Справа № 826/13246/13-а
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 року м. Київ К/800/53913/14

К/800/52425/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді - Васильченко Н.В.,

суддів: Горбатюк С.А., Заяць В.С.

провівши попередній розгляд справи за касаційними скаргами інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року у справі № 826/13246/13-а за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області про скасування рішення, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову від 18.07.2013 року № 3-1807/1, № 3-1807/2, № 3-1807/3 та № 3-1807/4.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області протиправно винесені оскаржувані постанови.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано постанови від 18 липня 2013 року № 3-1807/1, № 3-1807/2 та № 3-1807/4. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 та Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області звернулись до Вищого адміністративного суду України з касаційними скаргами, в яких Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити в повному обсязі адміністративний позов посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права. Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційних скарг, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 10 Закону України від 20 травня 1999 року № 687-XІV «Про архітектурну діяльність», для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Згідно ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VІ, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 №549 утворено територіальний орган Державної архітектурно-будівельної інспекції України - Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області. Порядок проведення архітектурно-будівельного контролю затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553.

Відповідно до пунктів 1-3 Порядку № 553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: 1) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; 2) порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт, виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; 3) інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил нежитлової будівлі (кафе, магазину та бару) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, яка розміщена за адресою: АДРЕСА_1. За результатами перевірки відповідачем складено Акт від 13 травня 2013 року.

Перевіркою Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 побудувала нежитлову будівлю кафе, магазину та бару, відповідно до технічного паспорта БТІ у 2004 році (площа нежитлової будівлі кафе, магазину та бару становить 434,8 кв.м.), без отримання документу, що надає право на виконання будівельних робіт, що підтверджується відміткою у технічному паспорті БТІ «самовільно збудовані та переобладнані приміщення», чим порушено вимоги ст. 34, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». ОСОБА_1 не забезпечено здійснення авторського та технічного нагляду при здійсненні будівництва нежитлової будівлі кафе, магазину та бару, що є порушенням ст. 11 Закону України «Про архітектурну діяльність». Нежитлова будівля (кафе, магазину та бару) експлуатується фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 під житлові приміщення, кафе, магазину та бару без прийняття вказаного об'єкту будівництва в експлуатацію, чим порушено ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

За результатами перевірки, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області 12 липня 2013 року складено протоколи №1-Л-З-1207/864, №1-Л-З-1207/865, №1-Л-З-1207/866, №1-Л-З-1207/867 про правопорушення у сфері містобудівної діяльності. 12 липня 2013 року відповідачем складено приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з вимогою усунути допущені правопорушення містобудівного законодавства до 19 серпня 2013 року та негайно зупинити експлуатацію кафе, магазину та бару з 12 липня 2013 року до введення в експлуатацію у встановленому законодавством порядку.

На підставі встановлених порушень, 18 липня 2013 року відповідачем винесені такі постанови: №3-1807/1 за вчинення ФОП ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого п. 8 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення містобудівної діяльності» накладено штраф у сумі 51 615,00 грн.; № 3-1807/2 за вчинення ФОП ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення містобудівної діяльності» накладено штраф у сумі 41 292,00 грн.; № 3-1807/3 за вчинення ФОП ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого абз. 4 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення містобудівної діяльності» накладено штраф у сумі 103 230,00 грн.; № 3-1807/4 за вчинення ФОП ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого абз. 4 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення містобудівної діяльності» накладено штраф у сумі 103 230,00 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що у 2004 році Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 побудувала нежитлову будівлю (кафе, магазин та бар) загальною площею - 359,4 кв.м. Києво-Святошинським бюро технічної інвентаризації 21 січня 2006 року на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 грудня 2005 року здійснено реєстрацію за ФОП ОСОБА_1 права власності на нежиле приміщення за вищевказаною адресою загальною площею 359, 4 кв.м. Відповідач, встановлюючи порушення ст. ст. 34, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» на підставі того, що в технічному паспорті БТІ наявні відмітки «самовільно збудовані та переобладнані приміщення» в Акті перевірки вказав, що такі відмітки віднесено до загальної площі 434, 8 кв. м. При цьому, згідно технічного паспорту БТІ від 11 вересня 2009 року, відмітки про «самовільно збудовані та переобладнані приміщення» відносяться лише до приміщень під літерами: «XIV» загальною площею - 3,5 кв.м., «XV» загальною площею - 11,2 кв.м., «XVІ» загальною площею - 1,2 кв.м., «XVІІ» загальною площею - 0,9 кв.м., «XVІІІ» загальною площею - 22,6 кв.м., що становить в загальному 39,4 кв. м.

