Справа № 2а-9286/10/1370
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2012-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2012 р. Справа № 26046/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Олендера І.Я., Улицького В.З.,

за участі секретаря судового засідання Зубач Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу приватного підприємства «Інтерпак» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2011 року у справі за позовом приватного підприємства «Інтерпак» до Львівської митниці про визнання протиправними дій (бездіяльності), -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2007 року позивач приватне підприємство «Інтерпак» звернувся до суду з адміністративним позовом до Західної регіональної митниці, в якому просив протиправними дії працівників відповідача по утриманню автомобілів з цибулею на пункті пропуску «Краківець» та не випуску їх для повернення відправнику; стягнути з відповідача на його користь 59747,09 грн. завданої шкоди.

В поданій позовній заяві зазначає, що ним відправлено в ОСОБА_1 цибулю ріпчасту в 2-х автомобілях. 11.04.2007 року автомобілі в пункті пропуску «Краківець» перетнули кордон. Однак, без перетину польського кордону Державною прикордонною санітарною службою автомобілі з цибулею в ОСОБА_1 не пропущено та повернено цибулю відправнику у звязку з перевищенням в неї вмісту олова. Митний пост пропуску «Краківець», куди повернулися автомобілі з цибулею, не впустив їх на територію України, встановивши незаконну вимогу про надання підтвердження українського походження товару та затримав на території пункту пропуску. Внаслідок утримування автомобілів митницею з 12.04.2007 року до 04.05.2007 року цибуля повністю зіпсувалася. . Після цього цибуля була допущена на територію України для знищення.

В звязку з ліквідацією Західної регіональної митниці в ході розгляду справи до участі у справі залучено правонаступника відповідача Львівську митницю.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2011 року у позові відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції, з посиланням на Митний кодекс України, Цивільний Кодекс України та Наказ Державної митної служби України від 12.04.2000 р. №206 «Про затвердження Порядку заповнення внутрішнього транзитного документа для його використання при здійсненні контролю за доставкою товарів, що переміщуються між митницями в межах митної території України», мотивоване тим, що доказів надання зазначених у порядку документів відповідачу суду не надано, позивач на цю обставину не посилався. Натомість, позивач звертався із клопотаннями про анулювання вантажних митних декларацій ВМД209030004/7/007374 та ВМД209030004/7/007375, «ввезення назад в Україну», реімпорт товару тощо, на що отримував відповідні відповіді відповідача №37/33-4752 від 20.04.2007 р., №19/41-4758 від 20.04.2007 р., №19/41-5253 від 28.04.2007 р., якими розяснювався порядок застосування запитаної позивачем процедури. Зазначені відповіді не доводять протиправності вимог відповідача, оскільки та чи інша митна процедура була запитана самим позивачем у відповідному зверненні, а відповідь щодо порядку її застосування, відповідає законодавству. Лише 27.04.2007 р. позивач подав відповідно до норм Порядку, вантажні митні декларації, як внутрішній транзитний документ. 28.04.2007 р. керівник позивача звернувся за дозволом на застосування митного режиму знищення або руйнування товару і такий дозвіл №7489/37 від 28.04.2007 р. був наданий. Доказів спонукання позивача до застосування саме такої митної процедури суду не надано. Тим не менш, позивач просить стягнути збитки, які обчислює у розмірі затрат, а саме, митної вартості товару, мита, оплати за простій, плати за стоянку автомобіля в митній зоні, плата за обстеження автомобілів, плата за захоронення цибулі, вартість експертного висновку тощо. Для відшкодування збитків законодавство встановлює склад правопорушення, а саме: наявність протиправної поведінки відповідача, наявність збитків, вина та причиновий звязок між поведінкою та наслідками. Однак, належних доказів наявності у даному випадку цього складу суду не надано. З матеріалів справи не вбачається протиправності дій відповідача, вибір самим позивачем відповідної митної процедури у той час, коли товар був вже пошкоджений, вини та, відповідно, причинового звязку між діями відповідача і завданою шкодою.

Не погодившись із вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову від 22.02.2011 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю з тих підстав, що суд фактично не зясував обставини справи, що мають значення для її вирішення, наведені судом обставини, на підставі яких ухвалено рішення і які суд вважав встановленими не є доведеними., висновки суду не відповідають обставинам справи; порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідач помилково ототожнює повернення відправником свого товару з кордону України до себе з ввозом товарів в Україну. Вважає, що відсутні будь-які правові підстави для здійснення митного оформлення на повернення до себе свого товару, як такого, що ввозиться з ОСОБА_1 в Україну в митному режимі реімпорт.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, між позивачем (продавець) та фірмою Wilec Sp.z.o.o. ОСОБА_1 (покупець) 04.01.2007 р. був укладений контракт №01, згідно із п. 1 якого продавець продає, а покупець купує цибулю мішковану ріпчасту в лушпинні. Якість товару повинна відповідати встановленим в країні покупця вимогам та стандартам.

На виконання умов контракту позивачем 11.04.2007 року за ВМД №-209030004/7/007374 та №-209030004/7/007375 відправлено в республіку ОСОБА_1 цибулю ріпчасту в 2-х автомобілях з реєстраційними номерами ВК 5256 АН/ВК 2643 XX та 31152 ТС/07965 ТН по 20 тн. в кожному.

ОСОБА_2 відміток митниці у ВМД №-007374 та №-007375 та листа відповідача №-37/33-4752 від 20.04.2007 року, автомобілі з вантажем 12.04.2007 року оформлені в режимі експорту та перетнули кордон в пункті пропуску «Краківець».

Однак, товар на територію ОСОБА_1 пропущений не був, а відповідно до рішення державної прикордонної санітарної служби ОСОБА_1 від 12.04.2007 р. автомобілі з цибулею були повернуті у звязку із перевищенням в цибулі вмісту свинцю. Відмітки про перетин митного кордону ОСОБА_1 на ВМД відсутні. В цей же день 12.04.2007 року автомобілі з цибулею повернулися на пункт пропуску.

Митний пост пропуску «Краківець» не впустив автомобілі з товаром на територію України та затримав їх на території пункту пропуску. Відповідно до наданих документів, зокрема листів від 20.04.07 року №-37/33-4752 та №-19/41-4758, відмову випуску автомобілів з товаром з пункту пропуску та впуску їх на територію України для повернення власнику-відправнику, відповідач пояснював тим, що ним виконані всі дії по вивезенню товарів за межі митної території України /експорт/; неподанням ВМД та несплатою ввізного мита за реімпорт товару або за імпорт при поверненні товару і відповідно до ст. 4 ЗУ «Про державне регулювання імпорту сільськогосподарської продукції» товари можуть бути впущені на митну територію України лише за умови наявності сертифікату походження таких продуктів; що згідно ст.283 Митного Кодексу України Сертифікат це документ, який повинен містити письмове посвідчення компетентного органу країни вивезення /в даному випадку - митних органів ОСОБА_1/ і що обов'язкове надання сертифікату про походження на дану категорію товарів передбачено пунктами 3,4 статті 282 МК України. Оскільки товар повернуто з нейтральної прикордонної смуги, без залучення митних органів ОСОБА_1, не виключена можливість перевантаження, заміни, сортування товару тощо.

Відповідачем предявлено вимоги ідентифікації заявлених товарів як таких, що були раніше експортованими; належного документального підтвердження українського походження товару, оскільки товар можливо польського походження або він пройшов переробку; зазначалось, що відсутність цих документів унеможливлює забезпечення його ідентифікації як такого, що повертається в незмінному стані.

Наведені вимоги та причини відмови впуску повернених автомобілів з товаром в Україну є безпідставними і суперечать дійсним обставинам і закону.

Сам факт оформлення вантажу цибулі ріпчастої в режимі експорту не є підставою для невпуску в Україну автомобілів з товаром, який не було пропущено в ОСОБА_1 та повернуто відправнику. Проте, відповідач підтвердив, що позивач вибрав відповідно до ст.ст. 185, 186 МК України митний режим експорт /за метою переміщення товару/ та подав для митного оформлення дві ВМД №-007374 та 007375.

Під час митного оформлення Західною регіональною митницею вантажу в режимі експорту, відповідач мав всі необхідні документи, що були пред'явлені позивачем, які підтверджували приналежність йому та Українське походження цибулі. Зокрема, ВМД, Висновки експерта і сертифікати про проходження цибулі, вирощеної ФГ "Золота рибка" Первомайського району Миколаївської області. Названі документи були в наявності і при поверненні в цей же день 12.04.07 р. автомашин з цибулею на пункт пропуску. Крім того, мішки в автомашинах мали маркировку відправника та виробника. Також, митною прикордонною санітарною службою ОСОБА_1, Протоколом контролю від 12.04.07 р. та сертифікатом №-459-1-1-528/07 від 12.04.07 року чітко визначено Українське походження товару цибулі - ФГ "Золота рибка" Миколаївської області та прийнято рішення про її повернення до відправника.

Наведене свідчить про повернення вантажу без перетину польського кордону та в'їзду в ОСОБА_1, і тому не могло бути ні переробки, ні перевантаження, ні заміни та сортування. Безпідставною була і вимога підтвердження українського походження товару та надання сертифікату походження від польської сторони, оскільки українське походження чітко визначено наявними документами, а товар в ОСОБА_1 не був ввезений. Відповідачем не доведено, що країною вивезення товару є ОСОБА_1, що товар привезено з ОСОБА_1. Повернення автомобілів польською прикордонною санслужбою, без їх в'їзду в ОСОБА_1, підтверджено штемпельними відмітками Західної Регіональної Митниці в міжнародних транспортних накладних - СМР №-0012907 та №-0324752. Відмітки про перебування автомобілів в ОСОБА_1 та перетин кордону ОСОБА_1 вантажем, у ВМД та СМР відсутні. ОСОБА_2 відміток у ВМД та СМР автомобілі з вантажем перебували лише на ПП «Краківець».

В листі №-37/33-4752 від 20.04.07 року Західна Регіональна Митниця, відмовляючи ПП «Інтерпак» анулювати вантажні митні декларації №-007374 та №-007375 вказала, що 11.04.07 року нею здійснено оформлення вантажу «цибуля ріпчаста» в режимі експорту. На підставі цих декларацій 12.04.07р. о 04 год.07 хв. транспортні засоби з р.н. 31152ТС/07965ТН та р.н. НОМЕР_1/ВК2643ХХ вивезли вантаж «цибулю ріпчасту» за межі митної території України.

12.04.07 року транспортні засоби повернуті контрольними службами республіки ОСОБА_1 в Україну та вїхали о 21 год. 23 хв.

З наведеного вбачається, що відповідачу було відомо, що автомобілі з вантажем «цибулею ріпчастою» українського походження. Вимоги відповідача щодо ідентифікації товару цибулі ріпчастої, що він повернувся в незмінному стані без переробки, документального підтвердження українського походження ввезених товарів або надання сертифікату походження товару від польської сторони, сплати мита за імпорт або реімпорт є безпідставними. Безпідставна також відмова відповідача у впуску в Україну поверненого товару лише з причини, що нею були виконані всі дії по вивезенню товару в режимі експорту. Вимога відповідача про «належне» документальне підтвердження українського походження товару була безпідставною і неправомірною. Протиправною була і вимога надання сертифікату відповідності від польської сторони, оскільки товар в ОСОБА_1 не перебував.

Предявленням вимог, які не могли бути виконані, відповідач фактично чинив перешкоди у поверненні товару відправнику, безпідставно утримував автомобілі з цибулею на митниці. Оскільки товар повернуто відправнику, то відповідно до ст.284 Митного кодексу України, відповідач не мав підстав для відмови у випуску автомобілів з товаром з пункту пропуску та впуску в Україну для повернення відправнику: товар належав відправнику і підлягав поверненню. Пропозиції відповідача щодо обрання позивачем одного з митних режимів імпорт, відмову на користь держави, та реімпорту, передбачених ст.185 МК України та оформлення митної декларації в режимі реімпорту на товар не впущений в ОСОБА_1 та повернений відправнику, відповідачем необгрунтовані. Відповідач не довів факту впуску і перебування в ОСОБА_1 оформленої на експорт партії цибулі. За матеріалами справи експорт товару цибулі ріпчастої не відбувся.

Відповідач не довів факту відправки вантажу з ОСОБА_3 як імпорту або відправки з ОСОБА_3 товару раніше експортованого. Оскільки товар не перебував в ОСОБА_3, не був експортований, то не могло бути реімпорту, відповідно до ст. 190 Митного Кодексу України. Вимога відповідача на оформлення митного режиму реімпорту на товар, який не перебував у ОСОБА_3 є дією протиправною.

ОСОБА_2 ст.185 Митного Кодексу України, митний режим обирається відповідно до мети переміщення товару через митний кордон. ОСОБА_2 ст.186 Митного Кодексу України Декларант сам визначає митний режим товарів, відповідно до мети їх переміщення, і заявляє товари в обраному режимі. Ні імпорт, ні реімпорт не були метою відправника і за Законом не було для цього підстав. Вимога відповідача щодо оформлення ПП «Інтерпак» повернення свого товару з українського пункту пропуску в режимі реімпорту, не у відповідності до мети переміщення, суперечить ст.ст.185,186 Митного Кодексу України і така дія є протиправною.

В даному випадку мета переміщення повернення товару відправнику. Оформлення відправником ВМД для повернення самому собі свого товару з українського прикордонного пункту пропуску діючим Митним Кодексом не передбачено. Оскільки повернення з митного кордону відправником свого товару, як митний режим, не зазначений в переліку видів митного режиму ст.185 Митного Кодексу України, то відповідач не мав підстав для предявлення вимоги позивачу на оформлення поверненого товару в режимі реімпорту та сплати ввізного мита. ОСОБА_2 ч.2 ст.185 Митного кодексу України митний режим не передбачений частиною першою цієї статті, може встановлюватися тільки шляхом внесення відповідних змін до цього Кодексу.

Проте, відсутність в ст.185 Митного Кодексу України митного режиму повернення товару відправнику з митного кордону не можна вважати пробілом у Законі. Відповідно до мети переміщення товару через митний кордон позивачем обрано митний режим - експорт. В даному режимі відправником оформлено ВМД, а митним постом «Краківець» проведено митне оформлення. Оскільки прикордонна санітарна служба ОСОБА_3 не дала дозволу на ввіз в ОСОБА_3 цибулі та повернула її відправнику, експорт не відбувся, то в даному випадку йдеться не про переміщення товару через кордон з однієї країни в другу, а про повернення свого товару зі свого кордону. Встановлення такого режиму, як повернення товару з митного кордону суперечить змісту ст.185 Митного Кодексу України і тому не встановлено Законом.

Безпідставним колегія суддів також вважає посилання відповідача на п.п.3,4 ст.282 Митного Кодексу України, що в даному випадку є обовязковим надання сертифікату про походження на дану категорію товару. В силу норми ст.282 Митного Кодексу України у разі ввезення товару на митну територію України сертифікат про походження товару подається обовязково у випадках, коли у документах, які подаються для митного оформлення, немає відомостей про походження товарів або у митного органу є достатні підстави вважати, що декларуються недостовірні відомості про походження товару. Зазначена норма передбачає обов'язкову подачу сертифікату походження товару у разі ввезення товару на митну територію України з іншої країни. Крім того, в даному випадку у документах були всі необхідні відомості /ВМД, Висновок експерта та сертифікат походження товару Львівської ТПП/ про українське походження товару. Вони були в наявності і при поверненні. Додатково надано ще й Протокол контролю та Сертифікат прикордонної санітарної служби ОСОБА_3, з посиланням на українське походження поверненої цибулі. Достатніх підстав вважати ці відомості недостовірними, відповідачем суду не надано.

Відповідач своїми листами від 20.04.07 р. підтвердив, що з 11.04 на 12.04.07 року він оформив вантаж «цибуля ріпчаста» на вивіз за межі митної території України і зазначені транспортні засоби повернуті контрольними службами республіки ОСОБА_3, з нейтральної прикордонної смуги, в Україну в цей же день в 21 год.23 хв. Обґрунтованих підстав вважати, що ввезено не той товар, відповідачем суду також не надано.

