Справа № 2а-2917/10/1270
Суддя: Геращенко І.В.
Дата ухвалення: 2010-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ципко О.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2010 року справа №2а-2917/10/1270 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Геращенка І.В.

суддів Арабей Т.Г., Губської Л.В.

при секретарі судового засідання Літвіновій Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача не зявились

від відповідача ОСОБА_2 довір. від 21.09.2010 року № 14-174д

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Свердловську Луганської області

на постанову Луганського окружного адміністративного суду

від 05.07.2010 року

у справі № 2а-2917/10/1270

за позовом Державної податкової інспекції в м. Свердловську Луганської області

до відповідача Державного підприємства Свердловантрацит

про спонукання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція в м. Свердловську Луганської області звернулась до Луганського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державного підприємства Свердловантрацит про зобов'язання укласти договори з ДПІ в м. Свердловську про переведення права на отримання суми заборгованості інших осіб перед платником податків по переводу дебіторської заборгованості ДП Ровенькиантрацит в розмірі 70859483 грн. 77 коп. та ДП Луганськвугілля в розмірі 3497600 грн.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 05.07.2010 року у справі № 2а-2917/10/1270 (суддя Ципко О.В.) в задоволені позовної заяви відмовлено.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що рішеннями Господарського суду Луганської області задоволена позовна заява ДП Свердловантрацит до ДП Ровенькиантрацит та ДП Луганськвугілля про стягнення суми заборгованості, тобто, відповідач у справі набув статусу стягувача, виконання судових рішень є невід'ємною стадією правосуддя і заміна сторони на цій стадії може відбутися не інакше як на підставах та в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України та Законом України Про виконавче провадження.

Позивачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує невірним застосуванням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Вважає, що суд першої інстанції невірно встановив обставини, що мають значення для вирішення справи.

Зазначає, що, оскільки у відповідача у справі наявний борг по сплаті податків, його активи знаходяться у податковій заставі, в тому числі дебіторська заборгованість ДП Ровенькиантрацит та ДП Луганськвугілля, у зв'язку з чим податковий орган в межах повноважень та на підставі норм чинного законодавства, зокрема, ст. 7 Закону України Про порядок погашеня зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами та Порядку використання додаткових джерел погашення податкового боргу за рішенням органу стягнення, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 13.10.2003 року № 926/8247, надіслав платнику податків договори про переведення права на отримання сум заборгованості інших осіб.

Вказує на неправомірність посилання судом першої інстанції на норми Господарського процесуального кодексу України та Закону України Про виконавче провадження, оскільки дебіторська заборгованість входила до складу податкової застави.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач вказав на її безпідставність.

У судовому засіданні представник відповідача доводи, викладені в запереченнях на апеляційну скаргу, підтримав у повному обсязі, представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила.

22.10.2004 року між ДП "Свердловантрацит" та ДП "Луганськвугілля" укладений договір про відступлення права вимоги № 522, за умовами якого ДП Свердловантрацит відступило ДП "Луганськвугілля" право вимоги до ВАТ "Дніпроенерго" за договором № 193/2041 - ДПО/24 від 27.12.2001 року на виконання грошових зобов'язань в сумі 3500000 грн.

Пунктом 2.5 договору № 522 визначено, що ДП "Луганськвугілля" здійснює розрахунки з ДП "Свердловантрацит" за відступлене право вимоги шляхом перерахування грошових коштів в сумі 3500000 грн. на рахунок останнього у період з липня 2007 року по грудень 2011 року відповідно до наданого графіку.

24.03.2009 року ДПІ в м. Свердловську Луганської області складений акт опису активів, самостійно виділених платником податків для продажу, № 7, згідно якого передані у податкову заставу активи ДП Свердловантрацит, в тому числі дебіторська заборгованість ДП «Ровенькиантрацит» на суму 70859483 грн. 77 коп. та ДП Луганськвугілля на суму 3497600 грн., виділені активи на загальну суму 101009138 грн. 77 коп., в тому числі дебіторська заборгованість ДП «Ровенькиантрацит» в розмірі 70859483 грн. 77 коп. та ДП «Луганськвугілля» в розмірі 3497600 грн.

24.03.2009 року ДПІ в м. Свердловську Луганської області прийняте рішення № 6/24 про продаж активів, які віднесені до додаткових джерел погашення податкового боргу платника податків, та на адресу ДП Свердловантрацит направлено повідомлення від 24.03.2009 року № 6/24 про застосування заходів стягнення за рахунок додаткових джерел погашення податкового боргу, в яких зазначено, що у ДП «Свердловантрацит» наявні активи, попередньо передані ним у тимчасове користування чи розпорядження іншим особам відповідно до норм цивільно-правових договорів, право на вимогу всіх видів дебіторської заборгованості переводиться на орган стягнення, включаючи право на отримання основної суми депозиту або кредиту, а також доходу за ними (а.с. 12, 13).

30.03.2009 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна ДПІ в м. Свердловську Луганської області зареєстровані в податкову заставу активи згідно акту опису від 24.03.2009 року № 11, про що свідчить витяг про реєстрацію № 23043587 від 30.03.2009 р. (а.с.11).

ДПІ в м. Свердловську направило на адресу ДП Свердловантрацит лист від 08.09.2009 року № 15534/24, в якому зазначило, що ДП «Свердловантрацит» самостійно надана для реалізації в рахунок погашення податкового боргу дебіторська заборгованість по ДП "Ровенькиантрацит" на суму 70859483 грн. 77 коп. та ДП "Луганськвугілля" на суму 3497600 грн., тому ДП Свердловантрацит необхідно підписати договіри «Про переведення права на отримання суми заборгованості» між ДП «Свердловантрацит» та ДПІ у м. Свердловську.

Разом з вказаним листом ДП Свердловантрацит направлені договори про переведення права на отримання суми заборгованості інших осіб перед платником податків по переводу дебіторської заборгованості ДП «Ровенькиантрацит» та ДП «Луганськвугілля» в двох примірниках.

09.11.2009 року Господарським судом Луганської області прийняте рішення у справі № 6/185 про задоволення позовної заяви Державного підприємства "Свердловантрацит" до Державного підприємства "Луганськвугілля" про стягнення боргу в сумі 1557600 грн., витрати зі сплати державного мита в розмірі 15576 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 236 грн. (а.с.54).

На виконання вищевказаного рішення виданий наказ № 6/185 від 23.11.2009 року та 16.12.2009 року Ленінським ВДВС Луганського МУЮ винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу № 6/185. (а.с.53).

23.12.2009 року виконавче провадження зупинене на підставі п. 15 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку з внесенням підприємства боржника до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" (а.с.52).

16.06.2009 року рішенням Господарського суду Луганської області у справі № 16/14 задоволена позовна заява Державного підприємства "Свердловантрацит" до Державного підприємства "Ровенькиантрацит" про стягнення боргу в сумі 70859483 грн. 77 коп., пені в сумі 500000 грн., штрафу в сумі 500000 грн., витрат по сплаті державного мита в сумі 25500 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. (а.с. 49-51).

На виконання даного рішення виданий наказ № 16/14 від 03.04.2009 року.

07.05.2009 року ВПВР ДДВС винесена постанова про відкриття виконавчого провадження відповідно до наказу від 03.04.2009 року № 16/14 Господарського суду Луганської області про стягнення з Державного підприємства "Ровенькиантрацит" на користь Державного підприємства Свердлованрацит коштів в розмірі 71885101 грн. 77 коп. (а.с. 48).

10.11.2009 року виконавче провадження по виконанню зазначеного рішення суду зупинене на підставі п. 15 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи встановлених судом першої інстанції та апеляційним судом, в апеляційній скарзі позивач вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та зазначає, що адміністративний суд неправомірно застосував у спірних взаємовідносинах норми Господарського процесуального кодексу України та Закону України Про виконавче провадження.

Колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією та Законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та Законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно п.п. 2.1.4 п.2.1 ст. 2 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами контролюючими органами стосовно податків і зборів (обов'язкових платежів), які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, є податкові органи.

Повноваження податкових органів визначені Законом України Про державну податкову службу в Україні, ст. 10 цього закону визначені функції державних податкових інспекцій у тому числі щодо забезпечення обліку платників податків, інших платежів, правильність обчислення і своєчасність надходження цих податків, платежів.

Таким чином, відповідач у справі субєкт владних повноважень, на якого чинним законодавством України покладені владні управлінські функції у сфері податкових правовідносинах.

Наряду з викладеним, колегія суддів вважає, що, звертаючись до суду з позовною заявою про зобов'язання укласти договори, податковий орган діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений нормами чинного законодавства, з наступних підстав.

Як зазначалось раніше, права, функції та основні напрямки діяльності органів податкової служби визначені Законом України Про державну податкову службу в Україні, положеннями п.11 ст.10 якого державним податковим інспекціям надане право подавати до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна; п. 17 ст. 11 цього Закону передбачене право податкових органів звертатися у передбачених законом випадках до судових органів із заявою (позовною заявою) про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності, ч. 8 ст. 11 Закону надане право звернення до суду з позовом про надання дозволу на проведення позапланової виїзної перевірки.