Також судами попередніх інстанцій встановлено, що паспорт технічного стану будівлі (споруди), був виготовлений у листопаді 2009 року та містить посилання на документи, що підтверджують будівництво протягом 2004-2009 років, копіями фотографій об'єкту будівництва, датованими листопадом 2009 року, які відповідають фотографіям зробленим під час перевірки, а також в додатках А «креслення» використані проектні пропозиції проектної організації ТОВ «Інвестбуд-2005». Під час проведення перевірки відповідачем не взято до уваги оригінал проекту «Реконструкція приміщення кафе, магазину та бару», який виготовлений ТОВ «Інвестбуд-2005» у 2009 році, договір №12/08/09 на виконання проектних робіт від 12 серпня 2009 року, лист ТОВ «Інвестбуд-2005» про визначення категорії складності, наказ про затвердження категорії складності об'єкту будівництва.

З огляду на наведене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про неправомірність прийняття постанови за вчинення ФОП ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого абз. 4 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення містобудівної діяльності» та накладення штрафу на позивача від 18 липня 2013 року № 3-180-7/4.

Скасовуючи постанови відповідача від 18 липня 2013 року № 3-180-7/1 та № 3-180-7/2 за вчинення ФОП ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого п. 8 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення містобудівної діяльності» та за вчинення ФОП ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення містобудівної діяльності» судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем накладено штраф на ФОП ОСОБА_1 за незабезпечення здійснення авторського та технічного наглядів під час проведення будівельних робіт у 2004 та 2009 років, але вищевказане порушення не може бути триваючим, оскільки будівництво було завершено у 2009 році без забезпечення технічного та авторського наглядів.

Відповідно до пунктів 7, 8 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення: незабезпечення замовником здійснення технічного нагляду у випадках, коли такий нагляд є обов'язковим згідно із законодавством, - у розмірі тридцяти шести мінімальних заробітних плат; незабезпечення замовником здійснення авторського нагляду у випадках, коли такий нагляд є обов'язковим згідно із законодавством, - у розмірі сорока п'яти мінімальних заробітних плат.

Суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що згідно ч. 2 ст. 13-1 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1995 року № 244 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), штраф може бути накладено на суб'єктів містобудування протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше, ніж через три роки з дня його вчинення. При цьому, будівництво було завершено у 2009 році, а штраф накладено на позивача відповідно до постанови від 18 липня 2013 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині скасування постанови відповідача від 18 липня 2013 року № 1807/3 суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідно до ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється. Також згідно з положеннями Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461, право замовника на експлуатацію відповідного об'єкта будівництва виникає тільки після реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №265048 цільовим призначенням земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, є будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Виходячи з наведеного суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про те, що відсутність здіснення реєстрації свідчить про експлуатацію позивачем об'єкту будівництва без прийняття його в експлуатацію, що є порушенням положень ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та тягне за собою відповідальність, визначену абз. 4 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного. Відповідно до пунктів 7, 8 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення: незабезпечення замовником здійснення технічного нагляду у випадках, коли такий нагляд є обов'язковим згідно із законодавством; незабезпечення замовником здійснення авторського нагляду у випадках, коли такий нагляд є обов'язковим згідно із законодавством. Згідно ч. 2 ст. 13-1 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1995 року № 244 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), штраф може бути накладено на суб'єктів містобудування протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше, ніж через три роки з дня його вчинення. Оскільки з часу вчинення правопорушень, встановлених у постановах відповідача від 18 липня 2013 року № 1807/1 та № 1807/2 пройшло більше, ніж три роки, висновок про їх неправомірність відповідає ч. 2 ст. 13-1 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1995 року № 244 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідач, встановлюючи порушення ст. ст. 34, 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» на підставі того, що в технічному паспорті БТІ наявні відмітки «самовільно збудовані та переобладнані приміщення» в Акті перевірки вказав, що такі відмітки віднесено до загальної площі 434, 8 кв. м. При цьому, згідно технічного паспорту БТІ від 11 вересня 2009 року, відмітки про «самовільно збудовані та переобладнані приміщення» відносяться лише до приміщень загальною площею - 39,4 кв. м., що свідчить про неправомірність прийняття постанови за вчинення ФОП ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого абз. 4 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення містобудівної діяльності».

Постанову відповідача від 18 липня 2013 року № 1807/3 прийнято відповідно до повноважень на підставі порушення позивачем вимог ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461.

Колегія суддів дійшла думки, що суди першої та апеляційної інстанції повно та всебічно дослідили обставини справи, вірно встановили характер спірних правовідносин та обґрунтовано застосували норми матеріального права до їх вирішення. Порушень норм процесуального законодавства які б могли призвести до ухвалення неправильного рішення не встановлено. Доводи касаційних скарг зазначений висновок суду не спростовують.

Згідно ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційні скарги інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2014 року по справі № 826/13246/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 - 239-1 КАС України.

Судді: