Справа № 2а-2209/09
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2011-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.11 № 81689/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

Головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів Коваля Р.Й., Улицького В.З.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від 02 липня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області про визнання протиправним рішення та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2009 року позивач ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області, в якому просила дії заступника начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області ОСОБА_2 по винесенню постанови №384 від 06 березня 2009 року по справі про адміністративне правопорушення визнати протиправними; скасувати постанову № 384 від 06 березня 2009 року про притягнення її до адміністративної відповідальності згідно ч. 3 ст. 96 КУпАП; накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу 85 грн.

Постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 02 липня 2009 року у справі поновлено ОСОБА_1 строк на оскарження постанови № 384 від 06.03.2009 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 96 КУпАП. ОСОБА_1 в позові до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області про визнання протиправним рішення та скасування постанови про адміністративне правопорушення від 06.03.2009 року № 384 відмовлено за безпідставністю.

Вказана постанова мотивована тим, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є законною, оскільки позивач порушив вимоги ст.29 Закону України «Про планування і забудову територій» за що передбачена відповідальність згідно ч. 3 ст. 96 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на її незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просила скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що дозвіл на будівництво вбиральні позивачу надано згідно рішення виконавчого комітету Богдашівської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області №88 від 21 червня 2007 року. А будівництво проведене згідно плану забудови земельної ділянки.

Сторони в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.03.2009 року заступником начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області стосовно позивача було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 85,00 грн. Постанова прийнята за наслідками проведеної перевірки від 25.02.2009 року, якою було виявлено збудовану вбиральню без дозволу на виконання будівельних робіт про що складено протокол про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ч.3 ст. 96 КУпАП проектування об'єктів і споруд з порушенням затвердженої у встановленому порядку містобудівної документації, виконання будівельних або реставраційних робіт без дозволу чи затвердженого проекту або з відхиленням від нього тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.29 Закону України «Про планування і забудову територій» (в редакції від 03.02.2009) дозвіл на виконання будівельних робіт це документ, що засвідчує право забудовника та підрядника на виконання будівельних робіт, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд, видачу ордерів на проведення земляних робіт. Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно ч. 3 ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій» дозвіл на виконання будівельних робіт надається серед іншого на підставі рішення виконавчого органу відповідної ради або місцевої державної адміністрації про дозвіл на будівництво об'єкта містобудування.

Отже, на переконання колегії суддів позивачем було порушено вимоги ст. 29 Закону України «Про планування та забудову територій». Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що будівництво вбиральні проводилося позивачем без передбаченого законом дозволу. Колегія суддів не враховує посилання апелянта на рішення виконавчого комітету Богдашівської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області №88 від 21 червня 2007 року, оскільки наявність такого рішення не виключає необхідності отримання дозволу відповідача на проведення будівельних робіт.

Статтею 29 Закону зазначається, що здіснення будівельних робіт на об»єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

З врахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який повно й правильно встановив обставини справи, обґрунтовано і підставно відмовив в задоволенні позову та прийняв судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від 02 липня 2009 року у справі № 2а-2209/09 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя Р.Й. Коваль

суддя В.З. Улицький