Справа № 2а-14201/10/0570
Суддя: Жаботинська Світлана Володимирівна
Дата ухвалення: 2010-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чучко В.М., суддів Папазової Г.П., Буряк І.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2010 року справа №2а-14201/10/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Жаботинської С.В., суддів: Нікуліна О.А., Радіонової О.О.,

при секретарі судового засідання: Дегтярьовій А.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_3, Міністерства фінансів України на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2010 року у справі № 2а-14201/10/0570 за позовом ОСОБА_3 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області, Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, Головного управління Державного казначейства України у Донецькій області, ОСОБА_4 Міністрів України про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з позовом до Державного казначейства України (ДКУ, відповідач-1), Міністерства фінансів України (МФУ, відповідач-2), Державної судової адміністрації України (ДСА України, відповідач-3), за участі третьої особи Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 16 липня 2010 року залучено до участі у справі в якості відповідачів ОСОБА_4 Міністрів України (КМУ, відповідач-4), Головне управління Державного казначейства України в Донецькій області (ГУ ДКУ в Донецькій області, відповідач-5) та змінено процесуальний статус Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області (ТУ ДСА в Донецькій області, відповідач-6) з третьої особи на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтуванні тим, що відповідно до постанов ОСОБА_4 Міністрів України від 30 червня 2005 року № 514, від 31 грудня 2005 року № 1310 та ст. 44 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів»посадовий оклад судді міського суду, у тому числі Кіровського районного суду м. Макіївки Донецької області, в якому працює позивач, повинен становитиме не менш 7,5 розмірів мінімальної заробітної плати. Однак, посадові оклади суддів не були приведені у відповідність з зазначеними вище положеннями та в період з 01.06.2005 року по 01.01.2006 року посадовий оклад позивача становив біля 20 відсотків, а не 50 відсотків від окладу Голови Верховного Суду України, як того вимагає закон.

Відповідно до ч. 4 ст. 44 Закону України «Про статус суддів»у редакції, яка діяла на 1 червня 2005 року, передбачено, що суддям виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах, зокрема, понад 15 років 20 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи. Але, вказує позивач, надбавка за вислугу років йому нараховувалась, виходячи з посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

Просить визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо несвоєчасного підвищення розміру посадового окладу судді; не нарахування та невиплату відповідно до вимог статті 44 Закону України «Про статус суддів»заробітної плати (посадового окладу, премій, надбавок за вислугу років, інших надбавок); додаткового посадового окладу та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати, що виплачується при наданні чергової відпустки, з 1 червня 2005 року;

- зобовязати Державну судову адміністрацію України, Державне казначейство України відповідно до вимог статті 44 Закону України «Про статус суддів» від 1 червня 2005 року перерахувати та виплатити позивачу за рахунок Державного бюджету України заробітну плату (посадовий оклад, премії, надбавки за вислугу років, інші надбавки) з урахуванням підвищення посадового окладу згідно розміру мінімальної заробітної плати, встановленої у відповідний період, за який вона нараховується, та з урахуванням встановленого згідно Закону розміру посадового окладу, перерахувати та виплатити за весь період додатковий посадовий оклад та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати, що виплачуються при наданні чергової відпустки, за виключенням отриманих сум;

- зобовязати Державну судову адміністрацію України відповідно до вимог статті 44 Закону України «Про статус суддів»провести нарахування надбавки за вислугу років з 1 червня 2005 року від загальної суми щомісячного заробітку із урахуванням доплати за кваліфікаційний клас за виключенням отриманих сум;

- зобовязати Міністерство фінансів України профінансувати зазначені виплати в розмірі, установленому статтею 44 Закону України «Про статус суддів».

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2010 року у справі № 2а-14201/10/0570 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність Міністерства фінансів України, Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області щодо неприйняття заходів з повного фінансування заробітної плати (посадовий оклад, премії, інші надбавки), додаткового посадового окладу та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати, що виплачуються при наданні чергової відпустки, за виключенням отриманих сум ОСОБА_3 з 19 серпня 2009 року з розрахунку посадового окладу та грошового забезпечення в розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат, а з 01.01.2007 року по 31.12.2007 року та починаючи з 22 травня 2008 року надбавки за вислугу років від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.

Стягнуто з Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_3 недоплачену заробітну плату (посадовий оклад, премії, інші надбавки), додатковий посадовий оклад та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати, що виплачуються при наданні чергової відпустки - з 19 серпня 2009 року, визначивши розмір заробітної плати з урахуванням посадового окладу у розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат, а також, недоплачені надбавки за вислугу років від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас за період з 01.01.2007 року по 31.12.2007 року та починаючи з 22 травня 2008 року.

