Справа № 2а-13/09
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2011-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2011 р. Справа № 34588/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Олендера І.Я., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання Когутич Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу фермерського господарства «ОСОБА_1В.» на постанову Сокальського районного суду Львівської області від 22 липня 2009 року у справі за позовом фермерського господарства «ОСОБА_1В.» до прокуратури Львівської області, третя особа Головне управління Державного казначейства України у Львівській області про визнання незаконною бездіяльності, зобовязання прийняти рішення та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2007 року позивач фермерське господарство «ОСОБА_1В.». звернулось до суду з позовом до прокуратури Львівської області в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати незаконною бездіяльність відповідача при розгляді заяви фермерського господарства про вчинений злочин за вих. № 53 від 21.10.2006 року та порушення термінів розгляду даної заяви, передбачених ст.97 КПК України та зобов»язати прокуратуру Львівської області прийняти рішення згідно ст.97 КПК України по заяві фермерського господарства про вчинений злочин за вих. № 53 від 21.10.2006 року і у випадку відмови в порушенні кримінальної справи згідно ст.99 КПК України направити фермерському господарству копію постанови про відмову в порушенні кримінальної справи. Стягнути з прокуратури Львівської області матеріальну шкоду в сумі 4 005 000 грн. на відшкодування шкоди, завданої господарству бездіяльністю та незаконним рішенням.

Постановою Сокальського районного суду Львівської області від 22 липня 2009 року в задоволенні позову фермерського господарства «ОСОБА_1В.» до прокуратури Львівської області про визнання незаконною бездіяльності, зобов»язання прийняти рішення та стягнення матеріальної шкоди відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як орган, уповноважений розглядати заяви і скарги громадян, а також здійснювати передбачені законодавством заходи реагування, обгрунтовано не прийняв рішення відносно суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в порядку ст.97 КПК України, а розглянув заяву позивача та надав йому належну відповідь відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян», оскільки не було достатніх підстав для вказаної перевірки в порядку ст.97 КПК України.

Не погодившись із ухвалою суду її оскаржив позивач, в апеляційній скарзі просить її скасувати, а позовні вимоги задовольнити. В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про неправильність та неповноту дослідження доказів, встановлення обставин у справі та застосування норм права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

У відповідності до ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У відповідності до п.2 ч.3 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Рішенням Конституційного суду України №6-рп/2001 від 23.05.2001 року визначено, що кримінальне судочинство це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

У відповідності до ст.236 КПК України скарга на дії прокурора при проведенні ним досудового слідства або окремих слідчих дій у справі подається вищестоящому прокуророві, який її розв'язує в порядку і в строки, що передбачені статтями 234 і 235 цього Кодексу. Дії прокурора можуть бути оскаржені до суду. Скарги на дії прокурора розглядаються судом першої інстанції при передньому розгляді справи або при розгляді її по суті, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

У зв'язку з цим слід зазначити, що захист порушених прав і свобод людини не може бути надійним без надання можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Однак таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність прокуратури, має свої особливості та не належить до сфери управлінської і не може бути предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства, окрім випадків, коли оскарження таких не передбачене в кримінально-процесуальному порядку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.94 КПК України одним із приводів та підстав для порушення кримінальної справи є заява або повідомлення про злочин, які відповідають вимогам ст.95 КПК України. Згідно п.2 ст.94 КПК України кримінальна справа може бути порушена тільки в тих випадках, коли є достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину.

Судом першої інстанції зазначено, що порядок прийняття рішення в порядку ст.97 КПК України і вимоги до заяви або повідомлення про вчинення злочину визначені Кримінально-процесуальним кодексом України. Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду із вимогами, які стосуються протиправності дій прокуратури Львівської області та зобов»язати її вчинити дії в порядку ст.97 Кримінально-процесуального кодексу України тобто діяльність, яка регламентована нормами Кримінально-процесуального кодексу України, що в свою чергу виключає можливість розгляду поданого позивачем позову в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів приходить до переконання, що за змістом ст.ст. 2, 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративного суду не поширюється на вказаний спір, який підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів вважає, що провадження у даній справі слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись п.1 ч.1 ст.157, ст.160, ст.195, ст.196, п.4 ч.1 ст.199, ст.203, п.1 ч.1 ст.205, ст. ст.206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу фермерського господарства «ОСОБА_1В.» задовольнити частково.

Постанову Сокальського районного суду Львівської області від 22 липня 2009 року у справі № 2а-13/09 скасувати та провадження у справі закрити

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

Судді І.Я. Олендер

ОСОБА_2

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 23.03.2011 року.