Справа № 2а-3942/09
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 року м. Київ К/9991/27148/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Швеця В.В., -

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до старшого державного інспектора праці Територіальної державної інспекції праці у Волинській області Сорокіної Олени Миколаївни про скасування постанови про накладення штрафу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2011 року, -

встановив:

У вересні 2009 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до старшого державного інспектора праці Територіальної державної інспекції праці у Волинській області Сорокіної О.М. про визнання незаконною і скасування постанови від 3 вересня 2009 року № 03-03-34/0032-0007 про накладення штрафу відповідно до статті 188-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2009 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2011 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2011 року і прийняти нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 27 серпня 2009 року відповідач та головний державний інспектор праці Ганя Н.В. за дорученням керівника прибули у відокремлений підрозділ «Ковельська дистанція колії» Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» для проведення перевірки щодо дотримання законодавства про працю.

Виконуючим обов'язки начальника відокремленого підрозділу «Ковельська дистанція колії» Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» ОСОБА_4 не було допущено перевіряючих до перевірки і не надано їм потрібних документів, у зв'язку з чим старшим державним інспектором праці Територіальної державної інспекції праці у Волинській області Сорокіною О.М. складено протокол від 27 серпня 2009 року № 03-03-34/0032 про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 188-6 КУпАП, за результатами розгляду якого 3 вересня 2009 року відповідач виніс постанову № 03-03-34/0032-0007 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень за створення перешкод у проведенні перевірки по додержанню законодавства про працю.

Так, у відповідності до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 39 Закону України «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року № 2694-ХІІ посадові особи спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з нагляду за охороною праці мають право безперешкодно відвідувати підконтрольні підприємства (об'єкти), виробництва фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та здійснювати в присутності роботодавця або його представника перевірку додержання законодавства з питань, віднесених до їх компетенції.

Відповідно до пункту 4 Положення про Державний департамент нагляду за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2003 № 50 (чинного на час виникнення спірних правовідносин), такий відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, в частині забезпечення реалізації прав і гарантій працівників, шляхом проведення перевірок роботодавців та робочих органів виконавчих дирекцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пункт 6 даного Положення визначає права посадових осіб Державного департамента нагляду за додержанням законодавства про працю, зокрема: безперешкодно в будь-який час без попереднього інформування з пред'явленням службового посвідчення відвідувати для перевірки додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування адміністративні і виробничі приміщення роботодавців, робочі органи виконавчих дирекцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування; ознайомлюватися з інформацією, документами і матеріалами та одержувати від роботодавців, робочих органів виконавчих дирекцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування копії або витяги з документів, ведення яких передбачено законодавством про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, необхідних для виконання їх повноважень. Вимагати від роботодавців або працівників необхідні пояснення. Для проведення перевірки роботодавцем надається робоче місце з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками, створюються з цією метою інші належні умови.

За правилами статті 188-6 КУпАП (у редакції, чинний на час виникнення спірних правовідносин) невиконання законних вимог посадових осіб органів спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з державного нагляду за додержанням законодавства про працю щодо усунення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування або створення перешкод для діяльності цих органів тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судами попередніх інстанцій вірно встановлено, що позивач під час виконання обов'язків керівника відокремленого підрозділу «Ковельська дистанція колії» Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» шляхом ненадання на вимогу інспектора праці необхідних для проведення перевірки документів чинив перешкоди у виконанні ним покладених законом повноважень, на підставі зазначеного було складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено оскаржувану постанову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4, оскільки відповідачем правомірно, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, винесено постанову від 3 вересня 2009 року № 03-03-34/0032-0007 про накладення штрафу відповідно до статті 188-6 КУпАП.

Згідно частини 3 статті 220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до старшого державного інспектора праці Територіальної державної інспекції праці у Волинській області Сорокіної Олени Миколаївни про скасування постанови про накладення штрафу - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями

237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Швець В.В.