Справа № 817/383/13-а
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2013-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/383/13-а

19 березня 2013 року 11год. 10хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О. за участю секретаря судового засідання Бондаренко В.Ю. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача: представник ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_4 акціонерне товариство "ОСОБА_5 завод скловиробів"
до ОСОБА_5 міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 акціонерне товариство "ОСОБА_5 завод скловиробів" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 міжрайонної державної податкової інспекції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.01.2013р. № про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 1 820 801,96 грн.

Підставою для прийняття спірного рішення про нарахування штрафних санкцій став висновок податкового органу про те, що на момент перевірки позивачем не пред'явлено вантажні митні декларації типу ВМД-40, які на думку податкового органу є єдиним документом, що підтверджують факт здійснення імпортної операції (поставки товару).

Позивач вказує, що відповідно до чинного законодавства моментом імпорту, тобто моментом поставки на митну територію України товарів, в кожному разі є момент перетину товаром митного кордону, а не дата оформлення ВМД типу 40. Ототожнення відповідачем моменту імпорту товарів з моментом його митного оформлення позивач вважає помилковим, оскільки первинним є перетин товаром митного кордону України, як умова здійснення імпорту, що передує митному оформленню товарів, а пропуск через митний кордон означає дозвіл використовувати товари у визначеному митному режимі.

Позивач зазначає, що факт своєчасної поставки імпортованих товарів за контрактом з фірмою "Revimac s.r.l" Італія, підтверджується товаросупровідними документами, а саме накладними CMR, які містять відмітки митниці на кордоні, а також відмітки митниці призначення Рівненської митниці про взяття товару під митний контроль.

Враховуючи, що імпортовані товари за контрактом з іноземною фірмою поставлені на митну територію України в межах законодавчо встановленого строку поставки - 180 днів з дати платежу, позивач вважає відсутніми підстави для застосування штрафних санкцій.

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав з наведених у ньому підстав, просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 міжрайонна державна податкова інспекція адміністративний позов не визнав, подав письмове заперечення (а.с.135-136). Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення, яке відповідає наведеному в запереченні. Зокрема, зазначив, що за результатами планової перевірки позивача було встановлено порушення термінів розрахунків по зовнішньоекономічному контракту з підприємством-нерезидентом. Виходячи з положень ч.1 ст.2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", у разі коли імпортна операція здійснюється за відсутності умов відстрочення поставки, така поставка повинна бути здійснена на протязі 180 днів з моменту здійснення авансових платежів або виставлення векселя на користь постачальника продукції. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону порушення резидентами термінів, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (митної вартості недопоставленої продукції) в іноземній валюті, перерахованої в грошову одиниці України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.

Представник відповідача зазначив, що доводи позивача про невірне визначення податковим органом дати надходження товару в Україну є помилковими. Пояснив, що як вбачається з ч.1 ст.2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" строки розрахунків за імпортними операціями пов'язані зі строками поставки. Це у свою чергу зумовлює необхідність визначення моменту здійснення поставки з метою визначення строків імпортної операції. Вказує, що позивач безпідставно ототожнює поняття "імпорт", "ввезення товару", "переміщення товару через кордон" з поняттям "здійснення поставки", про яке і йдеться в Законі України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті". Згідно з абзацом 12 пункту 1.1 Інструкції про порядок здійснення контролю і отримання ліцензій за експортними, імпортними та лізинговими операціями, затвердженої Постановою Національного банку України № 136 від 24.03.1999р. (із змінами та доповненнями) здійснення поставки - оформлення ВМД (у випадку ввезення продукції на територію України, якщо така продукція згідно з законодавством України підлягає митному оформленню) або виконання нерезидентом усіх зобов'язань щодо поставки, покладених на нього за договором (в інших випадках). Податковий орган не заперечує факту розміщення товару на митний ліцензійний склад, однак законодавчо визначено, що датою надходження товару в Україну слід вважати дату митного оформлення вантажної митної декларації.

З наведених підстав представник відповідача вважає, що оскільки ВМД в режимі ІМ-40 оформлені позивачем з порушенням 180-денного терміну з моменту вчинення платежів, податковим органом правомірно застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції, у зв'язку з чим просить в задоволенні позову відмовити повністю за безпідставністю вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх в сукупності, відповідно до вимог закону, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі направлень від 23.11.2012р. посадовими особами ОСОБА_5 МДПІ проведено планову виїзну перевірку Приватного акціонерного товариства "ОСОБА_5 завод скловиробів" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2011р. по 30.09.2012р.

