Справа № 2а-11644/10/2670
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2015 року м. Київ К/9991/44418/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Олексієнка М.М.,

Стародуба О.П.,

провівши у порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи

за позовною заявою першого заступника прокурора Шевченківського району міста Києва в інтересах Держави в особі Київського міського центру зайнятості до Головного управління контролю за благоустроєм виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про стягнення штрафу,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління контролю за благоустроєм виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 4 квітня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 6 червня 2012 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2010 року перший заступник прокурора Шевченківського району міста Києва в інтересах Держави в особі Київського міського центру зайнятості звернувся до суду з позовом про стягнення з Головного управління контролю за благоустроєм виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) штрафу в розмірі 339 563,21 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач вивільнив на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України працівників: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 Актом від 9 червня 2010 року № 33 перевірки дотримання законодавства України про зайнятість населення встановлено недотримання відповідачем приписів пункту 5 статті 20 Закону України від 1 березня 1991 року № 803-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 803-XII) щодо своєчасного подання звіту про вивільнення працівників за формою 4-ПН, внаслідок чого йому нараховано штраф у розмірі 339 563,21 грн, який, незважаючи на письмову вимогу Головного управління контролю за благоустроєм виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 6 липня 2010 року, відповідачем добровільно не сплачено.

Посилаючись на наведені обставини, просив позов задовольнити.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 4 квітня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2011 року, позовні вимоги задоволено. Стягнуто з відповідача на користь Київського міського центру зайнятості штраф в розмірі 339 563,21 грн.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування ухвалених ними рішень та прийняття нового, про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Згідно з пунктом 5 статті 20 Закону № 803-XII при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників, підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності зобов'язані повідомити про це не пізніше як за два місяці у письмовій формі (форма 4-ПН) державну службу зайнятості, вказуючи підстави і строки вивільнення, найменування професій, спеціальностей, розмір оплати праці, а в десятиденний строк після вивільнення - списки фактично вивільнених працівників.

У разі неподання або порушення строків подання цих даних стягується штраф у розмірі річної заробітної плати за кожного вивільненого працівника. Ці кошти зараховуються до фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття і використовуються для фінансування заходів щодо працевлаштування та соціального захисту вивільнених працівників.

Судами встановлено, що відповідач з 25 червня 2008 року вивільнив на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України працівників: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Однак, звіту про їх вивільнення за формою 4-ПН до Київського міського центру зайнятості не надіслав. Річна заробітна плата вивільнених працівників в сукупності склала 339 563,21 грн.

Сплатити в добровільному порядку суму штрафу на вимогу Київського міського центру зайнятості від 6 липня 2010 року №11-6607з відповідач відмовився.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 жовтня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2011 року, відмовлено в задоволенні позову у справі № 2а-10566/10/2670 за позовом Головного управління контролю за благоустроєм виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до головного спеціаліста Інспекції по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення Київського міського центру зайнятості - Прощенка А.М., Київського міського центру зайнятості про визнання дій щодо прийняття рішення про застосування економічних санкцій протиправними та скасування рішення.

21 лютого 2012 року ухвалою Вищого адміністративного суду України № К/9991/79950/11 вказані рішення залишено без змін.

Зазначеними рішеннями встановлено, що дії головного спеціаліста Інспекції по контролю за додержанням законодавства про зайнятість населення Київського міського центру зайнятості - Прощенка А.М. щодо визначення розміру економічних санкцій згідно наданої Головним управлінням контролю за благоустроєм виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) інформації та щодо прийняття рішення про застосування економічних санкцій відносно Головного управління контролю за благоустроєм виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) згідно акту від 9 червня 2010 року № 33 є правомірними.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення судів попередніх інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки при їх ухваленні суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в судових рішеннях повно відображені обставини, що мають значення для справи, їх висновки щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220-1, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Головного управління контролю за благоустроєм виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відхилити, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 4 квітня 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 6 червня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам та оскарженню не підлягає.

Судді В.В.Швець

М.М.Олексієнко

О.П.Стародуб