Справа № 2а-91/09
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2011-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2011 р. Справа № 66413/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

Головуючого судді Каралюса В.М.

суддів: Олендера І.Я., Улицького В.З.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Бучацької районної державної адміністрації на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 16 березня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Бучацької районної державної адміністрації про стягнення недоплаченої одноразової щорічної грошової допомоги як учаснику бойових дій, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 в березні 2009 року звернулась до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення Бучацької районної державної адміністрації про стягнення з відповідача на її користь недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня як учаснику бойових дій за 2008 рік в розмірі 2095,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог, зазначає, що відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», позивачу щорічно до 5-го травня повинна виплачуватись разова грошова допомога в розмірі п»яти мінімальних пенсій за віком, як учаснику бойових дій, але всупереч вимогам вищевказаного Закону та п.3 ст.22 Конституції України така допомога їй у2008 році виплачувалась не в повному обсязі.

Постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 16 березня 2009 року позов задоволено. Зобов»язано стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 недоплачену частину щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій до 5-го травня за 2008 рік в розмірі 2095 грн.

Зазначена постанова мотивована тим, що згідно з ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивач має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня у визначених розмірах, такі вимоги є законними, а тому судом першої інстанції відновлено його порушене право в межах нарахування та виплати недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій за 2008 рік.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, управління праці та соціального захисту населення Бучацької районної державної адміністрації подало апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити позивачу у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необгрунтованою та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки Управління забезпечило виплату щорічної разової грошової допомоги учаснику бойових дій ОСОБА_1 у розмірах, визначених у Законі України «Про Державний бюджет України на 2008 рік». Відповідно до п.9 ст.87 Бюджетного кодексу України, встановлено що до виплат, які здійснюються з Державного бюджету України, відносяться виплати на щорічну одноразову допомогу ветеранам війни. Згідно ст.17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», фінансування витрат, пов»язаних з його реалізацією, здійснюється за кошти Державного бюджету України, а тому його обсяги не можуть визначатись будь-яким іншим законом, крім вищенаведеного Закону.

Сторони в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних міркувань.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії АА №539673, і на неї поширюється норма ч.4 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону №367-XIV від 25.12.1998 року щодо виплати разової грошової допомоги в розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком.

Статтею 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що фінансування витрат, пов»язаних з його реалізацією, здійснюється за кошти державного бюджету.

Відповідно до ч.2 ст.95 Конституції України, виключно законом про Державний бюджет України визначаються видатки на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. За цим конституційним приписом у разі якщо застосування пільг, компенсацій та гарантій для певних категорій громадян, у тому числі виплата грошової допомоги для ветеранів війни, потребує фінансування за рахунок коштів Державного бюджету України, його обсяги не можуть визначатися будь-яким іншим законом, крім Закону про Державний бюджет України.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що пердбачені Коституцією та законами України.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що відповідач не має повноважень на самостійне визначення розміру грошової допомоги, яка виплачується до 5-го травня.

Колегія суддів зазначає, що станом на час виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги учаснику бойових дій до 05 травня за 2008 рік, розмір такої виплати був встановлений Законом про Державний бюджет України на відповідний рік, що разом із нормами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» регулювали відносини з виплати зазначеної допомоги і вказані норми на час виплати не були ні відмінені, ні визнані неконституційними, а тому у зазначений період дії відповідача повністю узгоджувались з вимогами законодавства і це вказує, що субєкт владних повноважень діяв на підставі та в спосіб передбачений законом, тобто правомірно.

Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції помилково вирішено питання, щодо зобовязання виплатити допомогу позивачу за 2008 рік, оскільки згідно ч.2 ст.152 Конституції України закони, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність, тобто рішення Конституційного суду України не має зворотної дії в часі.

У зв»язку з цим, колегія суддів приходить до переконання, що положення Закону України про Державний бюджет на відповідний рік, яким було встановлено виплату щорічної разової грошової допомоги позивачу, діяли на момент виникнення спірних правовідносин. Таким чином, на момент нарахування та виплати позивачу органами праці та соціального захисту населення відповідних коштів, положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» були чинними.

Колегія суддів вважає, що підстав для визнання дій управління праці та соціального захисту населення Бучацької районної державної адміністрації щодо виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2008 рік неправомірними немає, оскільки відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Узагальнюючи вищенаведене, колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що при вирішенні справ про стягнення недоплачених сум щорічної разової грошової допомоги до 5-го травня слід керуватися нормами законів, які були чинними на момент проведення таких виплат.

За таких обставин, дії відповідача по нарахуванню та виплаті позивачу щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій в розмірах, передбачених державним бюджетом є правомірними.

Беручи до уваги, що законодавством врегульовані правовідносини щодо виплат, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також, що позивач отримував зазначену виплату в розмірі, встановленому законом України про Державний бюджет України на відповідний рік, органи державної влади правомірно керувалися даними нормами у спірних правовідносинах.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції не враховано, що зазначена допомога є разовою, тобто виплачується щорічно виключно до 5-го травня і чинним законодавством України не передбачена можливість повторної виплати чи доплати даної допомоги при подальшій зміні її розміру.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповноту зясування ним обставин, які мають значення для справи та невідповідність його висновків дійсним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення спору по суті. Відтак, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової, якою у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст. 160, ст. 195, 197, п.3 ч.1 ст. 198, п.1,3,4 ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 207, ст. 254 КАС України, колегія суддів, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Бучацької районної державної адміністрації задовольнити повністю.

Постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 16 березня 2009 року у справі № 2а-91/09 скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог повністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

Судді І.Я. Олендер

ОСОБА_2