Справа № 157/856/15-а
Суддя: Антонюк О. В.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/856/15-а
Провадження №2-а/157/36/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря Фесь Т.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

третьої особи, яка не заявляє самостійних

вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Камінь-Каширської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4, про визнання дій неправомірними і визнання недійсним рішення міської ради,

встановив:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, в якому зазначає, що відповідно до рішення Камінь-Каширського районного суду від 08.09.2011 року є власником 5/12 частин житлового будинку по вул. Торгова, 39 у м. Камені-Каширському, а його сестра ОСОБА_4 власником 1/2 частини цього житлового будинку Рішенням апеляційного суду Волинської області від 21.08.2012 року спадкове майно між ними було поділено в натурі. Згідно з рішенням Камінь-Каширської міської ради № 182 від 14.12.2012 року належній йому частці будинковолодіння присвоєно поштову адресу: м. Камінь-Каширський, вул. Торгова, 39-а. У 2014 році він звернувся до відповідача з заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за цією адресою. Рішенням Камінь-Каширської міської ради № 50/17 від 12.12.2014 року його заяву було задоволено та надано дозвіл на складання проекту землеустрою (п. 1.61), проте на вимогу його сестри ОСОБА_4, з якою у нього неприязні відносини, міською радою, всупереч нормам закону, було прийнято рішення № 54/39 від 23.04.2015 року про скасування п. 1.61 рішення міської ради № 50/17 від 12.12.2014 року. ОСОБА_4 рішення відповідача про надання йому дозволу на складання проекту землеустрою в судовому порядку не оскаржувала, а тому вважає, що підстав для його скасування у відповідача не було, у звязку з чим просить визнати дії Камінь-Каширської міської ради неправомірними та скасувати прийняте відповідачем рішення № 54/39 від 23.04.2015 року.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити з викладених у позові підстав.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнала і пояснила, що рішення Камінь-Каширської міської ради № 54/39 від 23.04.2015 року, яким скасовано рішення № 50/17 від 12.12.2014 року є правомірним, оскільки на час надання позивачу ОСОБА_1 дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність орієнтовною площею 0,10 га за адресою вул. Торгова, 39а відповідачу не було відомо про те, що позивач є власником 5/12 частин житлового будинку по вул. Торгова, 39, а не усього будинку в цілому.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову і пояснила, що є співвласницею житлового будинку по вул. Торгова, 39 у м. Камені-Каширськомуу, на даний час з заявою до міської ради про надання їй дозволу на приватизацію земельної ділянки не зверталася, проте у разі приватизації земельної ділянки позивачем, розмір земельної ділянки повинен бути пропорційним відповідно до їх часток у праві власності у житловому будинку.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача та третьої особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником житлового будинку, що знаходиться по вул. Торгова, 39 у м. Камені-Каширькому - власником 5/12 частин житлового будинку (рішенням Камінь-Каширської міської ради від 14.12.2012 року № 182 цій частині житлового будинку присвоєно адресу: м. Камінь-Каширський, вул. Торгова, 39а), яку він успадкував як спадкоємець за заповітом після смерті свого батька ОСОБА_5 Іншим співвласником цього ж будинку є його сестра ОСОБА_4 Житловий будинок ОСОБА_1 та ОСОБА_4 належить на праві спільної часткової власності і розподілений між співвласниками у натурі (а.с. 5, 6-7, 8-9, 12).

Згідно з п. 1.61 рішення № 50/17 від 12.12.2014 року 50 сесії Камінь-Каширської міської ради за заявою ОСОБА_1 останньому надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Камінь-Каширської міської ради орієнтовною площею до 0,10 га за адресою: м. Камінь-Каширський вул. Торгова, 39а, та рекомендовано на протязі одного року з дня прийняття цього рішення розробити проект землеустрою в проектній організації, яка має відповідну ліцензію на ці роботи.

Рішенням № 54/39 від 23.04.2015 року пункт 1.61 рішення міської ради № 50/17 від 12.12.2014 року скасовано з тих підстав, що згідно з витягом ОСОБА_1 є співвласником будинковолодіння по вул. Торгова, 39 (власником 5/12 частин житлового будинку по вул. Торгова, 39а у м. Камені-Каширському), а не власником житлового будинку в цілому.

