Справа № 2-а-2014/11
Суддя: Волошин І. А.
Дата ухвалення: 2011-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Тростянецький районний суд Вінницької області
Справа № 2-а-2014/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2011 смт. Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Волошин І.А. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни,-

ВСТАНОВИВ:

15.02.2011 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок додаткової Чорнобильської пенсії та підвищення за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю; зобовязати відповідача перерахувати додаткову пенсію як постраждалому від Чорнобильської катастрофи 4 категорії відповідно до вимог, встановлених ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»( із розрахунку 15% мінімальної пенсії за віком, що становить 15 % прожиткового мінімуму) для осіб, які втратили працездатність та виплатити різницю між перерахованою та фактично виплаченою сумою додаткової Чорнобильської пенсії з 15.08.2010 року в подальшому проводити виплату додаткової пенсії; зобовязати відповідача перерахувати підвищення до пенсії, як непрацюючому та проживаючому у 4 зоні посиленого радіоекологічного контролю відповідно до вимог встановлених ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(із розрахунку мінімального розміру заробітної плати, встановленого Законами України «Про державний бюджет України»за відповідні роки) та виплатити різницю між перерахованою та фактично виплаченою сумою підвищення за проживання в зоні з 15.08.2010 року і в подальшому щомісячно виплачувати підвищення до пенсії.

Відповідач протягом десятиденного строку з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками письмового заперечення не надав, що у відповідності до ст. 183-2 КАС України є підставою для розгляду справи на підставі наявних в ній доказів.

З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів суд визнає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Встановлено, що позивачка зареєстрована та постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991р. віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю та перебуває на обліку в УПФ в Тростянецькому районі Вінницької області як непрацюючий пенсіонер. Зазначені обставини сторонами не оспорюються.

Спірні правовідносини у системному взаємозвязку регулюються:

- ч. 2 ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до якої пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті, а саме , у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата;

- ст. 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає , що пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію;

- ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за змістом якої особам, віднесеним до постраждалих четвертої категорії призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком;

-ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" про те , що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом;

- рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року визнані неконституційними і втратили чинність положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28.12.2007 року, зокрема, зміни до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», зміни до ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з якими особам, віднесеним до категорії 4 щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається в розмірі 5 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України;

- ч. 2 ст. 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

Відповідно до змісту ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт який має вищу юридичну силу.

Отже, виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними актами при визначенні розміру виплат позивачці застосуванню підлягають ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», № 654 від 16.07.2008 року «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», № 836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на підставі яких були нараховані ці виплати, оскільки останні істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Оскільки ОСОБА_1 має право на підвищення пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, у розмірі одна мінімальної заробітна плата та на призначення щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком, яка відповідно до змісту ст.ст.39, 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»має визначатись з розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», при цьому в разі збільшення розміру прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачці повинен проводитись з нового розміру мінімальної пенсії за віком, тому то за для захисту законних прав позивача, суд визнає за необхідне визнати бездіяльність відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії та зобовязати провести перерахунок пенсії згідно вимог вище зазначеного Закону та виплатити перераховану пенсію з 15.08.2010р.

Що стосується позовних вимог про зобовязання відповідача в подальшому проводити виплату додаткової пенсії та виплачувати підвищення до пенсії відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд зазначає, що дані вимоги не відповідають змісту законодавства, адже, судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання та не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин.

У відповідності до положень ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно яких завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі змісту наведеної правової норми видно, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Таким чином, суд не може розглядати вимоги щодо зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчиняти дії у майбутньому у зв'язку із вірогідним настанням певних наслідків, оскільки у суду на час розгляду справи відсутні підстави для прийняття рішення стосовно законності таких дій.

Керуючись статтями ст.ст. 7- 9, 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 183-2, 256 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у Тростянецькому районі протиправною в частині не нарахування і невиплаті ОСОБА_1 додаткової пенсії як особі, постраждалій від наслідків Чорнобильської катастрофи 4 категорії, підвищення до пенсії непрацюючому пенсіонеру проживаючому в зоні посиленого радіоекологічного контролю у відповідності зі ст.ст.39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»- неправомірною.

Зобов'язати управління Пенсійного Фонду України в Тростянецькому районі Вінницької області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також підвищення до пенсії відповідно до вимог ст. 39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за проживання на території підвищеного радіоактивного забруднення, встановивши її на рівні мінімальної заробітної плати з 15.08.2010 року з урахуванням проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду, прийнята у порядку скороченого провадження виконується негайно.

Постанова суду набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 254 КАС України.

Постанова суду за результатами скороченого провадження може бути оскаржена до апеляційної інстанції через Тростянецький районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня отримання її копії апеляційної скарги.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків оскарження її в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя