Справа № 9928/10/2070
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2010-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

24.11.2010 р. №2а-9928/10/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бартош Н.С.,

при секретарі судового засідання Островській М.О.,

за участю представників: позивача ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Фрунзенському районі м. Харкова про скасування податкового повідомлення-рішення,-

встановив:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Фрунзенському районі м. Харкова, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Фрунзенському районі м. Харкова №/0 від 29 липня 2010 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем була проведена перевірка, та складений акт №3643/17-211/НОМЕР_1 від 22.07.2010 року, на підставі якого винесено податкове повідомлення-рішення №/0 від 29.07.2010 року, яким визначено суму податкового зобов'язання ПДВ з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій на загальну суму 99445,50 грн. Позивач зазначив, що податковий кредит був підтверджений податковими накладними, та посилання відповідача на не включення контрагентом ФОП ОСОБА_3 - ТОВ "Сіті Груп" податкових зобов'язань до декларацій - незаконним.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач, Державна податкова інспекція у Фрунзенському районі м. Харкова, в ході розгляду справи надав заперечення на адміністративний позов, в якому виклав свою позицію проти доводів позивача, та просить суд відмовити в задоволенні позову ФОП ОСОБА_3 в повному обсязі, посилаючись на результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, та ненадання позивачем доказів фактичної передачі товару.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову, з наступних підстав.

При розгляді матеріалів справи судом встановлено, що ФОП ОСОБА_3 зареєстрований виконавчим комітетом Харківської міської ради 24.04.2001 року №0075530 (а.с.20), та зареєстрований як платник податку на додану вартість 05.05.2001 року свідоцтво №82162881 (а.с.21).

Фахівцем Державної податкової інспекції Фрунзенському районі м.Харкова була проведена планова виїзна перевірка з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства СПДФО ОСОБА_3 (НОМЕР_1) за період з 01.10.2008 року по 31.03.2010 року.

За результатами перевірки був складений акт №3643/17-211/НОМЕР_1 від 22.07.2010 року, яким встановлені порушення п.п.7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7, п.п.7.5.1 п.7.5, п.п.7.2.6, п.п.7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді що перевірявся за березень, квітень, травень 2009 року на суму 66297,00 грн.

За виявленими порушеннями було винесено податкове повідомлення-рішення №/0 від 29.07.2010 року щодо донарахування податкових зобов'язань та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 99445,50 грн., з них 66297,00 грн. - за основним платежем, та 33148,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Як вбачається з матеріалів справи ТОВ "Сіті Груп" 39), за період що перевірявся мав господарські відносини з ФОП ОСОБА_3, був постачальником позивача, що не заперечується сторонами.

У березні 2009 р. позивач здійснив оплату поставленого ТОВ "Сіті Груп" товару на загальну суму ПДВ - 29594,41 грн., у квітні 2009 року - ПДВ 16001,37 грн., у травні 2009 року - ПДВ 20701,92 грн., що підтверджується податковими накладними: №135 від 02.03.2009 р., №139 від 06.03.2009 року, №158 від 13.03.2009 року, №170 від 20.03.2009 року, №171 від 20.03.2009 року, №180 від 25.03.2009 року, №182 від 26.03.2009 року, №184 від 27.03.2009 року, №207 від 31.03.2009 року, №212 від 01.04.2009 року, №234 від 06.04.2009 року, №254 від 15.04.2009 року, №293 від 23.04.2009 року, №314 від 27.04.2009 року, №231 від 15.04.2009 року, №235 від 05.05.2009 року, №250 від 06.05.2009 року, №393 від 19.05.2009 року, №402 від 21.05.2009 року, №405 від 26.05.2009 року, №407 від 27.05.2009 року, №409 від 28.05.2009 року, також, позивачем надані видаткові накладні, розрахунки-фактури та акти здачі-прийняття робіт.

Пунктом 1.7. ст.1 Закону України "Про податок на додану вартість" визначено, що податковий кредит це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з законом про податок на додану вартість.

Вказаним Законом передбачений порядок формування податкового кредиту платника податку. Так, згідно з п.п.7.4.1. п.7.4. ст.7 даного закону, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою цим законом, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.7.5. ст.7 цього закону датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Також п.п.7.4.5. п.7.4. ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" передбачено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

На момент здійснення господарських операцій, та на момент перевірки постачальник позивача ТОВ "Сіті Груп", був платником податку на додану вартість, зареєстрованим відповідно до ст.9 Закону України "Про податок на додану вартість". Статус постачальника позивача не заперечувався відповідачем ні в запереченні, ні в ході судового засідання.

В ході господарської операції постачальником позивача ТОВ "Сіті Груп" були виписані податкові накладні: №135 від 02.03.2009 р., №139 від 06.03.2009 року, №158 від 13.03.2009 року, №170 від 20.03.2009 року, №171 від 20.03.2009 року, №180 від 25.03.2009 року, №182 від 26.03.2009 року, №184 від 27.03.2009 року, №207 від 31.03.2009 року, №212 від 01.04.2009 року, №234 від 06.04.2009 року, №254 від 15.04.2009 року, №293 від 23.04.2009 року, №314 від 27.04.2009 року, №231 від 15.04.2009 року, №235 від 05.05.2009 року, №250 від 06.05.2009 року, №393 від 19.05.2009 року, №402 від 21.05.2009 року, №405 від 26.05.2009 року, №407 від 27.05.2009 року, №409 від 28.05.2009 року.

Судом встановлено, що вищевказані податкові накладні оформлені згідно з п.п. 7.2.1. п.7.2. ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", відповідно до якого платник податку зобовязаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дату виписування податкової накладної;

в) повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

д) місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість;

е) опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм);

є) повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах отримувача;

ж) ціну поставки без врахування податку;

з) ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні;

и) загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Отже, позивач мав господарські взаємовідносини з платником податку на додану вартість - ТОВ "Сіті Груп". Позивач надав до суду належним чином оформлені податкові накладні, що підтверджують його право на податковий кредит та докази здійснення фактичної оплати товару, в тому числі і податку на додану вартість в розмірі 66297,00 грн. в ціні товару.

Відповідач не заперечував в судовому засіданні факт оплати позивачем товару, в тому числі і податку на додану вартість в ціні товару 66297,00 грн. за господарськими операціями з ТОВ "Сіті Груп".

При розгляді матеріалів справи судом встановлено, що відповідач при зменшенні суми бюджетного відшкодування посилається на факт автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, проведеного на рівні Державної податкової адміністрації України, відповідно до якого сума податку на додану вартість у розмірі 66297,00 грн. не була відображена контрагентом позивача ТОВ "Сіті Груп" в податкових деклараціях за березень 2009 року (29594,41 грн.), за квітень 2009 року (16001,37 грн.), за травень 2009 року (20702,00 грн.).

Суд зазначає, що ОСОБА_4 України "Про податок на додану вартість" не передбачає залежності права на бюджетне відшкодування та розміру сум бюджетного відшкодування платника податку від змісту декларації з податку на додану вартість постачальника такого платника податку.

ОСОБА_4 України "Про податок на додану вартість" регулює порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Згідно з п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 вказаного закону, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду

Відповідно до п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 вищезазначеного закону, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Судом встановлено, що позивачем розрахована сума бюджетного відшкодування за березень 2009 року - 29594,41 грн., за квітень 2009 року - 16001,37 грн., за травень 2009 року - 20701,92 грн. відповідно до п.7.7. ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість".

Суд, надаючи аналіз запереченням відповідача, зазначає таке.

Згідно з п.1.8. ст.1 Закону України "Про податок на додану вартість" бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку, і в момент, коли платник податку заявляє до відшкодування розраховану відповідно до закону про податок на додану вартість суму, вартість товару, яка містить в собі ПДВ, повинна бути сплачена і підтверджена відповідними платіжними документами.

Таким чином, вимога пункту 1.8 статті 1 Закону України "Про податок на додану вартість" щодо надмірної сплати податку як необхідної умови бюджетного відшкодування, стосується платника, який згідно із законом поніс фактичні витрати по сплаті податку.

Посилання відповідача на недоведеність фактичної передачі товару від ТОВ "Сіті Груп" до ФОП ОСОБА_3 спростовується наданими позивачем договору оренди від 05.01.2009 року, та видатковими накладними, актами приймання-передачі товару за підписами сторін.

Реальність настання правових наслідків в результаті придбання товару у ТОВ "Сіті Груп" та подальшого його використання у господарській діяльності, також, підтверджується банківською випискою по рахунку позивача за період з 01.03.2009 року по 31.05.2009 року, та податковими накладними, та видатковими накладними, які були додані в ході судового розгляду до письмових пояснень ФОП ОСОБА_3

Як свідчить аналіз приписів закону про податок на додану вартість, законом передбачено чіткий перелік підстав, які дають право на податковий кредит. Ці підстави дотримані позивачем в повному обсязі. Судом встановлено, що позивач оплатив отримані товари, додаткових вимог щодо права на податковий кредит, чинним законодавством не передбачено.

Суд вважає за необхідне зауважити на те, що посилання органу податкової служби на не включення до декларацій з ПДВ за березень 2009 року (29594,41 грн.), за квітень 2009 року (16001,37 грн.), за травень 2009 року (20702,00 грн.) контрагента позивача - ТОВ "Сіті Груп" та несплату ним ПДВ, судом до уваги не приймаються, оскільки у разі невиконання контрагентом платника податків зобовязань по сплаті податку до бюджету негативні наслідки (відповідальність) настають лише для нього. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення добросовісного платника податків права на його відшкодування у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо такого відшкодування та має документальне підтвердження розміру податкового кредиту.

Крім того, суд зазначає, що пункт 1 частини 2 статті 92 Конституції України наголошує, що система оподаткування, податки і збори встановлюються виключно законами України, тому застосування на практиці та посилання при судовому розгляді податкового органу на інструкції, накази та таке інше є таким, що порушує принцип верховенства права, закріплений частиною 1 статті 8 Конституції України.

Згідно з пунктом 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади ті їх посадові особи повинні діяти тільки на підставі, в межах повноважень і у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що обовязок доведення наявності фактів порушення податкового законодавства покладений на органи державної податкової служби, суд вважає, що відповідачем не доведений факт порушення позивачем вимог Закону України Про податок на додану вартість, а, отже, його висновки про завищення позивачем сум податкового кредиту по ПДВ за березень 2009 року (29594,41 грн.), за квітень 2009 року (16001,37 грн.), та за травень 2009 року (20702,00 грн.) на загальну суму 66297,00 грн. -необґрунтовані.

При зазначених обставинах, вимоги позивача правомірні, обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, а заперечення відповідача суд відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи, що рішення приймається на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд дійшов висновку про необхідність стягнення сплаченого судового збору з держбюджету на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 72, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Фрунзенському районі м. Харкова про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Фрунзенському районі м. Харкова №/0 від 29 липня 2010 року.

Стягнути з державного бюджету на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (61176, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 3.40 грн. (три гривні 40 копійок).

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, встановлених законом, залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного проваджені або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

У повному обсязі постанова виготовлена 29.11.2010 року.

Суддя Бартош Н.С.