Зобовязано Міністерство фінансів України профінансувати вказані виплати.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції сторони звернулись з апеляційними скаргами, посилаючись на порушення судом норм матеріального права. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив що судом невірно застосуванні норми матеріального та процесуального права у вигляді невірного застосування ст. 44 Закону України «Про статус суддів», просив скасувати постанову суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог, та постановити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Міністерство фінансів України посилається на невірне застосування судом першої інстанції положень постанови ОСОБА_4 Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 Про оплату праці суддів та Бюджетного кодексу України; не врахування відсутності фінансових можливостей Державного бюджету. Також зазначило, що видатки передбачені в Державному бюджеті України на відповідний рік, на оплату праці суддів фактично здійснені Державним казначейством України на 100% від плану. Вважає, що постанова підлягає скасуванню з відмовою ОСОБА_3 у задоволенні позову.

Представники відповідачів належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду до суду не прибули, що, відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, не є перешкодою для судового розгляду справи.

Представник позивача, у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги Міністерства фінансів України заперечував та просив задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_3

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, встановила наступне.

Позивач є професійним суддею місцевого загального суду і наділений державою певним правовим статусом, який включає право на елементи матеріального і соціального захисту, зокрема право на отримання належної заробітної плати, тому держава взяла на себе публічне зобовязання забезпечити належний матеріальний рівень зазначеної категорії осіб, а саме, забезпечити реалізацію конституційних гарантій незалежності і недоторканості судді, встановивши при цьому певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується забезпеченням реалізації їх соціального захисту.

Закон України «Про статус суддів»№ 2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року (далі Закон № 2862-ХІІ) визначає статус суддів з метою забезпечення належних умов для здійснення правосуддя, дотримання Конституції і законів України, охорони прав і свобод громадян.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно Конституцією України та законами України, якими гарантовано незалежність і недоторканість суддів (частина перша статті 126 Конституції України). Згідно з частиною першою статті 130 Основного Закону, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів.

Проблемою даного спору є правомірність дій відповідачів щодо не проведення перерахунку посадового окладу позивача при зміні розміру мінімальної заробітної плати, та виплати надбавки за вислугу років.

Колегією суддів досліджені матеріали справи та встановлено, що позивач ОСОБА_3 обіймає посаду судді Кіровського районного суду міста Макіївки Донецької області з 20.05.1993 р., що підтверджено її копією трудової книжки.

Заробітна плата позивача обчислювалася, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн., встановленої станом на 21 грудня 2005 року, без урахування підвищення мінімальної заробітної плати на підставі законів України про Державний бюджет України на 2007-2010 роки.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про статус суддів»№ 2862-ХІІ (в редакції, що діяла станом на 01.01.2006 рік) заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок. Розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя та складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років, інших надбавок.

З врахуванням статусу позивача судді Кіровського районного суду міста Макіївки Донецької області, як професійного судді, якому гарантовано належне фінансове та матеріально-технічне забезпечення (ч. 1 ст. 130 Конституції України, ст. 3 Закону № 2862-ХІІ), держава взяла на себе обовязок забезпечити реалізацію цих гарантій, а тому вони не можуть бути звужені або скасовані іншими нормативними актами (ч. 3 ст. 22 Конституції України). При прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права.

Зазначена правова позиція викладена в практиці Європейського Суду у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office), яка обумовлена принципом юридичної визначеності, який означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобовязання, взяті державою, а також принципом відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобовязань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в даному випадку реалізацію гарантій незалежності суддів, включаючи заходи правового захисту матеріального і соціального забезпечення, тому невиконання такого публічного зобовязання є протиправним.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 постанови ОСОБА_4 Міністрів України від 30.06.2005 року № 514 «Про оплату праці Голови, першого заступника Голови та заступника Голови Верховного Суду України», посадовий оклад Голови Верховного Суду України з 01.06.2005 року визначено у 15 розмірів мінімальної заробітної плати, а тому посадовий оклад суддів не може бути нижче 7,5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Судом встановлено, що на рівні Закону посадові оклади професійних суддів не встановлювались, а тому на реалізацію цього Закону, постановою ОСОБА_4 Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці суддів» затверджено схеми посадових окладів керівників та суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів згідно з додатками 1-6, які розраховано виходячи з кратності до мінімальної заробітної плати, а також розміри надбавок до посадових окладів суддів за кваліфікаційні класи, яка набрала законної сили з 1 січня 2006 року.

