Справа № 2а-2502/10/1270
Суддя: Ястребова Л.В.
Дата ухвалення: 2010-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Захарова О.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2010 року справа №2а-2502/10/1270

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі:

судді - доповідача: Ястребової Л.В.

суддів: Колеснік Г.А., Ляшенко Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Донецьку апеляційну скаргу Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції у м. Луганську на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 26 травня 2010 року по справі № 2а-2502/10/1270 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ленінської державної податкової інспекції у м. Луганську про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № 0 від 29.09.2009 р. на суму 80578 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 26 травня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенно в повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано рішення Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції у м. Луганську від 29.09.2009 р. № 0 про застосування штрафних санкцій у сумі 80578 грн.

Стягнуто з державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3,40 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким позивачу у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечень на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_2 перебуває на податковому обліку в Ленінській МДПІ у м. Луганську з 02.12.2002 р., індивідуальний податковий номер платника ПДВ - НОМЕР_1, місцезнаходження субєкта підприємницької діяльності: м. Луганськ, вул. Тітова, 3/39.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 11 Закону України Про державну податкову службу в Україні від 04.12.1990 року № 509-ХІІ (далі Закон №509) встановлено, що органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами.

Відповідно до наказу Ленінської МДПІ у м. Луганську від 09.09.2009 р. № 970, на підставі направлення від 09.09.2009 року №1152 з 11 по 14 вересня 2009 року, посадовими особами Ленінської МДПІ у м. Луганську на підставі ст.11-1 Закону № 509 проведено документальну позапланову виїзну перевірку додержання вимог валютного законодавства по контракту від 31.01.2008 р. № 4 СПД - фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 за період з 31.01.2008 р. по 09.09.2009 р.

Результати перевірки відображено в акті від 17.09.2009 року № 806/22- про результати позапланової виїзної документальної перевірки додержання валютного законодавства.

Як встановлено актом перевірки, у період, який перевірявся, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 здійснював імпортні операції на умовах відстрочення поставок за контрактом від 31.01.2008 року № 4 з фірмою JIАМЕNG НLАSТІS & SHOES (JIEYANGO) cj. LTD, Китай.

Перевіркою встановлені факти перевищення законодавчо встановлених термінів розрахунків по імпортних операціях. Так, протягом перевіряємого періоду, товари за вищезазначеним імпортним контрактом ввозилися на митну територію України у законодавчо встановлені терміни, проте, ввезені в Україну товари за даним імпортним контрактом позивач розміщав на митному ліцензійному складі митниці з оформленням вантажних митних декларацій у режимі митного складу за формою «Імпорт-74». З митного ліцензійного складу імпортовані товари передавалися ОСОБА_2 у вільний обіг зі справленням митних платежів та оформленням вантажних митних декларацій у режимі Імпорт-40 з перевищенням законодавчо встановлених термінів розрахунків, а саме перевищення законодавчо встановлених термінів здійснення імпортних операцій за імпортним контрактом від 31.01.2008 р. № 4 з фірмою JIАМЕNG НLАSТІS & SHOES (JIEYANGO) cj. LTD.

За умовами контракту від 31.01.2008 р. № 4, фірмою JIАМЕNG НLАSТІS & SHOES (JIEYANGO) cj. LTD, Китай, здійснена поставка годинників настільних електричних в асортименті на суму 16865,76 дол. США або 81812,43 грн.

Товар був розміщений на митному ліцензійному складі з оформленням ВМД типу ІМ-74 Митний склад за №702000001/8/013015 від 08.09.2008 року.

Договір на зберігання та митне оформлення імпортованого товару укладено позивачем з ТОВ «Компанія «Транспеле» від 23.07.2008 р. № 547/1. Термін дії договору до 23.07.2011 року. На виконання зазначеного договору, позивачем з рахунку № 4840 в ЛФ ВАТ Фінанси та кредит на рахунок 01511 нерезидента JIАМЕNG НLАSТІS & SHOES (JIEYANGO) cj. LTD, Китай, була перерахована передплата 11.03.2008 р. у сумі 5277,12 дол.США або 26649,46 грн. з гранічним терміном надходження продукції 07.09.2008 р.

Отримана продукція (з митного ліцензійного складу) у загальній сумі 5277,12 дол.США або 34612,88 грн. по ВМД типу ІМ-40:

- №702000001/8/13344 від 12.09.2008 на суму 2218,54 дол.США або 10765,02 грн. - годиники настільні електричні в сортименті, код товару 91052100;

- №702000001/8/00323 від 23.01.2009 на суму 1821,92 дол.США або 14028,78 грн. -годинники настільні електричні в асортименті, код товару 91052100;

- №702000001/8/13344 від 25.08.2009 на суму 1236,66 дол.США або 9819,08 грн. -годинники настільні електричні в асортименті, код товару 91052100.

10.06.2008 передплата здійснена у сумі 11588,64 дол.США або 56193,32 грн., гранічний термін надходження продукції 07.12.2008. Отримана продукція (з митного ліцензійного складу) по ВМД типу ІМ-40 за №702000001/9/006345 від 25.08.2009 на суму 519,68 дол.США або 4126,26 грн. - годинники настільні електричні в асортименті, код товару 91052100.

На підставі матеріалів перевірки відповідачем зазначено, що оформлена ВМД свідчить про надання суб'єкту зовнішньоекономічної діяльності права на розміщення товарів у заявлений митний режим і підтверджує права й обов'язки зазначених у ВМД осіб щодо здійснення ними відповідних правових, фінансових, господарських та інших дій. Ввезення товарів із-за меж митної території України і знаходження їх на митному ліцензійному складі в режимі митного складу не може вважатися завершенням імпортної операції в значенні Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті.

Таким чином, на думку відповідача було встановлено порушення термінів здійснення імпортної операції за контрактом від 31.01.2008 року № 4 з фірмою JIАМЕNG НLАSТІS & SHOES (JIEYANGO) cj. LTD, Китай, а саме імпортні операції здійснювались на умовах відстрочення поставки продукції, яка перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу без отримання висновку центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики у сумі: 5277,12 дол.США або 26649,46 грн. на 5 днів; 3058,58 дол.США або 15445,82 грн. на 133 дні; 1236,66 дол.США або 6245,13 грн. на 214 днів; 11588,64 дол.США або 56193,32 грн. на 261 день; 11068,96 дол.США або 53673,38 грн. на 15 днів.

Суть спору полягає в оцінці моменту здійснення імпортної операції, за позицією позивача, це є дата перетину митного кордону, згідно позиції відповідача це є закінчення всіх митних процедур та відповідно у правильності застосування податковим органом штрафних (фінансових) санкцій у межах валютних правовідносин.

Статтею 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті від 23.09.1994 №185/94-ВР (далі Закон №185) передбачено, що імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі коли таке відстрочення перевищує 90 календарних днів (з 01.01.08 - 180 календарних днів) з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують індивідуальної ліцензії Національного банку України (з 01.01.08 - висновку центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики).

Порушення резидентами термінів, передбачених ст.ст. 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (митної вартості недопоставленої продукції) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості (ч. 1 ст. 4 вказаного Закону).

Аналіз приписів зазначеної норми свідчить, що правопорушення триває з моменту зобов'язання поставки товару до його фактичної поставки. Базою обчислення пені є митна вартість недопоставленої продукції. Закон України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" визначає певні обставини при наявності яких резидент звільняється від сплати пені (або її нарахування зупиняється).

Спірне рішення є способом реалізації владних управлінських функцій податкового органу, а саме функцій контролю у межах валютних відносин. Зазначене рішення передбачає застосування санкцій.

Згідно абз. 18 та 38 ст. 1 Закону України „Про зовнішньоекономічну діяльність, імпорт (імпорт товарів) - купівля (у тому числі з оплатою в негрошовій формі) українськими субєктами зовнішньоекономічної діяльності в іноземних суб'єктів господарської діяльності товарів з ввезенням або без ввезення цих товарів на територію України, включаючи купівлю товарів, призначених для власного споживання установами та організаціями України, розташованими за її межами; момент здійснення експорту (імпорту) - момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.

З аналізу положень п. 2 ст. 1, ч. 1 ст. 40, ч. 2 ст. 43 Митного кодексу України слідує, що всі товари, які ввозяться на митну територію України, підлягають митному контролю як сукупності дій, пов'язаних з їх переміщенням через митний кордон, при цьому такий контроль розпочинається з моменту перетинання товарами митного кордону.

Відповідно до п. 23 ст. 1 Митного кодексу України, переміщення товарів через митний кордон України у вантажних відправленнях - переміщення товарів через митний кордон України при здійсненні експортно-імпортних операцій, а також інших операцій, пов'язаних із ввезенням товарів на митну територію України, вивезенням товарів за межі митної території України або переміщенням їх митною територією України транзитом. При переміщенні товарів через митний кордон України у вантажних відправленнях оформляється вантажна митна декларація.

Вантажна митна декларація, згідно з Положенням про вантажну митну декларацію, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.1997р. № 574, не є єдиним документом, виключно яким засвідчується факт перетину товарами митного кордону України. Нею засвідчується, зокрема, факт перебування імпортованих товарів у відповідному митному режимі.

Таким чином, застосування органами державної податкової служби пені в даному випадку можливе лише в разі перевищення 180-денного терміну поставки (імпорту) товарів, що визначається моментом перетинання товаром митного кордону України, з дати здійснення уповноваженим банком платежу на користь нерезидента та за умови відсутності індивідуальної ліцензії Національного банку України на таке перевищення.

Водночас, Закон № 185 слід розуміти так, що ним встановлено відповідальність за порушення строків поставки продукції, робіт, послуг (товарів) на митну територію України, а не за не ввезення товару в режимі імпорту у строк, передбачений ст. 1 цього ж Закону.

Це судження підтверджується положеннями Митного кодесу України, у статтях 212-214 якого встановлено можливість збереження поставлених резиденту України товарів на митному складі, зокрема протягом трьох років з дати їх поміщення у зазначеному режимі.

За змістом ч. 3 ст. 214 Митного кодексу України товари, ввезені за меж митної території України, що зберігаються у режимі митного складу, до закінчення строків зберігання, повинні бути задекларовані власником до іншого митного режиму, зокрема імпорту. Відповідно до ст. 212 Митного кодексу України митний склад - це митний режим, відповідно до якого ввезені з-за меж митної території України товари зберігаються під митним контролем без справляння податків і зборів і без застосування до них заходів нетарифного регулювання та інших обмежень у період зберігання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судове рішення першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права і не може бути скасовано чи змінено з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 195, 196, пунктом 1 статті 198, ст.ст. 200, 205, 206, 211, 212, 254, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції у м. Луганську залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 26 травня 2010 року по справі № 2а-2502/10/1270 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ленінської державної податкової інспекції у м. Луганську про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № 0 від 29.09.2009 р. на суму 80578 грн. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів