Справа № 826/8663/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 серпня 2015 року 11:13 № 826/8663/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Мальчик І.Ю.,

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Глазун Т.О.,

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської митниці ДФС про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 до Київської митниці ДФС про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, мотивуючи позовні вимоги тим, що в період з 11.07.2012 року по 04.03.2013 року та період з 13.08.2013 року по 12.11.2014 року позивач перебував у вимушеному прогулі в зв'язку з незаконним звільненням, а відтак сума за зазначений період за час вимушеного прогулу підлягає стягненню в судовому порядку.

В позовній заяві позивач просить суд стягнути з Київської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 наступні суми: 38741 грн. 78 коп. середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.07.2012 року по 04.03.2012 року та 77895 грн. 72 коп. середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13.08.2013 року по 12.11.2014 року, всього стягнути на користь ОСОБА_1 суму 116637 грн. 50 коп. (сто шістнадцять тисяч шістсот тридцять сім гривень 50 копійок).

В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог, оскільки позивач в адміністративному позові про визнання протиправним звільнення, позивач не порушував питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а відтак підстави для стягнення заявленої суми в судовому порядку відсутні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на публічній службі в митних органах на посаді головного інспектора №3 митного поста «Бориспіль-аеропорт» Київської обласної митниці.

Наказом №1446-к від 11.07.2012 р. за порушення Присяги державних службовців відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державну службу» припинено 11.07.2012 року перебування позивача на державній службі в митних органах України.

Київською обласною митницею 11.07.2012 р. видано наказ №594-к про переведення з позивачем повного розрахунку.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.09.2012 р. у справі №2а-10590/12/2670 за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Київської обласної митниці про визнання протиправним та скасування наказу Державної митної служби України №1446-к від 11.07.2012 року про припинення перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_1, головного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста "Бориспіль-аеропорт" Київської обласної митниці; визнання протиправним та скасування наказу Київської обласної митниці №594-к від 11.07.2012 року; поновлення ОСОБА_1 на роботі, позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України № 1446-к від 11 липня 2012 року "Про припинення перебування на державній службі"; скасовано наказ Київської обласної митниці № 594-к від 11 липня 2012 року; поновлено ОСОБА_1 на посаді головного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста "Бориспіль-аеропорт" Київської обласної митниці з 12 липня 2012 року; допущено негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста "Бориспіль-аеропорт" Київської обласної митниці з 12 липня 2012 року.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2013 р. постанову суду першої інстанції від 26.09.2012 р. залишено без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Державної митної служби України від 01.03.2013 р. №341-к «По особовому складу митних органів» скасовано наказ ДМС України від 11.07.2012 р. №1446-к «Про припинення перебування на державній службі» та поновлено ОСОБА_1 на посаді головного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста «Бориспіль-аеропорт» Київської обласної митниці з 12.07.2012 р.

Наказом ДМС України №152-к від 04.03.2013 р. «По особовому складу» вирішено вважати ОСОБА_1 таким, що став до роботи з 04.03.2013 р.

Водночас, Вищим адміністративним судом України 04.07.2013 р. прийнято ухвалу про скасування постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.09.2012 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2013 р., а справу №2а-10590/12/2670 направлено на новий розгляд.

З наказу ДМС України №1082-к від 13.08.2013 р. вбачається, що враховуючи ухвалу Вищого адміністративного суду України від 04.07.2013 р., якою скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.09.2012 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2013 р. у справі №2а-10590/12/2670 за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України та Київської обласної митниці про визнання дій протиправними, скасування наказів та поновлення на роботі, визнано таким, що втратив чинність наказ Державної митної служби України від 01.03.2013 р. №341-к «По особовому складу митних органів».

Наказом Київської обласної митниці №381-к від 13.08.2013 р. вирішено вважати таким, що втратив чинність наказ Київської обласної митниці від 04.03.2013 р. №152-к «По особовому складу».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.11.2013 року під час нового розгляду справи №2а-10590/12/2670 за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Київської обласної митниці про визнання протиправним та скасування наказу Державної митної служби України №1446-к від 11.07.2012 року про припинення перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_1, головного інспектора відділу митного оформлення №3 митного поста "Бориспіль-аеропорт" Київської обласної митниці; визнання протиправним та скасування наказу Київської обласної митниці №594-к від 11.07.2012 року; поновлення ОСОБА_1 на роботі, позовні вимоги задоволено повністю - визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України № 1446-к від 11 липня 2012 року "Про припинення перебування на державній службі"; визнано протиправним та скасовано наказ Київської обласної митниці № 594-к від 11 липня 2012 року "Про проведення розрахунку"; визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України 1082-к від 13

серпня 2013 року "Про визнання наказу таким, що втратив чинність"; визнано протиправним та скасовано наказ Київської обласної митниці 381-к від 13 серпня 2013 року "Про втрату чинності наказу Київської обласної митниці від 04.03.2013 № 152-к "По особовому складу"; поновлено ОСОБА_1 на посаді головного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста "Бориспіль-аеропорт" Київської обласної митниці з 11 липня 2012 року; допущено негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста "Бориспіль-аеропорт" Київської обласної митниці з 11 липня 2012 року.

