Справа № 821/2573/15-а
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2015-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/2573/15-а
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Держземагенства у м. Херсоні Херсонської області про визнання протиправним та скасування висновку,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду із позовом до Управління Держземагентства у м. Херсоні Херсонської області (далі - відповідач, Управління Держземагентства у м. Херсоні, Управління), в якому просить визнати протиправним та скасувати висновок відповідача від 09.07.2015р. №28-28-0.3-1905/2-15 в частині, що викладена в п.8.1 висновку - "Відповідно до кадастрового плану земельна ділянка по межі від А-Г та від Б-В огороджена кам'яною огорожею. Додати документ, що підтверджує право власності на огорожу".

Як вказує позивач, на підставі рішення Херсонської міської ради від 31.03.2015р. №1795 нею замовлено та проектною організацією розроблено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,100 га на розі вулиць Бегми та 13-ої Північної у м. Херсоні для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Проект землеустрою поданий на погодження відповідачу, який видав Висновок щодо його погодження за умови додання документу, що підтверджує право власності на огорожу.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю вимоги відповідача про необхідність надання правовстановлюючих документів на кам'яну огорожу, яка знаходиться на межі земельної ділянки, яку бажає отримати у власність позивач, оскільки земельна ділянка є вільною від забудови, раніше в користуванні не знаходилась і тому у нього не має на ній об'єктів нерухомості, власники огорожі невідомі, а оформити на неї право власності окремо від речових прав на земельну ділянку та будинку і споруд неможливо.

Відповідач надав письмові заперечення на позов, у яких просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що оскаржені дії вчинені ним на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зокрема, відповідач вказує, що проект землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки погоджено оскарженим Висновком; в той же час, проект землеустрою розроблений з недоліком, так як не містить правовстановлюючого документу на об'єкт нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці - кам'яну огорожу. В Управлінні зберігається проект відведення гр. ОСОБА_2 земельної ділянки по вул. Бегми у м. Херсоні для розміщення спортивного майданчика, як умови для відведення йому земельної ділянки по вул. 13-тій Північній для індивідуальної забудови. Відповідач вважає, що існує ймовірність приналежності огорожі іншим громадянам, які мають у власності суміжні земельні ділянки, а тому відведення позивачу спірної земельної ділянки суперечить законодавству.

Сторони у судове засідання не з'явились, будучі належним чином повідомлені про дату і час розгляду справи, подали клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, рішенням Херсонської міської ради від 31.03.2015р. №1795 позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,100 га на розі вулиць Бегми та 13-ої Північної у м. Херсоні для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

На виконання цього рішення позивачем замовлено, а Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс" розроблено відповідний проект землеустрою щодо відведення у власність позивачу із земель комунальної власності земельної ділянки площею 0,100 га, яка розташована за адресою вул. Бегми 116/88 (на розі вулиць Бегми та 13-ої Північної) м. Херсона Херсонської області для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (далі - Проект землеустрою).

Відповідно до ст.186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою подано для затвердження до Управління Держземагентства у м. Херсоні.

За наслідками розгляду проекту землеустрою відповідачем прийнято висновок щодо погодження документації із землеустрою від 09.07.2015р. №28-28-0.3-1905/2-15 за умови усунення зауважень, викладених, зокрема, у пп. 8.1 п.8 цього Висновку.

Підпунктом 8.1 пункту 8 вказаного Висновку визначено наступне зауваження до проекту землеустрою: "Відповідно до кадастрового плану земельна ділянка по межі від А-Г та від Б-В огороджена кам'яною огорожею. Додати документ, що підтверджує право власності на огорожу".

Таким чином, Проект землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки у власність вважається погодженим з настанням визначеної відповідачем умови - надання правовстановлюючого документу на огорожу.

Позивач вважає висловлену відповідачем вимогу щодо надання правовстановлюючого документу на огорожу протиправною.

При вирішенні даного спору суд враховує наступне.

Підстави набуття громадянами права на землю із земель державної та комунальної власності та порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначені ст.ст. 116, 118 Земельного кодексу України.

Повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування визначені ст.122 Земельного кодексу України, відповідно до якої сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

За вказаними правовими нормами процес одержання громадянином безоплатно у власність земельної ділянки включає: звернення до уповноваженого на розпорядження земельною ділянкою органу за отриманням дозволу на розробку проекту землеустрою; надання такого дозволу за рішенням відповідного органу; розробка проекту землеустрою; погодження проекту землеустрою уповноваженими на те органами; затвердження проекту землеустрою і передачу земельної ділянки у власність за рішенням уповноваженого на розпорядження земельною ділянкою органу; державна реєстрація права власності.

При цьому законодавством висунуто вимогу щодо погодження проекту землеустрою про відведення земельної ділянки у порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України (ч.8 ст.118 Земельного кодексу України).

Процедура погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки як складова процесу набуття громадянами права власності або користування земельними ділянками унормована ст.ст. 186, 186-1 Земельного кодексу України (тут і надалі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин відповідно до Законів України від 02.07.2013р. №365-VII та від 11.02.2015р. №180-VIII).

Відповідно до ч.6 ст.186 Земельного кодексу України, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта, подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Частиною 3 ст.186-1 Земельного кодексу України передбачено додаткове погодження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, земельної ділянки, розташованої на території чи в межах об'єкта природно-заповідного фонду або в межах прибережної захисної смуги, розташованої на території пам'яток культурної спадщини національного значення, їх охоронних зон та охоронюваних археологічних територіях, розташованої на території земель історико-культурного призначення, пам'яток культурної спадщини місцевого значення, їх охоронних зон, в історичних ареалах населених місць та інших землях історико-культурного призначення, лісогосподарського призначення, водного фонду.

Відповідно до ч.ч.5 - 7 ст.186-1 Земельного кодексу України, органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати:

додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій";

надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями;

проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Виходячи зі змісту оспорюваного висновку щодо погодження документації із землеустрою від 09.07.2015р. №28-28-0.3-1905/2-15, відповідач вимагає від позивача усунути недолік проекту землеустрою шляхом надання правовстановлюючого документу на об'єкт нерухомого майна - кам'яну огорожу, яка розташована на земельній ділянці по межі від А до Г та від Б до В.

При цьому відповідачем всупереч приписів ст.186-1 Земельного кодексу України не зазначено законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, що регулюють відносини у відповідній сфері, на підставі яких він дійшов висновку про наявність недоліків проекту землеустрою і необхідність їх усунення.

Лише у запереченнях на позовну заяву відповідачем вказується на те, що проект землеустрою не містив передбаченого ст.50 Закону України "Про землеустрій" правовстановлюючого документу на об'єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці - кам'яної огорожі.

Оцінюючи ці доводи, суд враховує, що вимоги до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки визначені ст.50 Закону України "Про землеустрій", якою визначений вичерпний перелік документів, які повинен містити такий проект.

Зокрема, цією правовою нормою передбачено подання копій правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці - за наявності таких об'єктів.

Розташовану на межі земельної ділянки кам'яну огорожу відповідач розцінює як нерухоме майно, тому вважає, що позивач повинен надати правовстановлюючий документ на огорожу.

З цього приводу слід зазначити, що за ст. 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

До об'єктів нерухомого майна Цивільним кодексом України віднесено житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно (статті 331, 376). Згідно із Законом України "Про оренду державного та комунального майна" від 10 квітня 1992 року №2269-ХІІ нерухоме майно поділяється на будівлі, споруди, приміщення (ст. 4). Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 р. № 1952-ІV об'єктами нерухомого майна є земельні ділянки, а також підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення (ст. 5). Визначення "житловий будинок", "квартира", "садиба" містяться у главі 28 Цивільного кодексу України, поняття "об'єкти житлової нерухомості" - у Податковому кодексі України. Так, за нормами Податкового кодексу України об'єкти житлової нерухомості поділяються на такі типи: житловий будинок, прибудова до житлового будинку, квартира, котедж, кімнати у багатосімейних (комунальних) квартирах, садовий і дачний будинки (п.14.1.129 ст.14). Об'єктами нежитлової нерухомості є будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, до яких належать: будівлі готельні; будівлі офісні; будівлі торговельні; гаражі; будівлі промислові та склади; будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки); господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо; інші будівлі (п.14.1.129-1 ст.14).

Згідно з нормами чинного законодавства, зокрема положеннями статей 182, 331, 334 Цивільного кодексу України, основною умовою для визначення статусу нерухомого майна будь-якого об'єкта нерухомості (у тому числі й тих об'єктів, правовий статус яких законодавчими актами не визначений) є державна реєстрація прав на нього.

Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ст. 2); обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно; право власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини) може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на земельну ділянку, на якій вони розташовані; право власності на квартиру, житлове та нежитлове приміщення може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), в яких вони розташовані (ст.4).

З урахуванням положень ст.ст.331, 375, 376 Цивільного кодексу України та Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" нерухоме майно зазвичай створюється у процесі будівництва.

Враховуючи норми статей 186, 380, 381 Цивільного кодексу України, господарсько-побутові будівлі і споруди (сарай, гараж, санвузол і таке інше), наземні і підземні комунікації (водопостачання, очисні споруди тощо), інші об'єкти (огорожі, мостіння), що розташовані з житловим будинком на одній земельній ділянці і призначені для забезпечення власника необхідними засобами благоустрою, вважаються приналежністю головної речі і не є самостійними нерухомими речами, у зв'язку з чим право власності на такі будівлі та споруди як на окремі об'єкти визнаватися не може.

Як видно з матеріалів справи, на виконання рішення Херсонської міської ради від 31.03.2015р. №1795 позивачем замовлено проект землеустрою щодо відведення у власність із земель комунальної власності земельної ділянки площею 0,100 га, яка розташована за адресою вул. Бегми 116/88 (на розі вулиць Бегми та 13-ої Північної) м. Херсона Херсонської області для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, який було розроблено та подано відповідачу на погодження.

Згідно із матеріалами проекту землеустрою, в тому числі й виданої Управлінням Держземагентства у м. Херсоні довідки форми 6-зем від 03.06.2015р. №34-28-0.2-1398/2-15, земельна ділянка, яка відводиться позивачу, розташована в межах м. Херсона та знаходиться у комунальній власності, категорія земель - землі житлової та громадської забудови, угіддя: забудовані землі, графа 59 (відведені під будівництво, будівництво на яких не розпочато).

Як вбачається з пояснювальної записки до проекту землеустрою та кадастрового плану, земельна ділянка межує з усіх сторін із землями комунальної власності Херсонської міської ради, по периметру земельної ділянки від А до Г та від Б до В (по вулицям 13-тій та 14-тій Північним) встановлена кам'яна огорожа, яка не належить позивачу.

Жодним доказом, наданим сторонами, не підтверджено обставин забудови земельної ділянки площею 0,100 га, яка розташована за адресою вул. Бегми 116/88 (на розі вулиць Бегми та 13-ої Північної) в м. Херсоні, як позивачем так і іншими особами, в тому числі і відповідно до її цільового призначення, земельна ділянка є вільною від забудови житловим будинком, знаходиться у комунальній власності і не належить іншим особам на праві користування.

Виходячи зі змісту рішення Херсонської міської ради від 31.03.2015р. №1795, доказів скасування або визнання нечинним якого до суду не надано, власник земельної ділянки в особі Херсонської міської ради виявив свій намір передати земельну ділянку у власність позивачу, межі земельної ділянки погоджені із суміжним землевласником - міською радою, зауважень щодо огорожі суміжним землевласником не заявлено.

Проект землеустрою також погоджено управлінням містобудування та архітектури Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради у висновку від 21.05.2015р. №30-18-234.

Отже за конкретних установлених вище обставин даного спору суд не знаходить підстав для висновку про те, що розташована на межі земельної ділянки комунальної власності, яка відводиться позивачу огорожа є нерухомим майном, право власності на яке підлягає державній реєстрації окремо, оскільки фактично відсутня в натурі головна річ, приналежністю якої повинна бути ця огорожа.

Таким чином, суд вважає помилковим висновок відповідача про необхідність надання позивачем правовстановлюючих документів на огорожу як взагалі, так і як умову погодження проекту землеустрою окремо.

За змістом ч.8 ст.186-1 Земельного кодексу України, у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

У погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути відмовлено лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Отже в разі, якщо позивач не надасть правовстановлюючого документу на огорожу, за приписами ст.186-1 Земельного кодексу України у погодженні проекту землеустрою має бути відмовлено.

Враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.2, 3 КАС України, суд зазначає, що викладена в пп.8.1 п.8 Висновку від 09.07.2015р. №28-28-0.3-1905/2-15 вимога позивачу надати правовстановлюючий документ на нерухоме майно, яким воно насправді не є, у поєднанні зі змістом п.10 цього ж висновку як обов'язкова умова погодження проекту землеустрою - створює позивачу перешкоди у реалізації права на отримання земельної ділянки у власність та не ґрунтується на законі.

Доводи відповідача про ймовірну належність огорожі іншим громадянам на праві власності; знаходження земельної ділянки, яку бажає отримати у власність позивач, в межах земельної ділянки, відведеної у тимчасове користування гр. ОСОБА_2 для розміщення спортивного майданчика та відсутності інформації про припинення тимчасового користування зазначеною земельною ділянкою - не можуть бути прийняті до уваги, так як не підтверджені належними доказами та спростовуються наявними матеріалами справи, відповідно до яких земельна ділянка площею 0,100 га, яка розташована за адресою вул. Бегми 116/88 (на розі вулиць Бегми та 13-ої Північної) в м. Херсоні є вільною від забудови, знаходиться у комунальній власності і інших її власників чи землекористувачів, окрім Херсонської міської ради, немає. Також власником і землекористувачем усіх суміжних земельних ділянок є Херсонська міська рада.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення, оскільки відповідачем не доведено правомірності свого рішення, викладеного у пп.8.1 п.8 Висновку від 09.07.2015р. №28-28-0.3-1905/2-15.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати підпункт 8.1 пункту 8 Висновку щодо погодження документації із землеустрою від 09 липня 2015 року №28-28-0.3-1905/2-15, виданого Управлінням Держземагентства у м. Херсоні Херсонської області.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Пекний А.С.

кат. 6.3