Справа № 2а-1795/10/1270
Суддя: Колеснік Г.А.
Дата ухвалення: 2010-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Твердохліб Р.С.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2010 року справа №2а-1795/10/1270

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Колеснік Г.А.,

суддів: Ляшенка Д.В., Ястребової Л.В.,

при секретарі: Балакай І.Л.

за участю:

представників позивача: ОСОБА_2К

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_4 до державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

за апеляційною скаргою субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_4 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 16 червня 2010 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач , який є суб.єктом підприємницької діяльності і на підставі Указу Президента України від 3.07.1999 року № 727 Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб,єктів малого підприємства , при умові обсягу виручки від реалізації продукції за рік не більше 500тис грн.., сплачував єдиний податок.

Під час перевірки у вересні 2009 року позивача за період діяльності з 1.07.2006 року по 30.06.2009 року , податковим органом було встановлення порушення вказаних вище норм і перевищення виручки позивача за 1 півріччя 2006 року на 76037,74 грн. У зв,язку з цим податковим органом було прийняті 24.02.2010 року повідомлення - рішення про донарахування податку на додану вартість у сумі 116965 ,16грн. та з податку фізичних осіб - на суму 68988,50 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсними вказаних рішень податкового органу , мотивуючи свої вимоги тим, що податковим органом безпідставно віднесені до його виручки грошові кошти , які були на його рахунку від здійснення договору комісії і не належали йому, він отримав тільки комісійну винагороду і таким чином його виручка не перевищувала 500тис.грн..

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 16 червня 2010 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції в м. Сєвєродонецьк Луганської області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень № /3 та № /3 від 24 лютого 2010 року, стягнення судових витрат відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того , що оскільки загальна сума виручки позивача від підприємницької діяльності у 2 кварталі 2006 року перевищувала 500тис.грн.., позивач повинен був перейти з 1.07.2007 року на загальну систему оподаткування , чого не зробив і тому податковий орган правомірно застосував до нього штрафні санкції .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач надав апеляційну скаргу, в якої посилається на те, що судом не було зясовано, що впродовж першого півріччя 2006 року ним здійснювалась реалізація товару, прийнятого на комісію. Гроші, отримані від продажу комісійного товару не можуть бути предметом оподаткування, оскільки не належать комісіонеру. У склад виручки може бути врахована тільки сума комісійної винагороди. Просить скасувати рішення суду від 16 червня 2010 року та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду, вислухавши сторони , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_4 підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до Указу президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.1998, № 727/98 спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується, зокрема, для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

За результатами проведеної податковим органом перевірки було складено акт про результати документальної планової перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства субєктом підприємницької діяльності №1868/17- від 21.09.2009 (т.1 арк. справи 10-18). Відповідно висновків акту перевіркою були встановлені наступні порушення з боку позивача:

- ст.13, п.4 ст.14 Декрету КМУ від 26.12.1992 №13-92 «Про прибутковий податок з громадян», п.п.4.2.8 п.4.2 ст.4, п.п.8.1.3 п.8.1 ст.8 та ст.18, а, „в п.19.1 ст.19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 №889-IV, внаслідок чого не задекларовано суму валового доходу 660863,57 грн. та донараховано податок з доходів фізичних осіб на суму 68988,05 грн., у т.ч. за 2006 рік на суму 34831,29 грн., за 2007 рік на суму 34157,21 грн.; не надано до ДПІ в м. Сєвєродонецьку декларації про отримані доходи за період з 01.07.2006 по 31.12.2007 за встановлено формою; встановлено неналежне ведення обліку доходів та витрат у перевіряємому періоді, чим порушено ст.4 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» №727 від 03.07.1998 та п.8 Порядку видачі свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого наказом ДПА України від 29.10.1999 №599 зі змінами та доповненнями, внесеними наказом ДПА України від 28.12.2001 №521;

- п.п.2.3.1 п.2.3 ст.2, п.п.4.1 ст.4, п.п.6.1.1 п.6.1 ст.6, п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7, п.9.3 ст.9, абз.2 п.9.4 ст.9 Закону України від 03.04.1997 №168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (зі змінами і доповненнями), в результаті чого занижено податок на додану вартість за перевіряємий період у розмірі 116965,16 грн., у т.ч. липень 2006 року 26125,20 грн., серпень 2006 року 8761,00 грн., вересень 2006 року 2390,80 грн., жовтень 2006 року 5419,46 грн., листопад 2006 року 4476,60 грн., грудень 2006 року 9068,18 грн., січень 2007 року 5050,00 грн., лютий 2007 року 2007,00 грн., березень 2007 року 3935,40 грн., квітень 2007 року 4803,20 грн., травень 2007 року 4167,20 грн., червень 2007 року 3484,80 грн., липень 2007 року 9167,80 грн., серпень 2007 року 4603,12 грн., вересень 2007 року 4351,00 грн., жовтень 2007 року 7628,60 грн., листопад 2007 року 6070,20 грн., грудень 2007 року 5455,60 грн.

На підставі акту перевірки встановлено, що згідно банківських виписок СФ АКІБ «Укрсиббанк» про надходження грошових коштів, виручка від здійснення підприємницької діяльності за період з 01.07.06 по 31.12.2007 становить:

- за 1-4 кв. 2006 року - 91020,91 грн., в т.ч. за 3-4 кв. 2006 року - 91020,91 грн.;

- за 1-4 кв. 2007 року - 300649,60 грн.;

згідно банківських виписок СФ АБ «Укркоммунбанк» про рух грошових коштів обсяг виручки від здійснення підприємницької діяльності за період з 01.07.06 по 31.12.07 складає:

- за 1-4 кв. 2006 року -766223,06 грн., в т.ч. за 3-4 кв. 2006 року - 190185,32 грн.;

- за 1-4 кв. 2007 року - 2970,0 грн.

