Справа № К/9991/59923/11-С
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" серпня 2015 р. м. Київ К/9991/59923/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Олексієнка М.М.,

Стародуба О.П.,

провівши в порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області про стягнення коштів,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Житомирської області 12 серпня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2008 року ОСОБА_4 пред'явила в суді позов до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області (далі - УПСЗН) про стягнення недоплаченої грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва в сумі 1067,40 гривень; підвищення до пенсії як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення в сумі 5 337 гривень та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в сумі 588,87 гривень, передбачених статтями 37, 39 та 51 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-XII) за період з 1 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 2 червня 2009 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано дії УПСЗН протиправними та стягнуто з за період з 1 вересня 2007 року по 31 грудня 2007 року передбачену статтею 37 Закону № 796-XII допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва в сумі 723,20 гривень та передбачену статтею 39 Закону № 796-XII доплату до пенсії в сумі 3 598 гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Житомирської області 12 серпня 2011 року постанову суду першої інстанції в частині нарахування та виплати ОСОБА_4 доплати до пенсії в сумі 3 598 гривень, відповідно до статті 39 Закону № 796-XII за період з 1 вересня 2007 року по 31 грудня 2007 року скасовано та ухвалено нове про відмову в задоволенні позову в цій частині. Позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність УПСЗН в частині не нарахування допомоги, відповідно до статті 37 Закону № 796-XII та зобов'язано здійснити її нарахування за період з 1 вересня 2007 року по 31 грудня 2007 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_4 посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування ухваленого ним рішення та залишення в силі постанови суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 є особою, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, пенсіонером, яка постійно проживає в селі Острови Овруцького району - населеному пункті, що належить до території радіоактивного забруднення, яку віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог в щодо стягнення додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, передбаченої статтею 51 Закону № 796-XII, виходив лише з того, що УПСЗН є неналежним відповідачем щодо цих вимог.

Апеляційний суд, скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи в частині задоволених позовних вимог щодо нарахування та виплати доплати до пенсії, передбаченої статтею 39 Закону № 796-XII також вказав на те, що УПСЗН є неналежним відповідачем щодо цих вимог.

Однак, такий висновок судів не можна визнати обґрунтованим.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року № 936 «Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», частини першої статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2007 року № 1261, Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління ПФУ від 30 квітня 2002 року № 8-2, виплата підвищення до пенсії непрацюючому пенсіонеру, у зв'язку з проживанням на території радіоактивного забруднення та додаткової пенсії здійснюється відповідними управліннями Пенсійного Фонду України.

Згідно з положеннями статті 52 КАС України, суд, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

На вказані обставини, суд першої інстанції не звернув уваги та не притягнув до участі в справі відповідне управління пенсійного фонду, як відповідача, а безпідставно відмовив в задоволенні позовних вимог про стягнення додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, передбаченої статтею 51 Закону № 796-XII, лише з тих підстав, що позов пред'явлено не до належного відповідача.

Апеляційний суд, виявивши порушення судом першої інстанції норм процесуального права, повторив помилку суду першої інстанції, та безпідставно відмовив в задоволенні позовних вимог про нарахування та виплати доплати до пенсії, передбаченої статтею 39 Закону № 796-XII посилаючись на те, що ці позовні вимоги пред'явлено не до належного відповідача.

Оскільки зазначені обставини мають суттєве значення для правильного вирішення питання, то прийняті судами рішення не можна визнати законними і обґрунтованими.

Частинами другою та третьою статті 159 КАС встановлено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З врахуванням наведеного, рішення попередніх судів підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

При новому розгляді суду першої інстанції слід враховувати наведене та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 222, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 2 червня 2009 року та постанову Апеляційного суду Житомирської області 12 серпня 2011 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Судді В.В.Швець

М.М.Олексієнко

О.П.Стародуб