Справа № 2а-341/11
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2012-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2012 р. Справа № 113044/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Олендера І.Я., Гулида Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ратнівського районного суду Волинської області від 04 лютого 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ратнівському районі Волинської області про визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобовязання нарахувати та виплатити підвищення до пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

02.02.2011 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Ратнівському районі Волинської області, в якому просить визнати неправомірними дії відповідача в нарахуванні та виплаті підвищення до пенсії, як дитині війни; зобовязати відповідача нарахувати та виплатити за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та починаючи з 22.05.2008 року нараховувати та виплачувати підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбачене ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни з врахуванням ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та виплачених сум.

Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 04 лютого 2011 року залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ратнівському районі Волинської області в частині зобовязання управління Пенсійного фонду України в Ратнівському районі Волинської області нарахувати та виплатити підвищення до пенсії за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 01.08.2010 року включно.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржив позивач, який вважаючи ухвалу необґрунтованою і незаконною через неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на положення ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до якої суми пенсій, не одержану своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь яким строком. Крім того, обмеження розміру соціальних виплат суперечить вимогам Конституції України.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В силу вимог ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Відповідно до ст. 102 Кодексу адміністративного судочинства України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що на спірні правовідносини відповідно до ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не поширюється строк позовної давності, оскільки відповідно до п. 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відтак, зважаючи на те, що позовну заяву позивачем подано із пропуском встановленого КАС України шестимісячного строку, клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду не доводить належним чином поважності пропуску звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність залишення такої позовної заяви в частині стягнення з відповідача недоплаченої щомісячної соціальної державної допомоги за періоди з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 01.08.2010 року включно без розгляду, прийнявши законне та обґрунтоване рішення з дотриманням норм процесуального права. Апеляційна скарга висновків суду першої інстанції не спростовує, відтак задоволенню не підлягає.

Зважаючи на викладене та керуючись ст. ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Ратнівського районного суду Волинської області від 04 лютого 2011 року у справі № 2а-341/11 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя І.Я. Олендер

суддя Р.М. Гулид