Справа № 2а-2366/10/1227
Суддя: Бадахова Т.П.
Дата ухвалення: 2010-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кордюкова Ж.І.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2010 року справа №2а-2366/10/1227

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого: Бадахової Т.П.

суддів: Василенко Л.А., Юрченко В.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29 червня 2010 року по справі №2а-2366/10/1227 за позовом ОСОБА_2 до інспектора ВДАЇ м. Сєвєродонецька капітана міліції ОСОБА_3 про встановлення відсутності компетенції у відповідача по складанню протоколу про адміністративне правопорушення від 30.05.2010 року серії ВВ № 300805 та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ВВ № 266158 від 30.05.2010 року,-

ВСТАНОВИЛА:

03 червня 2010 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом.

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29 червня 2010 року у задоволенні позову було відмовлено за необгрунтованістю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29 червня 2010 року, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права та просив розглянути справу без його участі.

В обґрунтування апеляційної скарги зроблено посилання, на те, що суд першої інстанції зробив хибний висновок з показань свідка ОСОБА_4, що працююче реле він чув в момент повороту, тобто це не означає, що реле (а звісно ж і сам світловий покажчик повороту) не працювало до повороту. Крім цього, апелянт додав до апеляційної скарги пояснення ОСОБА_4, в яких зазначено, що суд першої інстанції опитуючи його в якості свідка не вірно зрозумів його свідчення, оскільки він не є водієм, правил дорожнього руху не вивчав, тому говорячи в суді першої інстанції про те, що чув звук працюючого реле в проміжок часу коли проїжджали поворот, мав на увазі, що поворот це ділянка дороги яка починається приблизно від вїзду на ринок «Радість» та аж до автомобільного салону, тобто на всій ділянці дороги, яку він вважає поворотом.

Крім цього, в апеляційній скарзі зазначено, що судом першої інстанції встановлено, що світловий покажчик повороту був ним ввімкнутий, тоді як в оскаржуваних протоколі та постанові зазначено, що світловий покажчик повороту не був взагалі ввімкнутий.

Сторони до суду апеляційної інстанції не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне:

30 травня 2010 року позивач, керуючи належним йому автомобілем марки ВАЗ 211040, держ.№ ВВ 2307ВК, рухався направо на перехресті Донецька-Вілесовата за перехрестям був зупинений відповідачем за порушення пункту 9.2., 9.3 Правил дорожнього руху, тобто не включення світлового покажчику повороту. Внаслідок чого, відповідачем, в присутності позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення від 30.05.2010 року серії ВВ №300805 та постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 статі 122 КУпАП України, у вигляді штрафу в сумі 425грн.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що позивач був ознайомлений з протоколом про адміністративне правопорушення та постановою, про що свідчить його особистий підпис та письмово заперечував проти порушень ним правил дорожнього руху. Показання свідків в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України „Про дорожній рух" - забезпечення безпеки дорожнього руху в Україні покладається на Державну автомобільну інспекцію, яка входить до системи органів Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 222 КУпАП від імені органів внутрішніх справ (міліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 статі 122 КУпАП мають право працівники Державтоінспекції МВС України, які мають спеціальні знання.

Тобто, колегія суддів вважає, що відповідач мав повноваження щодо складання протоколів про адміністративні правопорушення, тому в цій частині апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Разом з цим, згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом першої інстанції на підставі зібраних по справі доказів, пояснень позивача та свідка у судовому засіданні підтверджений факт порушення позивачем п.9.2,9.4 ПДР.

Додаткові письмові пояснення, надані до суду апеляційної інстанції свідком ОСОБА_4 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки підстав, які б ставили під сумнів його свідчення в суді першої інстанції, не має.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, не приймає доводи скаржника та погоджує висновок суду першої інстанції, що постанова про накладання адміністративного штрафу була складена правомірно, відповідним органом, в межах, санкцій, передбачених КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасовано чи змінено з підстав, що наведені в апеляційній скарзі, судом ретельно перевірено доводи сторін, дано їм вірну оцінку, постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються, підстави для скасування постановленого по справі судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29 червня 2010 року по справі №2а-2366/10/1227 - залишити без задоволення.

Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29 червня 2010 року по справі №2а-2366/10/1227 - залишити без змін.

Ухвала прийнята та виготовлена в судовому засіданні 09 вересня 2010 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.П.Бадахова

Судді Л.А.Василенко

ОСОБА_5