Справа № 2а-1173/10/1270
Суддя: Бадахова Т.П.
Дата ухвалення: 2010-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Островська О.П.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2010 року справа №2а-1173/10/1270

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючий: Бадахова Т.П.

судді Арабей Т.Г., Юрченко В.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 25 червня 2010 року по адміністративній справі № 2а-1173/10/1270 за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Лутугинському районі Луганської області про визнання дій неправомірними, скасування податкових повідомлень, зобовязання здійснити перерахунок земельного податку,-

ВСТАНОВИЛА:

12 лютого 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Лутугинському районі Луганської області про визнання дій незаконними по нарахуванню земельного податку, та визнання недійсними та скасування податкових повідомлень від 10 березня 2009 року № та № НОМЕР_1.

27 травня 2010 року позивачка уточнила позовні вимоги та просила визнати дії відповідача неправомірними, які полягають в неправильному застосуванні даних державного земельного кадастру, що призвело до необґрунтованого завищення земельного податку в 2007-2008 роках на 178291,04грн (в 29 разів) за земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства і риборозведення, що знаходяться у її власності та розташовані на території Юріївської селищної ради: ділянка № 1 (державний акт на право власності) на землю ЛГ № 102636) -2,0000 га; ділянка № 2 (державний акт на право власності на землю ЛГ № 159492) -14,0000 га; ділянка 0,4700 га ( в складі державного акту на право власності на землю ЛГ № 037016); на території Білоріченської селищної ради ділянка № 1 (державний акт на право власності на землю ЛГ № 041175) -2,0000 га; зобовязати ДПІ в Лутугинському районі Луганської області здійснити перерахунок земельного податку, належного до сплати в 2007-2008 роках за земельні ділянки сільськогосподарського призначення (для ведення особистого селянського господарства та риборозведення), що знаходяться у її власності та розташовані в межах Юріївської та Білоріченської селищних рад, загальною площею 21,0000 га.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 25 червня 2010 року позовні вимоги задоволені частково, внаслідок чого визнано незаконними дії відповідача по нарахуванню позивачу земельного податку за земельні ділянки на території Білоріченської селищної ради площею 2,00га в сумі 32,52 коп.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення від 10.03.2009 року №, прийняте відповідачем у відношенні позивача по нарахуванню земельного податку за земельні ділянки на території Білоріченської селищної ради площею 2,00га в сумі 32,52 коп.; зобовязано відповідача здійснити перерахунок земельного податку, належного до сплати в 2007-2008 роках за земельні ділянки на території Білоріченської селищної ради площею 2,00га, що знаходяться у власності ОСОБА_2. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою і просив апеляційний суд скасувати це рішення і прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що в позовній заяві ним ставилось питання про визнання неправомірними дій відповідача по нарахуванню позивачу сум земельного податку, тобто відповідач як субєкт владних повноважень під час розгляду справи повинен був довести, що його дії були правомірними і нарахування податку було проведено виключно в рамках діючого законодавства. Висновок суду про правомірність дій відповідача, на думку апелянта, є хибним, оскільки якщо приймати до уваги висновок суду про обовязковість знаходження будівель на земельній ділянці для застосування частини 6 статті 7 Закону України «Про плату на землю», чому тоді податкова застосувала вказаний в статті 7 Закону коефіцієнт до земельної ділянки під ставком площею 1,8300 га, яка є вільною від будь яких будівель та споруд, і чому в такому випадку податковою даний коефіцієнт був застосований лише до цієї частини земельної ділянки (вільної від буд-яких будівель), а не до всіх інших земельних ділянок, цільове призначення яких ведення особистого селянського господарства та які відповідно до статей 22,116,121 Земельного Кодексу України, статей 1,5 Закону України «Про особисте селянське господарство» відносяться до земель сільськогосподарського виробництва.

Таким чином, на думку апелянта, відповідач при здійсненні розрахунку земельного податку за 2007-2008 роки за земельні ділянки, які належать позивачу та розташовані в межах Юріївської селищної ради, допустив помилку при застосуванні норм закону України «Про плату за землю» і прийняв протиправне рішення та видав протиправні податкові повідомлення.