Тобто, податковий орган а потім і суд першої інстанції вважали , що в порушення п.1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» №727 від 03.07.1998 (в редакції Указу Президента України від 28.06.1999 №746/99) позивачем у першому півріччі 2006 року була отримана виручка, що перевищує дозволений за спрощеною системою оподаткування рівень (500000 грн.) на 76037,74 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції. Судом першої інстанції не встановлені належним чином обставини справи , яким не надано правильної правової оцінки.

Відповідно до ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії (ст. 1022 ЦК України)

Аналіз наведених статей дає підставу стверджувати, що при здійсненні правочинів комісіонер не має права власності на обєкт правочину та на кошти, отримані після здійснення правочинів. Кошти, яки належать комісіонеру це кошти отримані як плата за вчинення правочинів.

Як встановлено, договори , згідно яких позивач здійснював діяльності по комісії, не визнавались недійсними або протиправними.

У відповідності до Указу президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» від 03.07.1998, № 727/98 спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується, зокрема, для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Тобто, обсяг виручки від реалізації комісійних товарів не можливо враховувати в обсязі загальної виручки, оскільки ця виручка не належить комісіонеру.

З матеріалів справи вбачається , що :

1 грудня 2005 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір комісії по продажу товарів № 011205 (т. 1 арк. справи 131). Відповідно до умов договору комісіонер (ОСОБА_4О.) зобовязується здійснити правочини по продажу товару, а комітент (ОСОБА_5О.) уплатити комісіонеру винагороду у розмірі 5 відсотків від ціни реалізації товару.

1 листопада 2005 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6. було укладено договір комісії по продажу товарів № 011105 (т. 1 арк. справи 84). Відповідно до умов договору комісіонер (ОСОБА_4О.) зобовязується здійснити правочини по продажу товару, а комітент (ОСОБА_6Г.) уплатити комісіонеру винагороду у розмірі 5 відсотків від ціни реалізації товару.

1 січня 2006 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 було укладено договір комісії по продажу товарів № 060106 (т. 1 арк. справи 52). Відповідно до умов договору комісіонер (ОСОБА_4О.) зобовязується здійснити правочини по продажу товару, а комітент (ОСОБА_7В.) уплатити комісіонеру винагороду у розмірі 5 відсотків від ціни реалізації товару.

Впродовж 1 кварталу 2006 року позивач здійснив реалізацію комісійного товару на загальну суму 350657,0 грн., комісійна винагорода склала 17532,85 грн., впродовж другого кварталу здійснив реалізацію комісійного товару на суму 256087,0 грн., комісійна винагорода склала 12804,35 грн. Таким чином, сума комісійної винагороди за 1-2 квартали 2006 року склала 30337,20 грн. і була включена позивачем до обсягу виручки.

Суми, перераховані позивачеві на рахунок комітентів та суми комісійної винагороди підтверджуються звітами комісіонера та банківськими виписками.

Листом від 26.06.2006 року договір № 11105 від 1 листопада 2005 року було розірвано з 1 липня 2006 року (т. 1 арк. справи 129)

Листом від 28.06.2006 року договір № 060106 від 1 січня 2006 року було розірвано с 1.07.2006 року (т. 1 арк. справи 82)

Відповідно до ст. 5 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» у разі порушення вимог, встановлених ст. 1 цього Указу, зокрема при перевищенні обсягу виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік (500 тисяч гривень) платник єдиного податку, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу), повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу), шляхом подання до податкового органу за місцем проживання податкової декларації за наслідками звітного кварталу, наступного за тим. в якому виникло перевищення обсягу виручки.

Враховуючи те, що впродовж 1-2 кварталів 2006 року позивачем було реалізовано власний товар на суму 29125,80 грн., обсяг виручки за перше півріччя 2006 року склав 59463,00 грн.

Таким чином, оскільки обсяг виручки позивача за перше півріччя 2006 року не перевищив 500000 грн. позивач у період, що перевірявся правомірно був платником єдиного податку, а тому не повинен був сплачувати податок з доходів фізичних осіб та податок на додану вартість.

За змістом Указу про спрощену систему оподаткування, позивач не є платником податку на додану вартість і цим Указом навіть не передбачена відповідальність за не перереєстрацію платника єдиного податку на загальну систему оподаткування. Слід відзначити , що податковий орган здійснював перевірку діяльності позивача за період з 1.07.2006року по 1.06.2009року і факти діяльності підприємця за 1 півріччя 2006 року не перевіряв та вийшов за межі планової перевірки. А відомості щодо перевищення виручки позивача отримав від органів податкової міліції. Тому висновки податкового органу у акті перевірки та у повідомленнях - рішеннях , які оспорює позивач , не відповідають дійсності.

Оскільки, судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам, які мають значення для вирішення даного спору, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів відповідно до п.4 ч.1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України вважає, що постанова Луганського окружного адміністративного суду від 16 червня 2010 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 198, 202 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 16 червня 2010 року про відмову у задоволені позовних вимог субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_4 скасувати.

Винести нову постанову.

Позовні вимоги субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_4 до державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 24 лютого 2010 року № /3, № /3.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Колегія суддів: Г.А.ОСОБА_8ОСОБА_9Ляшенко