Результати перевірки оформлені актом від 14.01.2013р. № 14/22/30923971, в якому вказано, що на порушення частини 1, частини 2 статті 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.1994р. № 185/94-ВР імпортна частина контракту від 01.04.2008р. № КТZ-RVМ 01/08 з Фірмою "Revimac s.r.l" Італія в сумі 501854 євро /5771342,58 грн. надійшла з порушенням законодавчо встановлених граничних термінів, а саме:

198130 євро - граничний термін надходження імпортної частини контракту (180 днів) - 21.09.2009р., товар розмитнено 21.10.2011р. в сумі 154021 євро та 17.02.2012р. в сумі 44109 євро;

117969,30 євро - граничний термін надходження імпортної частини контракту (180 днів) - 20.12.2010р., товар розмитнено 17.02.2012р. в сумі 30224 євро, 13.04.2012р. в сумі 43500 євро та 20.04.2012р. в сумі 44245,30 євро;

185754,70 євро - граничний термін надходження імпортної частини контракту (180 днів) - 19.09.2011р., товар розмитнено 20.04.2012р. в сумі 185754,70 євро (а.с.14).

Додатком № 7/в до акта перевірки по вищевказаних операціях розраховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД на загальну суму 1 820 801,69 грн., при цьому в колонці "дата здійснення авансового платежу" зазначено: 25.03.2009р., 23.06.2010р., 23.03.2011р., та в колонці "граничний термін надходження імпортної частини" зазначено відповідно: 21.09.2009р., 20.12.2010р., 19.09.2011р. (а.с.16).

На підставі акта перевірки від 14.01.2013р. № 14/22/30923971 ОСОБА_5 МДПІ 30.01.2013р. прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким у зв'язку з порушенням частин 1 та 2 статті 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.1994р. № 185/94-ВР на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України нараховано суму грошового зобов'язання за платежем "пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов'язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства" в сумі 1 820 801,69 грн. (а.с.6).

Судом встановлено, що 01.04.2008р. між ПрАТ "ОСОБА_5 завод скловиробів" (покупець) та Фірма "Revimac s.r.l" Італія (продавець) було укладено контракт № КТZ-RVМ 01/08 на поставку обладнання для виробництва скляної тари, загальна вартість контракту 3 997 000 євро. Пунктом 3.1 контракту передбачено, що розрахунки між покупцем та продавцем здійснюються шляхом безвідкличного документарного підтвердженого акредитиву, відкритого на суму 3 997 000 євро банком покупця і підтвердженого першокласним європейським банком. Договором передбачений порядок розрахунків: 90% суми акредитиву 3 597 300 євро пропорційно платежами після кожного часткового відвантаження і проти наданих документів: - рахунків-фактур, CMR з реквізитами покупця в якості отримувача вантажу, акту приймання-передавання устаткування; 10 % суми акредитиву 399 700 євро проти наданих документів: протоколу остаточних випробувань та запуску устаткування в експлуатацію, комерційного рахунку (а.с.17-24).

Додатковою угодою від 21.01.2009р. до контракту № КТZ-RVМ 01/08 загальну вартість контракту сторони визначили в сумі 3 037 240 євро (а.с.25-26).

Розділом 3.5 "Дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій" акта перевірки стверджено і сторонами не заперечується, що ПрАТ "ОСОБА_5 завод скловиробів" 03.06.2008р. з ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в особі керуючої філією ВАТ "Укрексімбанк" м. Рівне укладено договір №6508К17 про кредитування шляхом відкриття безвідкличного документарного підтвердженого непокритого акредитиву, сума акредитиву 3 997 000 євро.

Фінансуючим банком UBS AG, Zurich (Швейцарія) проведено платіж на умовах, визначених акредитивом, на користь Фірми "Revimac s.r.l", а саме:

04.12.2008р. в сумі 834721,00 євро; граничний термін надходження імпортної частини - 02.06.2009р.;

16.01.2009р. в сумі 1242760,00 євро; граничний термін надходження імпортної частини - 15.07.2009р.;

25.03.2009р. в сумі 656035,00 євро; граничний термін надходження імпортної частини - 21.09.2009р.

всього на суму: 2 733 516,00 євро (а.с.11-12).

Вищевказані фактичні обставини, наведені в акті перевірки, підтверджуються повідомленнями ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України" Філія м. Рівне (а.с.30-32), сторонами визнаються.

Статтею 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.1994р. № 185/94-ВР в редакції, що діяла на час здійснення авансових платежів, передбачено, що імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики.

В частині 2 даної статті вказано, що при застосуванні розрахунків щодо імпортних операцій резидентів у формі документарного акредитиву строк, передбачений частиною першою цієї статті, діє з моменту здійснення уповноваженим банком платежу на користь нерезидента.

