Справа № 2а-7072/10/0570
Суддя: Ястребова Л.В.
Дата ухвалення: 2010-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кониченко О.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2010 року справа №2а-7072/10/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі:

судді - доповідача: Ястребової Л.В.

суддів: Колеснік Г.А., Ляшенка Д.В..

при секретарі судового засідання: Дровниковій К.В.

за участю представників:

представника позивача: ОСОБА_2

Представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Донецьку апеляційну скаргу Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 травня 2010 року по справі № 2а-7072/10/0570 за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № 000361742/0 від 29.02.2008 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 27 травня 2010 року адміністративний позов ОСОБА_4 до Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № 000361742/0 від 29.02.2008 року задоволено в повному обсязі.

Визнано недійсним податкове повідомлення-рішення № 000361742/0 від 29.02.2008 року.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 м. Маріуполь судовий збір в розмірі 3,40 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким позивачу в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Представник позивача під час апеляційного розгляду проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечень на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

ОСОБА_4 м. Маріуполь зареєстрований виконавчим комітетом Маріупольської міської ради Донецької області як субєкт підприємницької діяльності фізична особа та перебуває на податковому обліку Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя. Зареєстрований як платник податку на додану вартість, про що свідчить свідоцтво № 100005313 НБ № 073953.

Жовтневою міжрайонною державною податковою інспекцією м. Маріуполя проведена планова документальна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 05.12.2006 року по 31.12.2007 рік. Перевіркою встановлено порушення вимог: пп. 4.2.2 «б» п. 4.2 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»- не перераховано до бюджету податок з реклами в сумі 7,71 грн. за березень-квітень 2007 року; пп. 7.4.1 п. 7.4, пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України від 03.04.1997 року № 168/97 «Про податок на додану вартість»(із змінами та доповненнями), а саме завищення податкового кредиту за рахунок включення до складу податкового кредиту сум податку, сплачених платником у звітному періоді у звязку з придбанням товарів (робіт, послуг), які не відносяться до господарської діяльності за рахунок чого завищено податковий кредит на 26491 грн. За результатами перевірки складено акт № 372/17-2/НОМЕР_1 від 15.02.2008 року.

Не погодившись з висновками акту перевірки 29.02.2008 року позивач надав до Жовтневої МДПІ заперечення до акту.

Рішенням по результатам розгляду заперечень до акту перевірки № 372/17-2/НОМЕР_1 від 15.02.2008 року було залишення їх без розгляду.

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем прийняте спірне податкове повідомлення-рішення від 29.02.2008 року № 000361742/0 та застосовані до позивача штрафні (фінансові) санкції з податку на додану вартість на суму 31716,40 грн.

Не погодившись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням 05.03.2008 року позивач подав скаргу до Жовтневої МДПІ, якою просив визнати недійсним податкове повідомлення-рішення від 29.02.2008 року № 000361742/0.

25 квітня 2008 року позивачем було відкликано вищезазначену скаргу.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 6.1 ст. 6 та ст. 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно пп. 7.5.1 пп. 7.5 Закону України «Про податок на додану вартість», датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається: дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Підпунктом 7.4.5. зазначеного Закону, встановлено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пп. 7.2.6 цього пункту).

В даному випадку суми сплаченого податку у звязку з придбанням товарів (послуг) підтверджені податковими накладними, а тому вони підлягають включенню до складу податкового кредиту.

В акті перевірки Жовтневою міжрайонною державною податковою інспекцією зазначено, що до податкового кредиту за 4 квартал 2007 року позивачем віднесено придбання виробничої машини (плоттер широкоформатний) по податковій накладній № 163 від 24.10.2007 року встановити використання якого в підприємницькій діяльності перевіркою не можливо, що потягнуло за собою порушення вимог пп. 7.4.1 п. 7.4., пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», а саме завищення податкового кредиту за рахунок включення до складу податкового кредиту сум податку, сплачених платником у звітному періоді у звязку з придбанням товарів (робіт, послуг), які не відносяться до складу господарської одиниці.

Як встановлено судом, та підтверджено актом перевірки, основний вид діяльності платника податків є рекламна та поліграфічна продукція, яка закуповується та використовується у господарській діяльності позивача. Обладнанням є широкоформатний пллотер, який використовується для виготовлення рекламної продукції. Цей факт підтверджений наявними доказами у справі, та відповідачем під час розгляду справи судом першої інстанції не спростований.

