Справа № 2-а-88/10
Суддя: Мислива Л. М.
Дата ухвалення: 2010-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Т Е П Л О Д А Р С Ь К И Й М І С Ь К И Й С У Д
О Д Е С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
Справа №2-а-88/10р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2010р. м. Теплодар

Суддя Теплодарського міського суду Одеської області Мислива Л.М., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області, про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

8 грудня 2010р. ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить визнати дії Управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області щодо відмови у нарахуванні та виплаті несплаченої державної соціальної допомоги, як дитині війни, протиправними, зобов»язати відповідача нарахувати та виплатити їй, як дитині війни, пенсію з підвищенням її на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, починаючи з 8 червня 2010р. по 31 грудня 2010р., а також нараховувати і виплачувати відповідні виплати і в подальшому. Свої вимоги мотивує тим, що вона є пенсіонером за віком, має статус дитини війни та відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на підвищення до пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, але незважаючи на зазначену норму законодавства, відповідачем вказаний перерахунок не був проведений. У зв»язку з чим просить позов задовольнити.

23 грудня 2010р. відповідач надав до суду заперечення на позов ОСОБА_1, які обґрунтовує тим, що відповідно до ст.7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Реалізація нормативних приписів і пенсійних програм здійснюється шляхом фінансування пенсійних виплат за рахунок чітко визначеною прибутковою частиною бюджету Пенсійного фонду і відповідно до конкретних напрямів витратної частини бюджету, який щорічно затверджується Кабінетом Міністрів України. Враховуючи те, що вищезазначений Закон передбачає, що фінансування виплат по ньому проводиться з Державного бюджету України, який затверджує Верховна Рада України, а не із бюджету Пенсійного фонду України, який затверджує Кабінет Міністрів України, отже для стягнення коштів з Пенсійного фонду України відсутні правові підстави. Крім того, відповідно до п.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-1У мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом, в зв»язку з чим позивач не може посилатися на розмір мінімальної пенсії за віком при визначенні розрахунку щодо підвищення до пенсії. Також вказує, що дія Закону України «Про соціальний захист дітей війни» може поширюватись на відносини в системі загальнообов»язкового державного пенсійного страхування лише в частині, що не суперечить Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування». Виплата позивачу допомоги, як дитині війни, проводиться у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, з січня 2008 та по теперішній час. За таких обставин, та враховуючи, що Законом визначено, що фінансування за ст.ст. 6, 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» проводиться з Державного бюджету України, а не з бюджету Пенсійного фонду України, а так само не визначений ним інший механізм розрахунку підвищення, передбаченого вищезазначеною статтею, отже немає підстав для задоволення позовних вимог позивача. З зазначених підстав просить відмовити в задоволенні позову. Для стягнення коштів з Пенсійного фонду України відсутні правові підстави та будь-яких порушень з боку органів Пенсійного фонду України не вбачається.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 183-2 КАС України, скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Як встановлено, ОСОБА_1, народилася 13 жовтня 1937 року, що підтверджується паспортом громадянина України серії КМ 017667, виданого 2 жовтня 2002 року Теплодарським МВ УМВС України в Одеській області, і являється дитиною війни.

Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» №2195-ІV від 18.11.2004р. позивач має право на підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Для нарахування та виплати підвищення до пенсії в такому розмірі позивач 7 листопада 2010 року звернулася до Управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області з вимогою здійснити нарахування належної їй, як дитині війни, державної соціальної підтримки у виді підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2006р. Однак, 30.11.2010р. вона отримала відмову відповідача в підвищенні до пенсії у вказаному розмірі, мотивовану тим, що їй з 1 січня 2008 року проводиться нарахування та виплата підвищення до пенсії у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, яка передбачена Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007р. №107-У1 та постановою Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008р. «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян». За спірний період позивач отримує вказане підвищення до пенсії в сумі 49 грн. 80 коп. щомісячно.

Згідно ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-1У мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до ст. 8 Конституції України вона має вищу юридичну силу та, виходячи з вимог ст. 22 Конституції України, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод. Статтею 46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ч.2 ст. 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» №2195-ІV від 18.11.2004р. державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008р. (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення, в тому числі, пункту 41 розділу 11 «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» була викладена в новій редакції та відповідно до якої дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Згідно п.6 резолютивної частини зазначеного рішення Конституційного Суду України воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв»язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнаних неконституційними.

Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений у 2010 році у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, згідно ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» з 1 квітня 2010р. складає 706 грн., з 1 липня 2010р. - 709 грн., з 1 жовтня 2010р. - 723 грн., з 1 грудня 2010р. 734 грн.

В зв»язку з тим, що ОСОБА_1 нараховується та проводиться виплата у виді надбавки до пенсії, як дитині війни, але не в зазначеному ст. 6 Законом України «Про соціальний захист дітей війни» розмірі, та, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами суд вважає, що відмова відповідача в перерахуванні та виплаті позивачу підвищення до пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, як це передбачено зазначеною нормою Закону, є протиправною та вважає за необхідне зобов»язати Управління Пенсійного фонду України в Біляївському районі Одеської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1, як дитині війни, з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком за період з 08.06.2010р. по 27.12.2010р. день винесення постанови суду, виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», а саме у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, з урахуванням фактично здійснених виплат.

В частині позовних вимог щодо зобов»язання Управління Пенсійного фонду України в Біляївському районі Одеської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1, як дитині війни, пенсію з підвищенням її на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком по 31 грудня 2010р., а також нараховувати та сплачувати їй відповідні виплати, як дитині війни, згідно чинного законодавства в подальшому, належить відмовити в зв»язку з наступним.

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Отже, зі змісту наведеної норми вбачається, що рішення суду не може прийматись як застереження від будь-яких порушень та не може бути умовним, а розглядати справу та приймати рішення на майбутнє, приймаючи за наявні неіснуючі порушення, суперечить приписам чинного законодавства України.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача в зв»язку з вищенаведеним.

Відповідно до п. 34 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993р. №7-93 відповідач звільняється від виплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 8, 22 Конституції України, ст.ст. 3, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» №2195-ІV від 18.11.2004 року, ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-1У, ст. 52 Закону України «Про Держаний бюджет України на 2010 рік» від 27.04.2010р. №2154-У1, ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993р. №7-93, ст.ст. 2, 9, 158, 159, 160, 161, 163, 183-2, 256 КАС України,

ПОСТАНОВИЛА:

Адміністративний позов ОСОБА_1, про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Біляївському районі Одеської області щодо відмови у нарахуванні та виплаті недоплаченої державної соціальної допомоги, як дитині війни, ОСОБА_1, протиправними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Біляївському районі Одеської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1, як дитині війни, з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком за період з 8 червня 2010р. по 27 грудня 2010р., виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», а саме у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, з урахуванням фактично здійснених виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовити в задоволенні.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення постанови.

Суддя