Справа № 2а-4879/10/0570
Суддя: Малашкевич С.А.
Дата ухвалення: 2010-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Зеленов А.С., Масло І.В., Шинкарьової І.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2010 року справа №2а-4879/10/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Малашкевича С. А., суддів: Попова В. В., Блохіна А. А.

при секретарі судового засідання Заверюсі Т.С

за участю представників сторін:

від позивача не прибули

від відповідача не прибули

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової адміністрації України на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2010 року у справі № 2-а-4879/10/0570 за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової адміністрації України про скаксування наказу, поновлення на посаді , -

ВСТАНОВИЛА

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2010 року задоволений частково позов ОСОБА_2 до Державної податкової адміністрації України про скаксування наказу, поновлення на посаді, а саме: скасовано наказ Державної податкової адміністрації України № 152-0 від 28 січня 2009 року в частині звільнення підполковника податкової міліції ОСОБА_2 з посади начальника Алчевської обєднаної державної податкової інспекції Луганської області та зарахування його у розпорядження. Поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника Алчевської обєднаної державної податкової інспекції Луганської області.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі. Відповідач вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Сторони про день, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, проте до суду не прибули.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, а постанову суду залишенню без змін, з наступних підстав.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 був призначений на посаду начальника Алчевської обєднаної державної податкової інспекції Луганської області згідно наказу Голови ДПА України від 25.01.2007 року № 115-о.

25.01.2007 року наказом Голови ДПА в Луганській області № 60-0 позивач був призначений на посаду начальника Алчевської обєднаної державної податкової інспекції Луганської області із залишенням в кадрах податкової міліції ДПА України відповідно до постанови КМУ від 30.10.1998 року № 1716 із його звільненням з посади заступника начальника організаційно - аналітичного забезпечення та секретного діловодства регіонального управління по боротьби з корупцією в органах державної податкової служби ДПА у Донецькій області.

Відповідно до Наказу голови ДПА України від 28.01.2009 року № 152-02, ОСОБА_2 був звільнений з займаної посади начальника Алчевської обєднаної державної податкової інспекції Луганської області та зарахований у розпорядження ДПА у Луганській області.

Підставою звільнення з посади вказано виконання постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2008 року №1130 « Про визнання таким, що втратив чинність пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 1998 року № 1716», відповідно до п.40 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ від 29.07.1991 р. №114.

Колегія суддів апеляційного суду погоджує висновок суду першої інстанції про незаконність наказу відповідача в частині звільнення позивача з посади начальника Алчевської обєднаної державної податкової інспекції Луганської області та відсутність правових підстав такого звільнення.

Працюючи на посаді начальника Алчевської обєднаної державної податкової інспекції Луганської області, позивач перебував на публічній службі, прийняття, проходження та звільнення з якої врегульовано спеціальним законодавством, насамперед Законом України «Про державну службу», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим Постановою КМ УРСР від 21.07.1991 р. №114 (надалі Положення №114).

Очоливши Алчевську обєднану державну податкову інспекцію Луганської області, позивач залишався підполковником податкової міліції, що не суперечить постанові Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 1998 року № 1716, п.1 якої визначав, що особи начальницького складу податкової міліції проходять службу в порядку, встановленому Положенням №114, а пунктом 3 цієї постанови надано право голові Державної податкової адміністрації здійснювати, в разі необхідності, переведення осіб начальницького складу податкової міліції не посади державних службовців інших структурних підрозділів органів державної податкової служби із залишенням їх в кадрах податкової міліції.

Скасування постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2008 року №1130 пункту 3 вказаної постанови, виходячи із загальних принципів дії законодавчих актів в часі, стосується відповідних право відношень, які виникли після набуття чинності постановою №1130, що виключає обовязкове звільнення позивача з посади через одночасне залишення його в кадрах податкової міліції.

Постанова Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2008 року №1130 « Про визнання таким, що втратив чинність пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 1998 року № 1716» не має прямої заборони залишати таких осіб на посадах державних службовців інших структурних підрозділів органів державної податкової служби, як не має прямих приписів щодо звільнення таких осіб з цих посад. Натомість п.п. 75,76 Положення №114 визначена можливість прикомандирування таких осіб до інших міністерств і відомств або підвідомчих їм підприємств, установ та організацій. Вказівка в постанові головам Державних податкових адміністрацій щодо необхідності визначитися з подальшим перебуванням на посадах зазначених осіб, помилково прийнята відповідачем як припис про обовязкове звільнення позивача, оскільки порядок звільнення з публічної служби та підстави цього встановлені спеціальним законодавством, про яке йшлося вище. Отже, постанова КМУ від 27 грудня 2008 року №1130 не може суперечити нормам спеціального законодавства щодо проходження публічної служби та встановлювати інші додаткові підстави для звільнення державного службовця.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що у відповідача не було підстав й для зарахування позивача у розпорядження ДПА у Луганській області з посиланням на ст. 40 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ від 29.07.1991 р. №114, оскільки ця норма встановлює можливість зараховувати у розпорядження, лише у випадку здійснення організаційно штатних заходів. Відповідач не довів наявність такої підстави для зарахування позивача у розпорядження ДПА у Луганській області.

Не беруться до уваги посилання апелянта на пропуск позивачем строку звернення до суду за захистом порушеного права.

Спеціальним законодавством, яке регулює порядок проходження публічної служби не врегульовані строки звернення до суду в разі оскарження звільнення з публічної служби, тому суд першої інстанції правомірно послався на відповідні норми КЗпП України, як виключення із загального правила застосування строків звернення до адміністративного суду, встановленого ст.99 КАС України.

Враховуючи приписи ст. 233 КЗпП України, місячний строк звернення до суду у справах про звільнення, починається з дня вручення звільненій особі копії наказу про звільнення або видачі трудової книжки.

В матеріалах справи відсутні докази вручення позивачу копії наказу про звільнення або трудової книжки. Відповідач, зазначені факти не довів.

Доводи податкової адміністрації стосовно ознайомлення позивача з наказом про звільнення обґрунтовано не були узяті до уваги судом першої інстанції, оскільки закон повязує початок перебігу строку саме з певною подією вручення копії наказу, що не є тотожнім ознайомленню з таким наказом.

Отже, відповідачем не доведено настання подій (вручення копії наказу чи трудової книжки), з якими КЗпП України повязує початок перебігу строку звернення до суду за захистом своїх прав, тому такі строки не можна вважати порушеними.

За таких умов, суд першої інстанції дійшов вірного висновку , що наказ Голови ДПА України від 28.01.2009 року № 152-0 був прийнятий з порушенням норм чинного законодавства в частині звільнення ОСОБА_2 з посади начальника Алчевської обєднаної державної податкової інспекції Луганської області, тому, в цій частині підлягає скасуванню, а позивач підлягає поновленню на цій посаді.

Колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при прийнятті постанови були дотримані норми матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової адміністрації України на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2010 року у справі № 2-а-4879/10/0570 залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2010 року у справі № 2-а-4879/10/0570 - залишити без змін.

Ухвала постановлена у нарадчій кімнаті. У судовому засіданні 22 липня 2010 року проголошені вступна та резолютивна частини, повний текст ухвали підписано 27 липня 2010 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий С. А. Малашкевич

Судді В. В. Попов

ОСОБА_3