Позивач ОСОБА_4 знаходився на спрощеній системі оподаткування згідно Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності» (з змінами та доповненнями). Ведення обліку дебіторської та кредиторської заборгованості приватним підприємцем чинним законодавством не передбачено. У відповідності до п. 8 Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 29 жовтня 1999 р. N 599, для визначення результатів власної підприємницької діяльності на підставі хронологічного відображення здійснених господарських і фінансових операцій платник єдиного податку веде Книгу обліку доходів і витрат згідно із додатком N 10 до Інструкції про прибутковий податок з громадян, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.93 N 12 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.06.93 за N 64. При цьому обов'язковому заповненню підлягають лише графи "період обліку", "витрати на виробництво продукції", "сума виручки (доходу)", "чистий доход".

Облік доходів та витрат субєкт підприємницької діяльності здійснює в книзі обліку доходів і витрат, яку ведуть громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності протягом календарного року, форми № 10, затвердженої Наказом Головної державної податкової інспекції України від 21 квітня 1993 року N 12, яка надавалась під час здійснення перевірки і цей факт податкова інспекція не заперечує.

Посилання Державної податкової інспекція у акті перевірки на той факт, що не можливо встановити використання придбаних товарів в підприємницькій діяльності, оскільки ОСОБА_4 відмовився надати інвентаризацію залишків товару станом на 31.12.2007 рік, що потягнуло за собою порушення вимог пп. 7.4.1 п. 7.4, пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», а саме завищення податкового кредиту за рахунок включення до складу податкового кредиту сум податку, сплачених платником у звітному періоді у звязку з придбанням товарів (робіт, послуг), які не відносяться до господарської діяльності є необгрунтовним.

Як встановлено судом першої інстанції та не спростовано відповідачем по справі, всі товари, придбані позивачем згідно податкових накладних (з ПДВ) загальна сума яких складає в 4 кварталі 2007 року 27104,32 грн., в 3 кварталі 2007 року 9715,42 грн., у 2 кварталі 2007 року 12613,18 грн. використовувались у господарській діяльності СПД ОСОБА_4, (для нанесення логотипів замовників при виготовлені рекламної продукції, тощо), що підтверджується наявними доказами у справі.

Пунктом 1 Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 11 серпня 1994 року N 69 встановлено, що Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" для підтвердження правильності та достовірності даних бухгалтерського обліку та звітності, передбачено проведення підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (далі - підприємство) незалежно від форм власності інвентаризації майна, коштів і фінансових зобов'язань. Однак, як встановлено судом, діючим податковим законодавством не передбачено обовязкове проведення інвентаризації залишків товару, підприємцями, що знаходиться на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності.

Стосовно посилання відповідача на пропущення строку звернення до суду, щодо оскарження рішення податкового органу, згідно ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено загальний строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи який становить один рік. Зазначений строк, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас пп. 5.2.5 п. 5.2 ст. 5 Закону України від 21.12.2000 N 2181-III "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" встановлює, що платник податків вправі оскаржити до суду рішення контролюючого органу про нарахування податкового зобов'язання у будь-який момент після отримання відповідного податкового повідомлення з урахуванням строків давності. В свою чергу, строки давності визначені ст. 15 зазначеного Закону і становлять 1095 днів.

При вирішенні правової колізії між положеннями ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України і нормами ст.ст. 5 та 15 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" судам слід враховувати приписи ч. 3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, яка передбачає, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Виходячи з наведеної норми Кодексу адміністративного судочинства України, строки звернення з адміністративним позовом та порядок їх обчислення можуть встановлюватися також іншими законами, в тому числі Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", який є спеціальним законом з питань оподаткування.

Суд першої інстанції вірно встановив, що строк звернення платника податків з позовом до адміністративного суду щодо оскарження рішення контролюючого органу про нарахування податкового зобов'язання визначається на підставі норм ст.ст. 5 та 15 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" і становить 1095 днів з моменту отримання відповідного податкового повідомлення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судове рішення першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права і не може бути скасовано чи змінено з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 195, 196, пунктом 1 статті 198, ст.ст. 200, 205, 206, 211, 212, 254, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 травня 2010 року по справі № 2а-7072/10/0570 за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № 000361742/0 від 29.02.2008 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: Л.В. Ястребова

Судді: Г.А. Колеснік

ОСОБА_5