Відповідно до приписів зазначеної норми Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" та з урахуванням дат здійснення уповноваженим банком авансових платежів на користь постачальника по контракту № KTZ-RVM 01/08 від 01.04.2008р. "Revimac s.r.l", Італія, граничним строком виконання імпортної частини контракту є:

по авансовому платежу від 04.12.2008р. 02.06.2009р.;

по авансовому платежу від 16.01.2009р. 15.07.2009р.;

по авансовому платежу від 25.03.2009р. 21.09.2009р.

Судом встановлено, що відповідно до міжнародних товарно-транспортних накладних СМR оплачений товар перетнув митний кордон України 17.11.2008р., 22.12.2008р. та 02.03.2009р., що засвідчується відмітками Чопської та Рівненської митниць (а.с.33-45).

Представник відповідача не заперечує факту розміщення товару на митний ліцензійний склад в межах 180 денного строку з дати авансових платежів. В акті перевірки арк.83, з покликанням на акт попередньої перевірки, зазначено, що імпортна частина контракту від Фірми "Revimac s.r.l", Італія, надійшла на тимчасове зберігання, що підтверджується ВМД типу ІМ 74 "Митний склад" (а.с.13).

Оцінюючи встановлені фактичні обставини справи, суд враховує, що згідно зі статтею 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" порушення резидентами 180-денного терміну тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

За змістом абзацу чотирнадцятого статті 1 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" № 959-XII та абзацу другого підпункту 1.1 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Національного банку України від 24.03.1999 року № 136, імпорт - це купівля українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності в іноземних суб'єктів господарської діяльності товарів з ввезенням або без ввезення цих товарів на територію України, включаючи купівлю товарів, призначених для власного споживання установами та організаціями України, розташованими за її межами.

Імпортна операція в розумінні статті 2 Закону № 185/94-ВР передбачає здійснення суб'єктом господарювання імпорту.

При цьому моментом здійснення імпорту відповідно до абзацу тридцять восьмого статті 1 Закону № 959-XII є момент перетину товаром митного кордону України або момент переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.

Таким чином, суд приходить до висновку, що моментом вчинення імпортної операції, зокрема, моментом поставки товару за такою операцією, для застосування статей 2, 4 Закону № 185/94-ВР є момент перетину імпортованим товаром митного кордону України.

Відповідно до ч.2 ст.161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

При вирішенні даного адміністративного спору суд враховує правову позицію Верховного Суду України, висловлену в постанові від 16.01.2012р. у справі за позовом ВАТ "Авіакомпанія "Дніпроавіа" до спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську, відповідно до якої моментом поставки товару за імпортною операцією є момент фактичного перетину імпортованим товаром митного кордону України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає помилковими доводи сторони відповідача про те, що моментом поставки є дата оформлення вантажної митної декларації типу ІМ-40.

Доводи представника відповідача щодо дат здійснення авансових платежів 23.06.2010р. та 23.03.2011р., та врахування таких дат при розрахунку пені (а.с.16) не відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи, позаяк за повідомленнями ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України" Філія м. Рівне (а.с.30-32) фінансуючим банком UBS AG, Zurich (Швейцарія) проведено відповідні авансові платежі на умовах, визначених акредитивом, на користь Фірми "Revimac s.r.l" 04.12.2008р.,16.01.2009р. та 25.03.2009р.

В акті перевірки зазначено і сторонами не заперечується, що в зв'язку з невиконанням позивачем умов контракту в частині термінів введення устаткування в експлуатацію та закінчення терміну діючого акредитиву 06.05.2010р. сторони вирішили заключити додаткову угоду, за якою сума заборгованості по діючому контракту складає 303724 євро. В зв'язку з цим сторони дійшли згоди, що кінцевий розрахунок між покупцем та продавцем за устаткування провести шляхом відкриття безвідзивного документарного акредитиву, відкритого на суму 303724,00 євро в АТ "Укрексімбанк". Розрахунки по акредитиву провести наступним чином:

а) 117969,30 євро - проти виставлених наступних документів: акту вводу в експлуатацію відновленої склоформуючої машини 8-IS DG 5;

б) 118754,7 євро - проти виставлених наступних документів: протоколу кінцевих випробувань та пуску в експлуатацію.

Відповідно до листа філії ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в м.Рівне від 27.05.2010р. № 065-40/1605, головним банком 27.05.2010р. було відкрито акредитив № 10049OV380 Cassa dі Risparmio del Veneto S.P.A., Vicenza, Itali згідно контракту № KTZ-RVM 01/08 від 01.04.2008р., терміном на 300 днів. Банк виділив перший транш на суму 117969,30 євро, решта суми акредитиву 185754,70 євро мала бути оплачена після введення в експлуатацію другої склоформуючої машини на підставі протоколу кінцевих випробувань.

Обумовлений протокол випробувань та пуску обладнання в експлуатацію складено 15.03.2011р. на суму 185754,70 євро (а.с.29).

23.03.2011р. уповноваженим банком - філією АТ "Укрексімбанк" в м. Рівне здійснено платіж на користь нерезидента фірми "Revimac s.r.l" Італія на суму 185754,70 євро.

З дослідженого судом розрахунку нарахування пені до акта перевірки встановлено, що дати платежів 23.06.2010р. в сумі 117969,30 євро та 23.03.2011р. в сумі 185754,70 євро податковий орган необгрунтовано розцінив як дати авансових платежів та врахував при обрахунку 180-денного граничного строку надходження імпортної частини контракту. Обумовлена позиція податкового органу суперечить висновку в цьому ж акті перевірки про те, що згідно акта попередньої перевірки імпортна частина контракту від фірми "Revimac s.r.l" надійшла на тимчасове зберігання, що підтверджується ВМД типу ІМ 74 "Митний склад".

Таким чином, фактично, авансові платежі були здійснені фінансуючим банком UBS AG, Zurich (Швейцарія) на умовах, визначених акредитивом, на користь Фірми "Revimac s.r.l" 04.12.2008р.,16.01.2009р. та 25.03.2009р.; в подальшому в межах 180-денного строку з дати вчинення таких авансових платежів імпортна частина контракту надійшла в Україну відповідно до міжнародних товарно-транспортних накладних, а остаточні розрахунки сторін відповідно до умов контракту проведені після введення обладнання в експлуатацію. Тобто, станом на 23.06.2010р., на 23.03.2011р. (на час проведення остаточних розрахунків за контрактом) імпортна частина контракту вже знаходилась на території України, а відтак будь-які підстави для врахування зазначених дат як дат здійснення авансових платежів та обрахунку щодо них граничного терміну надходження імпортної частини контракту - відсутні.

Згідно з Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні у національній валюті, затвердженою постановою НБУ від 29.03.2001 р. № 135, Уніфікованими правилами та звичаями для документарних акредитивів у редакції 2007 року (публікація Міжнародної торговельної палати № 600), акредитив це договір, що містить зобов'язання банку-емітента, за яким цей банк за дорученням клієнта (заявника акредитиву) або від свого імені проти документів, які відповідають умовам акредитиву, зобов'язаний виконати платіж на користь бенефіціара або доручає іншому (виконуючому) банку здійснити цей платіж.

Тобто у процедурі розрахунків за акредитивом беруть участь чотири сторони:

1. Заявник акредитиву.

2. Банк-емітент. Таким є банк, у якому відкривається акредитив, тобто, по суті, це банк заявника акредитиву, через який буде перераховано платіж.

3. Виконуючий банк. Таким є банк, який за дорученням банку-емітента здійснює платіж проти документів, визначених в акредитиві.

4. Бенефіціар. Таким є особа, якій призначено платіж або на користь якої відкрито акредитив, тобто бенефіціар одержувач грошових коштів, продавець товарів.

За обставинами справи виконуючим банком є банк UBS AG, Цюрих, Швейцарія, який і здійснив відповідні авансові платежі на користь фірми "Revimac s.r.l" 04.12.2008р., 16.01.2009р. та 25.03.2009р.

Законом України "Про порядок здійснення розрахунків у іноземній валюті встановлено, що при застосуванні розрахунків за імпортними операціями резидентів у формі документарного акредитиву зазначений термін - у 180 днів діє з моменту проведення уповноваженим банком платежу на користь нерезидента. А такий платіж здійснюється при розкритті акредитиву, тобто дата відліку пов'язана з моментом отримання нерезидентом грошових коштів від виконуючого банку, і саме з цих дат розпочинається відлік граничного терміну здійснення імпортної операції.

Обраховуючи дату поставки товару з часу оформлення ВМД-40, та врахувавши дату остаточного розрахунку за зовнішньоекономічним контрактом (після введення обладнання в експлуатацію) як дату здійснення авансового платежу податковий орган дійшов хибного висновку про порушення позивачем законодавчо встановлених термінів надходження імпортної частини зовнішньоекономічного контракту та без належних правових підстав застосував штрафні (фінансові) санкції, чим порушив права та законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ОСОБА_5 МДПІ № НОМЕР_1 від 30 січня 2013 року.

Судові витрати присуджуються на користь позивача згідно ч.1 ст.94 КАС України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Податкове повідомлення-рішення ОСОБА_5 міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби від 30.01.2013р. №000006220 визнати протиправним та скасувати.

Присудити на користь позивача ОСОБА_4 акціонерне товариство "ОСОБА_5 завод скловиробів" із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2294,00 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Дорошенко Н.О.