З системного аналізу норм чинного законодавства, зокрема, Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України Про державну податкову службу в Україні, податкового законодавства України вбачається, що податковим органам не надане право на звернення до суду з позовними заявами про оскарження дій державних органів та наданих ними документів.

Оскільки ні Законом, ні Кодексом не передбачений такий спосіб захист прав позивача, як зобовязання укласти договори з податковим органом про переведення права на отримання суми заборгованості інших осіб перед платником податків по переводу дебіторської заборгованості, звертаючись до адміністративного суду з зазначеною позовною заявою, податкова інспекція діяла не у встановлений законодавством спосіб та з перевищенням повноважень, наданих їй чинним законодавством України.

Крім зазначеного, колегія суддів враховує наступне.

Спеціальним Законом з питань оподаткування, який встановлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення є Закон України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами.

Згідно п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами у разі коли заходи з продажу активів платника податків за рішенням органу стягнення не привели до повного погашення суми податкового боргу, додатковим джерелом його погашення органом стягнення може бути визначено продаж активів платника податків, попередньо переданні у тимчасове користування чи розпорядження іншим особам відповідно до норм цивільно-правових договорів, або сума заборгованості інших осіб перед платником податків, право на вимогу переводиться на орган стягнення, включаючи право на отримання основної суми депозиту або кредиту, а також доходу за ними. Продаж або стягнення таких активів не зупиняє дію таких цивільно-правових договорів до кінця строків їх дії (крім депозитних договорів), а покупець таких активів набуває права обов'язків платника податків за такими договорами, у тому числі права на отримання доходу за ними. Якщо норми зазначеного цивільно-правового договору передбачають право кредитора на дострокове припинення або збільшення розміру доходів за ним чи прийняття інших рішень приводять до швидшого повернення суми основного боргу та/або доходу за ним, орган стягнення зобов'язаний прийняти рішення про такі дії.

На виконання зазначеної норми Закону розроблений Порядок використання додаткових джерел погашення податкового боргу за рішенням органу стягнення, затверджений Наказом Державної податкової адміністрації України від 19.09.2003 року № 439, який визначає механізм погашення податкового боргу платника податків шляхом продажу активів платника податків, попередньо переданих в тимчасове користування чи розпорядження іншим особам відповідно до норм цивільно-правових договорів; продажу активів юридичної особи, на які може бути звернуте стягнення згідно із Законом у разі недостатності активів у її філій або відокремлених підрозділів; реалізації дебіторської заборгованості, право на вимогу якої переводиться на податковий орган, включаючи право на отримання основної суми депозиту або кредиту, а також доходу за ними.

Згідно п. 4.5 Наказу Державної податкової адміністрації України від 19.09.2003 року № 439 переведення платником податків прав вимоги боргу (дебіторської заборгованості), що випливає з відносин платника податків з дебітором, на орган стягнення здійснюється на основі договору переведення права на отримання суми заборгованості інших осіб перед платником податків, укладеного в письмовій формі між платником податків та податковим органом.

Частиною 3 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Тобто, нормами чинного законодавства України, зокрема, Цивільним Кодексом України, Законом України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами та Порядком визначене правило укладання договорів, яке розраховане на добровільне волевиявлення сторін та відсутність спору з приводу його укладання та заявлених сум.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про застосування у спірних правовідносинах положень Господарського процесуального кодексу України та Закону України Про виконавче провадження, оскільки дебіторська заборгованість ДП Ровенькиантрацит та ДП Луганськвугілля включена відповідачем у добровільному порядку до акту опису активів та, відповідно, перебуває у податковій заставі на підставі Закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову в задоволені позовної заяви, але невірно визначив підстави такої відмови.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України Про державну податкову службу в Україні, Законом України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами, ст. 2, ст. 9, ст. 71, ст. 160, ст. 167, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ст. 211, ст. 212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Свердловську Луганської області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 05.07.2010 року у справі № 2а-2917/10/1270 - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 05.07.2010 року у справі № 2а-2917/10/1270 за позовом Державної податкової інспекції в м. Свердловську Луганської області до Державного підприємства Свердловантрацит про зобов'язання укласти договори з ДПІ в м. Свердловську про переведення права на отримання суми заборгованості інших осіб перед платником податків по переводу дебіторської заборгованості ДП Ровенькиантрацит в розмірі 70859483 грн. 77 коп. та ДП Луганськвугілля в розмірі 3497600 грн. залишити без змін.

Ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Головуючий суддя І.В.Геращенко

Судді Т.Г.Арабей

ОСОБА_3