24.12.2013 р. Окружним адміністративним судом м. Києва видано виконавчий лист щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді головного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста "Бориспіль-аеропорт" Київської обласної митниці з 11 липня 2012 року.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2014 р. постанову суду першої інстанції від 26.11.2013 р. залишено без змін.

Наказом Державної фіскальної служби України №1256-о від 06.11.2014 р. на виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.11.2013 р., з урахуванням ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.09.2014 р. скасовано накази Державної митної служби України від 11.07.2012 р. №1446-к «Про припинення перебування на державній службі» та від 13.08.2013 р. №1082-к «Про визнання наказу таким, що втратив чинність». Пунктом 2 зазначеного наказу передбачено керівнику Київської митниці Міндоходів забезпечити виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді в Київській митниці Міндоходів.

Київською митницею Міндоходів прийнято наказ №746-о від 12.11.2014 р. «По особовому складу», яким скасовано накази Київської обласної митниці №594-к від 11.07.2012 року «Про проведення розрахунку» та №381-к від 13.08.2013 р. «Про втрату чинності наказу Київської обласної митниці» від 04.03.2013 р. №152-к «По особовому складу»; зараховано ОСОБА_1 на посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Бориспіль-аеропорт» Київської митниці Міндоходів; вважати таким, що став до роботи з 12.11.2014 р. на вищезазначеній посаді.

18.02.2015 р. позивач звернувся до в.о. начальника Київської митниці ДФС із заявою про виплату середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за період з 11.07.2012 року по 04.03.2012 рік - 38741 грн. 78 коп. та середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за період з 13.08.2013 року по 12.11.2014 року - 77895 грн. 72 коп.

За результатами розгляду звернення позивачу листом №2022/1/10-70-10-47-К-13 від 10.03.2015 р. повідомлено, що виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу не була предметом судового розгляду, а відтак постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.11.2013 р. виконана в повному обсязі, а тому підстави для виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні.

Позивач, вважаючи, що сума середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу в період з 11.07.2012 року по 04.03.2013 року та період з 13.08.2013 року по 12.11.2014 року підлягає виплаті, однак позивачем не отримана, звернувся до суду з даним позовом, при вирішенні спору по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Вимогами ч.5 ст.124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 256 КАС України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

В силу вимог ч.2 ст.257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Згідно п. 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Матеріалами справи підтверджується, що період з 11.07.2012 року по 04.03.2013 року є вимушеним прогулом позивача, оскільки зазначеними вище судовими рішеннями встановлено протиправність звільнення позивача із займаної посади.

Водночас, судом встановлено, що питання щодо виплати середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу не було предметом розгляду у справі №2а-10590/12/2670.

Наявною в матеріалах справи довідкою про середню заробітну плату підтверджується, що за період з 11.07.2012 р. по 04.03.2013 р. сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача становить 42624,83 грн.

Відповідно до частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Право на компенсацію заробітку, втраченого за час виконання судового рішення про поновлення на роботі, встановлено статтею 236 Кодексу законів про працю України, відповідно до якої у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Стаття 236 Кодексу законів про працю України передбачає обов'язок власника, а у сфері публічно-правових правовідносин - суб'єкта владних повноважень, виплатити працівникові середній заробіток або різницю в заробітку за весь час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. В цьому випадку орган, який розглядав спір, виносить ухвалу про виплату вказаного відшкодування.

Суд звертає увагу, що в силу положень ст. 236 Кодексу законів про працю України, саме той орган, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі, вирішує питання про здійснення виплати середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі.

Як уже зазначалось вище, питання щодо поновлення позивача на посаді вирішено Окружним адміністративним судом міста Києва у справі №2а-10590/12/2670, водночас судом не присуджено стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а відтак суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 42624,83 грн., а відтак часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 69-71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Київської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 42624,83 грн. (сорок дві тисячі шістсот двадцять чотири грн. 83 коп.) середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за період з 11.07.2012 року по 04.03.2013 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилаються особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений 19.08.2015 р.

Суддя Є.В. Аблов