Справа № 2а-19510/10/0570
Суддя: Жаботинська Світлана Володимирівна
Дата ухвалення: 2010-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Смагар С.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2010 року справа №2а-19510/10/0570 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Жаботинської С.В., суддів: Нікуліна О.А., Радіонової О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_2 та Міністерства фінансів України на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2010 року у справі № 2а-19510/10/0570 за позовом ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України про визнання протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати заробітної плати і грошового утримання, стягнення суми недоплаченої заробітної плати,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з позовом до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України про визнання протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України та Територіального управління державної судової адміністрації в Донецькій області щодо невиплати заробітної плати відповідно до постанови КМУ від 3 вересня 2005 року № 865, виходячи із посадового окладу, визначеного на рівні 7,5 розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законодавством у відповідний місяць за період з 1 грудня 2007 року по 31 грудня 2009 року, стягнення з Державної судової адміністрації України за рахунок Державного бюджету України заборгованості по заробітній платі за період з 1 грудня 2007 року по 31 грудня 2009 року у розмірі 92782 грн. 69 коп., та заборгованості по щомісячному грошовому утриманню за цей час у розмірі 92885 грн. 81 коп., а всього 185668 грн. 50 коп.

Позовні вимоги обґрунтуванні тим, що відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 30 червня 2005 року № 514, від 31 грудня 2005 року № 1310 при обчисленні її заробітної плати другим відповідачем застосовано положення постанови Кабінету Міністрів України, зокрема, пункту 4-1 постанови від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці суддів» в частині встановлення розміру посадового окладу суддів, пункту 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865», які визнані протиправними, незаконними та скасовані судовими рішеннями, що набрали законної сили, та які обмежували розмір заробітної плати, виходячи з мінімальної заробітної плати 332 грн. і забороняли в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати проводити її перерахунок, що призвело до недоотримання заробітної плати та грошового утримання, що є порушенням конституційної гарантії незалежності суддівської влади.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2010 року у справі № 2а-19510/10/0570 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області щодо не проведення перерахунку заробітної плати та грошового утримання та неподання до Державної судової адміністрації України змін до посадового окладу ОСОБА_2 з 19 серпня 2009 року по 31 грудня 2009 року включно з урахуванням підвищення мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік».

Визнано неправомірною бездіяльність Державної судової адміністрації України та Міністерства фінансів України щодо неприйняття заходів з повного фінансування заробітної плати та грошового утримання ОСОБА_2 з 19 серпня 2009 року по 31 грудня 2009 року включно з урахуванням підвищення мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік».

Зобов'язано Державну судову адміністрацію України через Територіальне управління Державної судової адміністрації в Донецькій області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 з 19 серпня 2009 року по 31 грудня 2009 року включно недоотриману заробітну плату та грошове утримання з урахуванням підвищення мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» з утриманням обовязкових податків та зборів.

Зобов'язано Міністерство фінансів України профінансувати виплату ОСОБА_2 з 19 серпня 2009 року по 31 грудня 2009 року включно недоотриманої заробітної плати та грошового утримання з урахуванням підвищення мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» з утриманням обовязкових податків та зборів.

