Справа № 818/8732/13-а
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2015-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2015 року м. Київ К/800/16600/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів : Логвиненко А.О. (доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду у справі

за позовом Господарського суду Сумської області

до відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області

про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

20.11.2013р. до суду з позовом про визнання бездіяльності Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області (далі Держказначейство) протиправною та зобов'язання вчинити дії звернувся Господарський суд Сумської області. Свої вимоги позивач мотивував тим, що Держказначейство не виконало свої зобов'язання за договором про здійснення розрахунково-касового обслуговування внаслідок чого неможливе проведення розрахунків позивачем за отримані товари, роботи та послуги. Вважаючи бездіяльність Держказначейства протиправною, позивач просив задовольнити позов.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 2.12.2013р., залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2014р., позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Держказначейства щодо не оплати бюджетних зобов'язань за період з 22.07.2013р. по 4.11.2013р. по платіжних дорученнях Господарського суду Сумської області на загальну суму 243838,78 грн. Зобов'язано Головне управління Державної казначейської служби України в Сумській області провести оплату по зареєстрованих за період з 22.07.2013р. по 4.11.2013р. бюджетних зобов'язань Господарського суду Сумської області на загальну суму 243 838,78 грн.

Не погодившись з судовими рішеннями, Держказначейство звернулося з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просило їх скасувати та відмовити в задоволенні позову повністю. При цьому скаржник зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог.

У своїх запереченнях позивач вважає рішення судів законними та обґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги та заперечень на неї, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно укладеного договору про здійснення розрахунково-касового обслуговування від 8.01.2009р. Держказначейство відкриває господарському суду бюджетний, не бюджетний рахунок та здійснює його розрахунково-касове обслуговування.

У період з 22.07.2013р по 8.11.2013р. позивач після отримання товарів, робіт та послуг приймав рішення про їх оплату та подавав належним чином оформлені платіжні доручення на здійснення платежів до Держказначейства. Зазначені доручення були прийняті та зареєстровані відповідачем, проте частина з них на суму 243838, 78 грн., виконана не була.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції, а апеляційний суд, погодившись з ним, виходили з того, що відповідач, відмовляючи у здійсненні оплати бюджетних зобов'язань, порушив вимоги статті 49 Бюджетного кодексу України.

Відповідно до пп.1 п.4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011, Казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює через систему електронних платежів Національного банку України розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів, операцій з коштами бюджетів, спільних із міжнародними фінансовими організаціями проектів.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Бюджетного кодексу України при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України. Казначейське обслуговування бюджетних коштів передбачає розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, а також інших клієнтів відповідно до законодавства; та контроль за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень бюджету, взятті бюджетних зобов'язань розпорядниками бюджетних коштів та здійсненні платежів за цими зобов'язаннями.

Статтею 49 Бюджетного кодексу України встановлено, що розпорядник бюджетних коштів після отримання товарів, робіт і послуг відповідно до умов взятого бюджетного зобов'язання приймає рішення про їх оплату та надає доручення на здійснення платежу органу, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснює платежі за дорученнями розпорядників бюджетних коштів у разі: наявності відповідного бюджетного зобов'язання для платежу у бухгалтерському обліку виконання бюджету; наявності затвердженого в установленому порядку паспорта бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі); наявності у розпорядників бюджетних коштів відповідних бюджетних асигнувань.

Відповідно до п.п. 11.3, 11.6, 11.8 Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 24 грудня 2012 року № 1407 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 січня 2013 року за № 130/22662, органи Казначейства здійснюють платежі на підставі платіжних доручень за дорученнями розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів у разі наявності в обліку відповідного бюджетного зобов'язання та бюджетного фінансового зобов'язання у межах залишків на рахунках для обліку відкритих асигнувань. Платіжні доручення подаються до органів Казначейства в кількості примірників, необхідних для всіх учасників безготівкових розрахунків. Форма, обов'язкові реквізити, строк дії платіжних доручень та вимоги до заповнення розрахункових документів на паперових носіях визначено Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004 року за № 377/8976. Платіжне доручення, не прийняте до виконання, не пізніше наступного робочого дня повертається без виконання органами Казначейства розпорядникам бюджетних коштів (одержувачам бюджетних коштів), від яких воно надійшло.

Пунктом 1.3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі - Інструкція) визначено, що вимоги цієї Інструкції поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків.

Відповідно до п. 1.5 Інструкції, учасники безготівкових розрахунків відкривають рахунки в порядку, що встановлюється нормативно-правовими актами Національного банку з питань відкриття та використання рахунків, а також рахунки для обліку коштів у розрахунках за конкретними операціями (акредитиви, розрахункові чеки тощо).

Відповідно до п. 3.5 Інструкції банк платника приймає платіжне доручення до виконання протягом 30 календарних днів з дати його виписки. День оформлення платіжного доручення не враховується.

Згідно із п. 2.19 Інструкції розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня.

Відповідно до ч. 23 ст. 116 Бюджетного кодексу України безпідставна відмова у проведенні платежу органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, є порушенням бюджетного законодавства.

Враховуючи, що для проведення оплати платіжних доручень коштів на рахунках позивача вистачало для проведення розрахунково-касового обслуговування по прийнятим до виконання платіжним дорученням, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про порушення відповідачем бюджетних зобов'язань, які полягають в не проведені розрахунково-касового обслуговування.

Доводи касаційної скарги правильність висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 222,223,224,230,232,254 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області залишити без задоволення, а постанову Сумського окружного адміністративного суду від 2.12.2013 р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2014 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому ст. 235-244 КАС України.

Судді А.О. Логвиненко

О.Є. Донець

В.Ф. Мороз