Таким чином, відповідач не довів правомірності відмови впуску в Україну поверненого відправнику товару. Не довів і правомірності вимоги оформлення поверненого товару в режимі реімпорту або будь-якому запропонованому ним режимі.

Законом ст.185 Митного Кодексу України не передбачено оформлення в будь-якому з названих митних режимів та декларування відправником для повернення до себе з прикордонного пункту пропуску свого товару, повернутого з кордону та сплату ввізного мита. Підстав для відмови у випуску з пункту пропуску «Краківець» та впуску автомобілів з вантажем «цибуля ріпчаста» в Україну, повернутих українському власнику-вантажовідправнику, відповідно до ст.284 Митного Кодексу України, відповідач суду не надав.

Щодо тверджень відповідача, що цибуля не була пропущена на митну територію ОСОБА_3 оскільки не відповідала вимогам стандарту Покупця і тому її зіпсуття відбулося у звязку з порушенням умов контракту, шкода спричинена діями самого позивача, а не з вини відповідача і відповідно до ст.1166 ЦК України він звільняється від відповідальності по відшкодуванню шкоди, колегія суддів такі відхиляє виходячи з наступного.

Факт перевищення норми вмісту олова в цибулі, встановлений стандартом ОСОБА_3, при її відповідності нормам встановленим в Україні, не свідчить про її неякісний стан і факт непропущення цибулі в ОСОБА_3 та її повернення відповідачу не був причиною зіпсуття цибулі та підставою відмови для повернення його відправнику. Немає причинного звязку між перевищенням норми вмісту олова в цибулі чи порушення умов контракту і псуванням цибулі. ОСОБА_2 експертизи №-1-867-В/1 та №-1-867-В/2 від 03 травня 2007 року причиною псування цибулі що вона запарилася, проросла, ослизла, зіпріла, згнила стало довготривале зберігання в неналежних умовах. Ні факт перевищення норми вмісту олова в цибулі, ні факт непропущення її в ОСОБА_3 та повернення відповідачу за невідповідністю умовам контракту з цієї підстави, ніяким чином не сприяли збільшенню спричиненої шкоди.

Цибуля повністю зіпсувалася та була знищена внаслідок безпідставного утримування автомобілів з цибулею на митниці в неналежних умовах з 12.04.07р. до 04.05.07р., що підтверджено ОСОБА_2 №-1-867-В/1 та №-1-867-В/2 від 03.05.07р., а також Постановою №-1166/02 від 04.05.07 року Державної санепідемслужби та актами про знищення товару від 04.05.2007 року в кількості 40 тн. складеними за участю представників відповідача. Наведене свідчить, що матеріальна шкода спричинена приватному підприємству «Інтерпак» стала наслідком протиправних дій /бездіяльності/ відповідача. Сума спричиненої шкоди внаслідок порчі цібулі, оплати за простої автомобілів, оплати стоянки, експертизи та знищення цибулі, складає 59747, 09 грн. Митна вартість знищеної цибулі та витрати підтверджені наданими у справу копіями платіжних документів та зведеною сумою затрат, які відповідачем не спростовані.

Відтак, враховуючи той факт, що шкода спричинена внаслідок незаконних дій посадових осіб відповідача, та відповідно до ст. 1174 ЦК України колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позов підлягає задоволенню.

Таким чином, суд першої інстанції приймаючи оскаржувану постанову неповно зясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Наведене, в силу ст. 202 КАС України, є підставою для скасування оскаржуваної постанови, та прийняття нового рішення про задоволення вимог адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, п.3 ч. 1 ст. 198, п. 1 ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Інтерпак» задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2011 року у справі № 2а-9286/10/1370 скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги приватного підприємства «Інтерпак» задовольнити.

Визнати протиправними дії Львівської митниці по утриманню автомобілів з цибулею на пункті пропуску «Краківець» та не випуску їх для повернення відправнику.

Стягнути з Львівської митниці на користь приватного підприємства «Інтерпак» 59747 (пятдесят девять тисяч сімсот сорок сім) грн. 09 (девять) коп. завданої шкоди.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя І.Я. Олендер

суддя В.З. Улицький

Повний текст постанови виготовлений 19.03.2012 року