Справа № 2а-3363/10/1270
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2010-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ушаков Т.С.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

28 вересня 2010 року справа №2а-3363/10/1270

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Яманко В. Г.

суддів Міронової Г. М.

ОСОБА_2

при секретарі судового засідання Дегтярьовій А. М.

за участю представників від:

позивача ОСОБА_3 за дов. № 1 від 11.01.2010 р.,

відповідача ОСОБА_4 директор,

ОСОБА_5 за дов. від 12.07.2010 р.,

третьої особи (апелянта) ОСОБА_6 за дов. № 14-12/1-4 від 31.12.2009 р.,

ОСОБА_7 за дов. № 14-12/1-3 від 31.12.2009 р.,

розглянувши у відкритому судовому

засіданні апеляційні скарги Біловодської міжрайонної державної податкової

інспекції, Головного управління Державного

казначейства України в Луганській області

на постанову Луганського окружного адміністративного суду

від 18 серпня 2010 року

по адміністративній справі № 2-а-3363/10/1270 (суддя Ушаков Т.С.)

за позовом Біловодської міжрайонної державної податкової

інспекції

до Відкритого акціонерного товариства

«Сільгосптехніка»

за участю третьої особи без самостійних вимог

на предмет спору Управління Державного казначейства у

Біловодському районі Головного управління

Державного казначейства України в Луганській області

про стягнення простроченої заборгованості по наданим

безвідсотковим фінансовим допомогам із

резервного фонду Кабінету Міністрів України, -

ВСТАНОВИЛА:

Біловодська міжрайонна державна податкова інспекція 28 січня 2010 року звернулася до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом (арк. спр. 2-3) до Біловодської міжрайонної державної податкової інспекції (далі Біловодська МДПІ) про стягнення простроченої заборгованості по наданим, на підставі угоди між відділенням Державного казначейства України в Біловодському районі, Управління сільського господарства у Біловодському районі та ВАТ «Сільгосптехніка» безвідсотковим фінансовим допомогам на підготовку сільськогосподарської техніки до проведення весняно-польових робіт в 1999 році, шляхом перерахування коштів для оплати рахунків за запасні частини, ремонтні матеріали та послуги ремонтних підприємств на загальну суму 35 000 грн. на умовах повернення до 1 жовтня 1999 року.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 12 липня 2010 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, було залучено Управління Державного казначейства у Біловодському районі Головного управління Державного казначейства України в Луганській області.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2010 року (арк. спр. 203-204) у задоволенні позовних вимог Біловодської МДПІ було відмовлено.

В обґрунтування підстав для відмови у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції зазначив, що оскільки Відкрите акціонерне товариство «Сільгосптехніка» (далі ВАТ «Сільгосптехніка») надало сільськогосподарським товаровиробникам матеріально-технічну допомогу на підготовку техніки до проведення весняно-польових робіт, то обовязок повернення матеріально-технічної безвідсоткової допомоги згідно договорів про надання матеріально-технічної допомоги на підготовку техніки до проведення весняно-польових робіт був покладений на сільськогосподарські підприємства, яким вказана допомога надавалася.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу (арк. спр. 205-208), в якій просив скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2010 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що умовою договору про надання безвідсоткової фінансової допомоги відповідачу було повернення вказаної допомоги до певного строку.

Головним управлінням Державного казначейства України в Луганській області, як особою чиї права та законні інтереси зачіпає оспорювань судове рішення, було подано апеляційну скаргу (арк. спр. 210-211), в якій апелянт просить скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2010 року, та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, як такому що не підсудний адміністративному суду.

В судовому засіданні ГУ ДКУ в Луганській області повідомило, що є юридичною особою на відміну від Управління Державного казначейства у Біловодському районі та в суді першої інстанції заявлялося клопотання про заміну сторони у справі, але з порушенням процесуальних вимог це клопотання судом розглянуто не було.

Обґрунтовано апеляційну скаргу тим, що дані спірні правовідносини виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору про надання фінансової допомоги на підготовку сільськогосподарської техніки до проведення весняно-польових робіт в 1999 році, який за своєю правовою природою є договором позики і має господарський характер, оскільки правовідносини, що повязують субєктів такого договору, засновані на принципах диспозитивності, рівності субєктів, жоден з них не уповноважений здійснювати управлінські функції стосовно іншого в межах укладеного договору.

Третьою особою та позивачем підтримані апеляційні скарги. Відповідач проти задоволення апеляційних скарг позивача та третьої особи заперечував, просив суд залишити їх без задоволення, постанову суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, встановила наступне.