Постановою ОСОБА_4 Міністрів України № 1310 від 31.12.2005 року затверджено зміни що вносяться до постанови ОСОБА_4 Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865, а саме постанову доповнено п. 4-1 наступного змісту: «Установити, що розміри посадових окладів, передбачених цією постановою, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 гривні і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2008 року визнано незаконними постанови ОСОБА_4 Міністрів України від 21.12.2005 року № 1243 «Про питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів»в частині встановлення розміру посадового окладу суддям; пункт 4-1 постанови ОСОБА_4 Міністрів України від 31.12.2005 року № 1310 «Про внесення змін до постанови ОСОБА_4 Міністрів України від 03.09.2005 року № 865»та пункт 4-1 постанови ОСОБА_4 Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2009 року дана постанова окружного суду залишена без змін, однак питання щодо повороту виконання судового рішення не прийнято, а тому постанова ОСОБА_4 Міністрів України від 21.12.2005 року № 1243 «Про питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів»в частині встановлення розміру посадового окладу суддів; пункт 4-1 постанови ОСОБА_4 Міністрів України від 31.12.2005 року № 1310 «Про внесення змін до постанови ОСОБА_4 Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865»та пункт 4-1 постанови ОСОБА_4 Міністрів України від 03.09.2005 № 856 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів»втратили чинність лише з 19 серпня 2009 року, тобто з часу набрання чинності рішення суду першої інстанції та є обовязковою для виконання саме з цього часу.

Колегія суддів зазначає, що саме з даного моменту втрачає чинність пункти 4-1 постанови ОСОБА_4 Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», а тому відповідачі зобовязані були застосовувати постанову № 865 в первісній редакції, тобто проводити розрахунок посадового окладу судді з розміру мінімальної заробітної плати на дату 19.08.2009 року з послідовним збільшенням відповідно до статті 55 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" від 26.12.2008 року № 835-VI та Закону України від 20.10.2009 року № 1646-VI "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати", який спрямований на встановлення розміру прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати, що забезпечить належний соціальний захист кожного громадянина України у період фінансово-економічної кризи, який складає з 1 листопада 2009 року в розмірі 744 грн., а з 1 січня 2010 року в розмірі 869 гривень.

Тобто, невиплата позивачеві заробітної плати, розрахованої з посадового окладу у розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених на законодавчому рівні, починаючи з 19.08.2009 року є звуженням його природного права на отримання належної заробітної плати від держави як конституційної гарантії, повязаного з одночасним порушенням державою конституційної гарантії недоторканості судді, втручанням виконавчої влади у виключну сферу судової влади, що порушує фундаментальний принцип поділу влади, як демократичної організації держави в розумінні ст. 6 Конституції України.

З огляду на зазначене, відповідачами не було своєчасно здійснено відповідного перерахунку посадового окладу та грошового забезпечення позивачу, оскільки нарахування заробітної плати та грошового утримання з 19.08.2009 року здійснювалось на підставі скасованого пункту 4-1 постанови ОСОБА_4 Міністрів України № 865.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про задоволення позовних вимог у частині неприйняття заходів з повного фінансування виплати заробітної плати з 19 серпня 2009 року з розрахунку посадового окладу в розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат, проте припустився помилки при визначені надбавки за вислугу років, з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас з 01.01.2007 року по 31.12.2007 року. До такого висновку колегія суддів прийшла з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 8, ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом "а" підпункту 2 пункту 61 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року N 107-VI в Закон України Про статус суддів внесені зміни у частині другій статті 44 слова " у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя" замінені словами "ОСОБА_4 Міністрів України".

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року у справі № 10-рп/2008 зміни, внесені підпунктом "а" підпункту 2 пункту 61 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Частиною 4 ст. 44 Закону України Про статус суддів передбачено, що суддям виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: при стажі роботи понад 3 роки 10 відсотків, понад 5 років 15, понад 10 років 20, понад 15 років -25, понад 20 років 30, понад 25 років 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України № 107-У1 змінено порядок нарахування надбавки за вислугу років та встановлено, що вказана надбавка розраховується у тих же відсотках, однак не від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи, а від посадового окладу з урахування доплати за кваліфікаційні класи.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 справа № 1-28/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України також і положення пункту 61 розділу П Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, яким внесено зміни до ст. 44 Закону України Про статус суддів.

Зміни до абзацу другого частини четвертої ст. 44 Закону України Про статус суддів, внесені Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, втратили чинність 22 травня 2008 року, тобто позивач має право на отримання надбавки за вислугу років, з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас саме з 22 травня 2008 року.

А тому, колегія суддів прийшла до висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині визнання неправомірною бездіяльність щодо неприйняття заходів з повного фінансування виплати заробітної плати з 19 серпня 2009 року з розрахунку посадового окладу в розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат, та з 22 травня 2008 року при визначенні надбавки за вислугу років, з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.

Керуючись, ст. 2, ст. 160, ст. 167, 195, 196, 197, п. 1 ст. 198, ст. 202, п. 1 ч. 1 ст. 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства фінансів України - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2010 року у справі № 2а-14201/10/0570 в частині задоволення позовних вимог щодо визнання неправомірною бездіяльності та стягнення надбавки за вислугу років з 01.07.2007 року по 31.12.2007 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог в частині визнання неправомірною бездіяльності та стягнення надбавки за вислугу років з 01.07.2007 року по 31.12.2007 року відмовити.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 12 листопада 2010 року. Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 15 листопада 2010 року.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення у повному обсязі.

Головуючий: С.В. Жаботинська

Судді: О.А. Нікулін

ОСОБА_5