Зобов'язано Державну судову адміністрацію України виділити Територіальному управлінню Державної судової адміністрації в Донецькій області кошти для проведення виплати недоплаченої ОСОБА_2 з 19 серпня 2009 року по 31 грудня 2009 року заробітної плати та грошового утримання з урахуванням підвищення мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік». В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції сторони звернулись з апеляційними скаргами, посилаючись на порушення судом норм матеріального права. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив що відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.12.1997 р. № 13 "Про практику розгляду судами справ за скаргами на рішення, дій чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних, посадових і службових осіб у сфері управлінської діяльності, які порушують права та свободи громадян" (чина на момент прийняття постанови Печорським районним судом м. Києва від 19.03.2007 р.) рішення суду про визнання неправомірним нормативно-правового акту або окремої його частини, яке набрало законної сили, тягне за собою недійсність цього акта чи його частини з моменту його прийняття, та приходить до висновку що суд по її позову повинен був визнати дії відповідачів протиправними з 1 грудня 2007 року по 31 грудня 2009 року і за цей час зробити перерахунок заробітної плати та щомісячного грошового утримання. Вважає що фактично відповідач - ТУ ДСА в Донецькій області визнав позов, оскільки в своїх запереченнях лише посилався на пропуск строку звернення до суду та на те, що Управління не є належним відповідачем, але не заперечує по суті заявлених вимог. Просить скасувати постанову суду першої інстанції, задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Міністерство фінансів України посилається на невірне застосування судом першої інстанції положень постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 Про оплату праці суддів та Бюджетного кодексу України; не врахування відсутності фінансових можливостей Державного бюджету. Також зазначило, що видатки передбачені в Державному бюджеті України на відповідний рік, на оплату праці суддів фактично здійснені Державним казначейством України на 100% від плану. Вважає, що постанова підлягає скасуванню з відмовою ОСОБА_2 у задоволенні позову.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду сторони до суду не прибули, що, відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, не є перешкодою для судового розгляду справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, справу розглянуто у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, встановила наступне.

Позивач є професійним суддею місцевого загального суду і наділений державою певним правовим статусом, який включає право на елементи матеріального і соціального захисту, зокрема право на отримання належної заробітної плати, тому держава взяла на себе публічне зобовязання забезпечити належний матеріальний рівень зазначеної категорії осіб, а саме, забезпечити реалізацію конституційних гарантій незалежності і недоторканості судді, встановивши при цьому певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується забезпеченням реалізації їх соціального захисту.

Закон України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року (далі Закон № 2862-ХІІ) визначає статус суддів з метою забезпечення належних умов для здійснення правосуддя, дотримання Конституції і законів України, охорони прав і свобод громадян.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно Конституцією України та законами України, якими гарантовано незалежність і недоторканість суддів (частина перша статті 126 Конституції України). Згідно з частиною першою статті 130 Основного Закону, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів.

Проблемою даного спору є правомірність дій відповідачів щодо не проведення перерахунку посадового окладу позивача при зміні розміру мінімальної заробітної плати, та виплати надбавки за вислугу років.

Колегією суддів досліджені матеріали справи та встановлено, що позивач ОСОБА_2 обіймає посаду судді Харцизького міського суду Донецької області з 12.04.1976 року.

Заробітна плата позивача обчислювалася, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн., встановленої станом на 21 грудня 2005 року, без урахування підвищення мінімальної заробітної плати на підставі законів України про Державний бюджет України на 2007-2010 роки.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ (в редакції, що діяла станом на 01.01.2006 рік) заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок. Розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя та складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років, інших надбавок.

З врахуванням статусу позивача судді Харцизького міського суду Донецької області, як професійного судді, якому гарантовано належне фінансове та матеріально-технічне забезпечення (ч. 1 ст. 130 Конституції України, ст. 3 Закону № 2862-ХІІ), держава взяла на себе обовязок забезпечити реалізацію цих гарантій, а тому вони не можуть бути звужені або скасовані іншими нормативними актами (ч. 3 ст. 22 Конституції України). При прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права.

Зазначена правова позиція викладена в практиці Європейського Суду у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office), яка обумовлена принципом юридичної визначеності, який означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобовязання, взяті державою, а також принципом відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобовязань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в даному випадку реалізацію гарантій незалежності суддів, включаючи заходи правового захисту матеріального і соціального забезпечення, тому невиконання такого публічного зобовязання є протиправним.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30.06.2005 року № 514 «Про оплату праці Голови, першого заступника Голови та заступника Голови Верховного Суду України», посадовий оклад Голови Верховного Суду України з 01.06.2005 року визначено у 15 розмірів мінімальної заробітної плати, а тому посадовий оклад суддів не може бути нижче 7,5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Судом встановлено, що на рівні Закону посадові оклади професійних суддів не встановлювались, а тому на реалізацію цього Закону, постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці суддів» затверджено схеми посадових окладів керівників та суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів згідно з додатками 1-6, які розраховано виходячи з кратності до мінімальної заробітної плати, а також розміри надбавок до посадових окладів суддів за кваліфікаційні класи, яка набрала законної сили з 1 січня 2006 року.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1310 від 31.12.2005 року затверджено зміни що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865, а саме постанову доповнено п. 4-1 наступного змісту: «Установити, що розміри посадових окладів, передбачених цією постановою, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 гривні і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2008 року визнано незаконними постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 року № 1243 «Про питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів» в частині встановлення розміру посадового окладу суддям; пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.2005 року № 1310 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865» та пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2009 року дана постанова окружного суду залишена без змін, однак питання щодо повороту виконання судового рішення не прийнято, а тому постанова Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 року № 1243 «Про питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів» в частині встановлення розміру посадового окладу суддів; пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.2005 року № 1310 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865» та пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 856 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» втратили чинність лише з 19 серпня 2009 року, тобто з часу набрання чинності рішення суду першої інстанції та є обовязковою для виконання саме з цього часу.

Колегія суддів зазначає, що саме з даного моменту втрачає чинність пункти 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», а тому відповідачі зобовязані були застосовувати постанову № 865 в первісній редакції, тобто проводити розрахунок посадового окладу судді з розміру мінімальної заробітної плати на дату 19.08.2009 року з послідовним збільшенням відповідно до статті 55 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" від 26.12.2008 року № 835-VI та Закону України від 20.10.2009 року № 1646-VI "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати", який спрямований на встановлення розміру прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати, що забезпечить належний соціальний захист кожного громадянина України у період фінансово-економічної кризи, який складає з 1 листопада 2009 року в розмірі 744 грн., а з 1 січня 2010 року в розмірі 869 гривень.

Тобто, невиплата позивачеві заробітної плати, розрахованої з посадового окладу у розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених на законодавчому рівні, починаючи з 19.08.2009 року є звуженням його природного права на отримання належної заробітної плати від держави як конституційної гарантії, повязаного з одночасним порушенням державою конституційної гарантії недоторканості судді, втручанням виконавчої влади у виключну сферу судової влади, що порушує фундаментальний принцип поділу влади, як демократичної організації держави в розумінні ст. 6 Конституції України.

З огляду на зазначене, відповідачами не було своєчасно здійснено відповідного перерахунку посадового окладу та грошового забезпечення позивачу, оскільки нарахування заробітної плати та грошового утримання з 19.08.2009 року здійснювалось на підставі скасованого пункту 4-1 постанови Кабінету Міністрів України № 865.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про задоволення позовних вимог у частині не проведення перерахунку заробітної плати та грошового утримання та неподання до Державної судової адміністрації України змін до посадового окладу позивачу з 19 серпня 2009 року по 31 грудня 2009 року включно з урахуванням підвищення мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»; визнання неправомірною бездіяльності Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України щодо неприйняття заходів з повного фінансування заробітної плати позивача з 19 серпня 2009 року по 31 грудня 2009 року включно з урахуванням підвищення мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»; зобов'язання Державної судової адміністрації України через Територіальне управління Державної судової адміністрації в Донецькій області здійснити перерахунок та виплатити позивачу з 19 серпня 2009 року по 31 грудня 2009 року включно недоотриману заробітну плату та грошове утримання з урахуванням підвищення мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» з утриманням обовязкових податків та зборів; зобов'язання Міністерства фінансів України профінансувати виплату позивачу з 19 серпня 2009 року по 31 грудня 2009 року включно недоотриману заробітну плату та грошове утримання з урахуванням підвищення мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»; зобов'язання Державної судової адміністрації України виділити Територіальному управлінню Державної судової адміністрації в Донецькій області кошти для проведення виплати недоплаченої позивачу з 19 серпня 2009 року по 31 грудня 2009 року заробітної плати та грошового утримання з урахуванням підвищення мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік».

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Міністерства фінансів України на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2010 року у справі № 2а-19510/10/0570 - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2010 року у справі № 2а-19510/10/0570 за позовом ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України про визнання протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати заробітної плати і грошового утримання, стягнути суму недоплаченої заробітної плати залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: С.В. Жаботинська

Судді: О.А. Нікулін

ОСОБА_3