Відповідач надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив залишити рішення суду першої інстанції без змін та апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони в судове засідання не зявились, були повідомлені належним чином.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав:

З метою забезпечення оподатковування земельним податком, 23 лютого 2009 року відповідач звернувся до відділу земельних ресурсів у Лутугинському районі Луганської області з проханням надати кадастрову довідку по ОСОБА_2 станом на 01.01.2009 рік (а/с. 50).

Згідно кадастрової довідки № 01-06/692 від 25 лютого 2009 року вбачається, що починаючи з 2003-2006 років в користуванні позивача обліковуються земельні ділянки загальною площею 21 га, з яких: в межах населених пунктів на території Юріївської селищної ради 19 га, за межами населених пунктів на території Білоріченської селищної ради 2 га.

На підставі вищеотриманої довідки, та статті 18 Закону України, якою передбачено, що платники, які своєчасно не були залучені до сплати земельного податку, сплачують податок не більш як за два попередні роки, було винесено податкові повідомлення № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 від 10.03.2009 року, якими визначені суми податкового зобовязання із змеленого податку фізичних осіб за 2007-2008 роки, а саме: за земельні ділянки на території Білоріченської селищної ради, які знаходяться за межами населеного пункту на суму 32,59грн. та за земельні ділянки на території Юріївської селищної ради, які знаходяться в межах населеного пункту на суму 184652,24грн. (а.с.22).

Податкові повідомлення акти індивідуальної дії, прийняті відповідно до статті 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» № 2181 від 21.12.2000р.

Порядок направлення органами Державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків, затверджено наказом ДПА України від 27.05.2003 року № 247 (зареєстр. в Міністерстві юстиції України 11 червня 2003 року за № 467/7788), є нормативно-правовим актом в розумінні статті 117 Конституції України, підлягає застосуванню судом відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі-Порядок).

Як вбачається з корінців податкових повідомлень (арк.спр. 22), вони складені за формою «ф», згідно з додатком 1 для платників податків - фізичних осіб.

Відповідно до пункту 3.2 розділу 3, який визначає порядок складання податковими органами податкових повідомлень, у випадках, що зазначені в пункті 3.1 данного Порядку, структурний підрозділ, що здійснює розрахунок суми (донараховує суму) податкового зобовязання, складає податкове повідомлення зокрема за формою згідно з додатком 1 для платників податків фізичних осіб (форма «ф»), якщо відповідно до закону податковий орган самостійно визначає податкове зобовязання платника податків, за причинами, не повязаними із порушенням податкового або іншого законодавства.

Зі змісту спірних податкових повідомлень вбачається, що їх предметом є визначення земельного податку з фізичних осіб, тобто податку, який належить до загальнодержавних податків, відповідно до Закону України «Про систему оподаткування».

Таким чином, донарахування податку є порушення податкового законодавства, що підтверджується також запереченнями відповідача впродовж всього розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене, податковий орган безпідставно прийняв акт індивідуальної дії, який не застосовується до спірних правовідносин, внаслідок чого порушив п.п. 1,3,5 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доказів правомірності визначення податкових зобовязань позивачу, як платнику земельного податку, податковий орган не надав.

Таким чином, погоджуючись з доводами апелянта, викладеними ним в його апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно зясував обставин справи і зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, що призвело до помилкового вирішення спору.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

З огляду на вищезазначене колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись статтями 160, 184, 195, 196, 198, п.3,ст.202, ст.ст. 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 25 червня 2010 року по адміністративні справі № 2а-1173/10/1270 - задовольнити частково.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 25 червня 2010 року по справі № 2а-1173/10/1270 скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати недійсними податкові повідомлення Державної податкової інспекції у Лутугинському районі Луганської області від 10 березня 2009 року № та № НОМЕР_1.

В іншій частині позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у сумі 1грн.70коп.

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті. Повний текст постанови виготовлено 08 жовтня 2010 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України безпосередньо протягом двадцяти днів з дня її укладання.

Головуючий: Т.П.Бадахова

Судді: Т.Г.Арабей

ОСОБА_3