9 лютого 1999 року між управлінням сільського господарства, відділенням Державного казначейства України в Біловодському районі та ВАТ «Сільгосптехніка» укладено договір без номеру про надання фінансової допомоги (арк. спр. 11-12). Вказаним договором було встановлено наступне:

- пункт 1.1 управління сільського господарства надає сільськогосподарському товаровиробнику фінансову допомогу в сумі 35 000 грн. на підготовку техніки до проведення весняно-польових робіт в 1999 році на умовах повернення до 1 жовтня 1999 року;

- пункт 2.1 сільськогосподарському товаровиробнику фінансова допомога в сумі 35 000 грн. надається на підготовку техніки до проведення весняно-польових робіт в 1999 році шляхом перерахування цих коштів для оплати рахунків агротехсервісним підприємством на запасні частини, ремонтні матеріали та послуги ремонтних підприємств;

- пункт 4.1 фінансова безвідсоткова допомога в сумі 35 000 грн. підлягає поверненню коштами не пізніше 1 жовтня 1999 року на єдиний казначейський рахунок.

Вказаний договір ВАТ «Сільгосптехніка» не виконало належним чином і не повернуло державному бюджету позичку в розмірі 35 000 грн.

Колегія суддів погоджується з викладеним в апеляційній скарзі Головного управління Державного казначейства України у Луганській області стосовно того, що суд першої інстанції неправильно визначив, що обовязок за наведеним договором від 9 лютого 1999 року щодо повернення фінансової допомоги покладений на сільгоспвиробників, а не на ВАТ «Сільгосптехніка», оскільки наявні у справі договори № 20 від 6 квітня 1999 року, № 21 від 7 квітня 1999 року, № 58 від 27 травня 1999 року були укладені ВАТ «Сільгосптехніка» з сільгоспвиробниками для визначення обсягів робіт з метою отримання та використання відповідачем фінансової допомоги, що не змінює правову природу господарських відносин та не означає, що фінансову допомогу за договором від 9 лютого 1999 року від держави отримало не ВАТ «Сільгосптехніка». Додатком № 1 до розпорядження № 63 від 9 лютого 1999 року Біловодської районної державної адміністрації «Про забезпечення сільськогосподарських товаровиробників матеріально-технічними та фінансовими ресурсами у 1999 році» передбачено розподіл коштів, за яким саме ВАТ «Сільгосптехніка» отримало фінансову допомогу в розмірі 35000 грн.

Крім вищевикладеного, колегія суддів погоджується з вимогами казначейства як апелянта щодо наявності підстав для скасування судового рішення, у звязку з тим, що в даній справі позивачем був неправильно обраний спосіб захисту порушеного права, що призвело до розгляду судом першої інстанції справи в порядку адміністративного судочинства з порушенням норм процесуального права.

За визначенням термінів, що даються у статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України:

- справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 1 частини 1);

- суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1).

Таким чином, у контексті зазначених положень статті 3 КАС України, справою адміністративної юрисдикції, яку може бути передано на вирішення адміністративного суду, є спір, що виник між: суб'єктами суспільних відносин стосовно їх прав і обов'язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень. У тому ж випадку, коли суб'єкт, у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, не здійснюють у спірних правовідносинах владних управлінських функцій щодо іншого суб'єкта, з яким виник спір, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції та не повинен вирішуватись адміністративним судом.

З матеріалів справи встановлено, що спірні правовідносини виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору «Про надання фінансової допомоги на підготовку техніки до проведення весняно-польових робіт в 1999 році», за змістом якого вбачається, що останній має господарський характер, оскільки правовідносини, що пов'язують суб'єктів такої угоди, засновані на принципах диспозитивності, рівності суб'єктів, жоден із них не уповноважений здійснювати управлінські адміністративні функції стосовно іншого в контексті укладеного договору.

Таким чином, в основі даного спору лежить спір, який відповідно до статті 17 КАС України не належить вирішувати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 157 КАС суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, що в даному випадку обумовлює задоволення апеляційних скарг частково, скасування судового рішення першої інстанції та закриття провадження у справі.

В той же час колегія суддів зауважує, що стороною в договорі, на підставі якого в даній справі заявлено стягнення фінансової допомоги є державне казначейство, яке у відповідності до статей 2, 17 Бюджетного кодексу України здійснює контроль за виконанням юридичними особами зобовязань щодо погашення та повернення позичок до державного бюджету. Наявність у податкового органу функцій щодо звернення до суду з позовами про стягнення до бюджету неповернутих позичок є підставою для звернення цих органів до господарського суду у порядку господарського судочинства на підставі подання органу Державного казначейства України та в інтересах держави в особі Державного казначейства України.

З огляду на обсяг судового рішення в судовому засіданні 28 вересня 2010 року проголошено вступну та резолютивну частину ухвали.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 157, статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Біловодської міжрайонної державної податкової інспекції та Головного управління Державного казначейства України в Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2010 року по адміністративній справі № 2-а-3363/10/1270 задовольнити частково.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2010 року по адміністративній справі № 2-а-3363/10/1270 скасувати.

Провадження в адміністративній справі № 2-а-3363/10/1270 закрити. Розяснити позивачу його право у встановленому законодавством порядку на звернення до господарського суду з позовом про стягнення на користь Державного бюджету України простроченої заборгованості по наданим із резервного фонду Кабінету Міністрів України безвідсотковим фінансовим допомогам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Ухвала складена в повному обсязі та підписана колегією суддів 28 вересня 2010 року.

Головуючий суддя В.Г.Яманко

Судді: Г.М.Міронова

ОСОБА_2