, а саме розглянути питання внесення до Закону (законопроект № 2862) "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" наступних пунктів: суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняття до розгляду заяв (скарг) перевіряє майновий стан позивача шляхом направлення до Державної фіскальної служби України запит що до майнового стану позивача; суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняття до розгляду заяв (скарг) за довідкою (інформацією) Державної фіскальної служби України що до майнового стану позивача повністю звільняє позивача от усіх сплат судового збору якщо річний дохід позивача не перевищує 13 розмірів мінімальної за(робітної плати.

Дослідивши матеріали позовної заяви в частині вимог до Верховної Ради України викладених у пунктах 1 та 3 суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.20 КАС України місцеві адміністративні суди (місцеві загальні суди як адміністративні суди та окружні адміністративні суди), а також Вищий адміністративний суд України у випадках, встановлених цим Кодексом, вирішують адміністративні справи як суди першої інстанції.

Відповідно ч.1 ст.1711 правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо: 1) законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України; 2) актів Вищої ради юстиції; 3) дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції; 4) рішень, дій чи бездіяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

Згідно частини першої статті 152 Конституції України закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю або частково, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Таким чином, позовні вимоги про визнання Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" таким який є перепоною в доступі до правосуддя, тобто антиконституційним, а також про його скасування не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Виходячи з наведеного, наявні підстави для відмови у відкритті провадження в зазначеній частині позовних вимог.

Дослідивши матеріали позовної заяви в частині вимог викладених у пунктах 2 та 4 суд дійшов наступного висновку.

Статтею 75 Конституції України встановлено, що парламент - Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні. Здійснюючи свої повноваження, Верховна Рада України приймає закони, постанови та інші акти більшістю від її конституційного складу, крім випадків, передбачених цією Конституцією; голосування на засіданнях Верховної Ради України здійснюється народним депутатом України особисто (ч. 3 ст. 84, п. 3 ч. 1 ст. 85, ст. 91 Конституції України).

У Рішенні Конституційного Суду України від 17 жовтня 2002 р. № 17-рп/2002 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення положень статей 75, 82, 84, 91, 104 Конституції України (щодо повноважності Верховної Ради України) зазначено, що Верховна Рада України визначена в ст. 75 Конституції України парламентом - єдиним органом законодавчої влади в Україні. Як орган державної влади Верховна Рада України є колегіальним органом, який складають чотириста п'ятдесят народних депутатів України. Повноваження Верховної Ради України реалізуються спільною діяльністю народних депутатів України на засіданнях Верховної Ради України під час її сесій. Визначення Верховної Ради України єдиним органом законодавчої влади означає, що жоден інший орган державної влади не уповноважений приймати закони. Верховна Рада України здійснює законодавчу владу самостійно, без участі інших органів.

Відповідно до розділу IV Регламенту Верховної Ради України стадіями законодавчої процедури є: вияв законодавчої ініціативи, реєстрація законопроекту, розгляд законопроекту, прийняття закону, його підписання і оприлюднення.

Згідно із статтею 102 Регламенту Верховної Ради України законопроекти розглядаються і приймаються Верховною Радою України, як правило, за процедурою трьох читань, яка включає: 1) перше читання - обговорення основних принципів, положень, критеріїв, структури законопроекту та прийняття його за основу; 2) друге читання - постатейне обговорення і прийняття законопроекту в другому читанні; 3) третє читання - прийняття законопроекту, який потребує доопрацювання та узгодження, в цілому.

При цьому, як передбачено статтею 114 Регламенту Верховної Ради України, за наслідками розгляду законопроекту в першому читанні Верховна Рада може прийняти рішення, зокрема, про прийняття законопроекту за основу з дорученням головному комітету підготувати його до другого читання.

Таким чином, здійснення окремих стадій законодавчого процесу віднесено до виключної компетенції Верховної Ради України, яка при цьому реалізує свою нормотворчу функцію, а не владні управлінські функції.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які Конституцією України віднесені до компетенції цього органу державної влади, як то зобов'язувати відповідача розглянути питання про внесення змін до Закону України.

Крім того, в абзаці 6 п. 2 мотивувальної частини Рішення у справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення частин 2 і 3 ст. 84 та частин 2 і 4 ст. 94 Конституції України (справа щодо порядку голосування та повторного розгляду законів Верховною Радою України) від 7 липня 1998 р. № 11-рп/98 Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 152 Конституції України порушення встановленої Конституцією України процедури розгляду чи ухвалення законів та інших правових актів є підставою для визнання їх неконституційними.

Тобто до повноважень суду адміністративної юрисдикції не віднесені питання порушення встановленої Конституцією України процедури розгляду чи ухвалення законів та інших правових актів, зокрема, прийняття закону без референдуму та висновків Конституційного Суду України.

Враховуючи те, що п. 2 та п. 4 позовних вимог ОСОБА_1 зводяться до надання судом оцінки діянь Верховної Ради України при прийнятті Закону України (законопроекту № 2862) "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", а також до зобов'язання Верховної Ради розглянути питання про внесення змін до зазначеного закону то розгляд таких позовних вимог не відноситься до повноважень суду адміністративної юрисдикції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 17, 109, 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про її перегляд або після перегляду Верховним Судом України у разі залишення її в силі.

Суддя Вищого

адміністративного суду України Н.В. Васильченко

Суддя Н.В. Васильченко