Згідно зі ст. ст. 81, 116 ЗК України громадяни набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної та комунальної власності, приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Статтею 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитися у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісні власність).

У відповідності до ч. 2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Як вбачається з акту приймання в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку і господарських будівель індивідуального забудовника, затвердженого рішенням виконкому Камінь-Каширської міської ради від 13.11.2001 року № 383, площа садиби, яка фактично знаходилася у користуванні ОСОБА_6, після смерті якого позивач, як спадкоємець за заповітом, успадкував 5/12 частин житлового будинку, становила 0,06 га.

В той же час частиною 4, абз. 3 ч. 6 ст. 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. У разі набуття права власності на жилий будинок (крім багатоквартирного), який розташований на землях державної або комунальної власності, що перебувають у користуванні іншої особи, та необхідності поділу земельної ділянки площа земельної ділянки, що формується, не може бути меншою, ніж максимальний розмір земельних ділянок відповідного цільового призначення, визначених статтею 121 ЗК України (крім випадків, коли формування земельної ділянки в такому розмірі є неможливим).

Громадяни України мають право, відповідно до ст. 121 ЗК України, на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в містах - не більше 0,10 гектара. Розмір земельної ділянки, що передається безоплатно громадянину у власність у зв'язку з набуттям ним права власності на жилий будинок, не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки відповідного цільового призначення, встановлений частиною першою цієї статті (крім випадків, якщо розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, є меншим).

Згідно з ч.ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України, якими встановлено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Конституційний Суд України у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вирішив, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України (Рішення від 16 квітня 2009 року N 7-рп/2009). Статтею ж 59 Закону N 280/97-ВР передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Крім того, у пункті 5 Рішення N 7-рп/2009 Конституційний Суд України вказав, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Разом з тим, судом встановлено, що у позивача відсутня технічна документація на земельну ділянку, що свідчить про невиконання ним рішення міської ради про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність, а тому, оскільки вказане рішення не вичерпало свою дію, суд приходить до висновку, що відповідач мав право його скасовувати, в звязку з чим у задоволені вимог позивача про скасування рішення Камінь-Каширської міської ради № 54/39 від 23.04.2015 року необхідно відмовити.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року в справі за позовом ТзОВ «Освіта і К» до Пересічанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, третя особа Харківська регіональна філія державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про визнання протиправним та скасування рішень селищної ради, визнання незаконним та скасування державного акта на право постійного користування земельною ділянкою та зобовязання вчинити певні дії.

Судом також встановлено, що після скасування п.1.61 рішення, яке було прийнято за наслідками розгляду заяви позивача і яким було фактично задоволено заяву останнього, інші рішення по цій заяві не приймалися, чого не заперечувала у судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3

Наведене, на думку суду, свідчить про те, що заява ОСОБА_1 про надання йому дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність по суті порушеного у ній питання фактично залишається не вирішеною.

Частиною 2 ст. 11 КАС України передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом, способів.

Пунктом 33 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Отже, з огляду на встановлені обставини справи, суд вважає, що права позивача у повному обсязі підлягають захисту шляхом визнання неправомірними дій (бездіяльності) відповідача щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 і зобовязання Камінь-Каширську міську раду на найближчій сесії міської ради розглянути звернення ОСОБА_1 по суті відповідно до вимог чинного законодавства.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 11, 70, 71, 98, ст.ст. 158-163 КАС України, суд

постановив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірним дії (бездіяльність) Камінь-Каширської міської ради щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 про надання йому дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки у м. Камені-Каширському по вул. Торгова, 39а, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Зобовязати Камінь-Каширську міську раду на найближчій сесії міської ради розглянути по суті звернення ОСОБА_1 про надання йому дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки у м. Камені-Каширському по вул. Торгова, 39а, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, відповідно до вимог чинного законодавства.

У задоволенні позову в іншій частині вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Камінь-Каширський районний суд Волинської області. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий: ОСОБА_7