Справа № 2а-10699/09/0570
Суддя: Колеснік Г.А.
Дата ухвалення: 2010-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Могильницький М.С.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2010 року справа №2а-10699/09/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Колеснік Г.А.,

суддів: Ляшенка Д.В., Ястребової Л.В.,

при секретарі: Драній Л.Г.

за участю:

представників позивача: ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Вестком» про скасування рішення про застосування штрафних санкцій,

за апеляційною скаргою Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2010 року, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2010 року позов фізичної особи підприємця ОСОБА_3 до Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Вестком», про визнання нечинними та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 31.03.2009 № та податкового повідомлення-рішення від 12.06.2009 №000012720/1 задоволено у повному обсязі.

Визнано недійсним рішення Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 31.03.2009 №.

Визнано недійсним податкове повідомлення-рішення Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя від 12.06.2009 №000012720/1.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі 3,40 грн.

Не погодившись з рішенням суду відповідач надав апеляційну скаргу, в якої, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 2 ст. 233 Господарського кодексу України строки застосування адміністративно-господарських санкцій до суб'єктів господарювання встановлюються цим Кодексом.

Статтею 238 Господарського кодексу України встановлено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 241 Господарського кодексу України, грошова сума, що сплачується суб'єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності, розглядається як адміністративно-господарський штраф. Статтею 239 Господарського кодексу України цей штраф віднесено до групи адміністративно-господарських санкцій, які застосовуються органами державної влади чи органами місцевого самоврядування до суб'єктів господарювання, котрі порушили правила здійснення господарської діяльності.

За загальним правилом, встановленим у ч. 2 ст. 241 Господарського кодексу України, перелік порушень, за які з суб'єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущені правопорушення.

Враховуючи викладене, штраф, застосований за порушення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», є адміністративно-господарським штрафом в розумінні Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 250 Господарського кодексу України, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом 6 місяців із дня виявлення порушення, але не пізніше ніж через 1 рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, податковим органом не встановлено порушень з боку позивача , як суб,єкта підприємницької діяльності. Позивач фактично з 2005 року не здійснювала господарської діяльності . Документи , на підставі яких податкова інспекція зробила висновок про порушення з боку позивача законодавства , були отримані від інші їх осіб і яки виявилися фіктивними.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо прийняття до уваги висновок експерта судово-технічної експертизи документів №6730/03 від 19.01.2010.

Як встановлено експертом за результатами проведення судово-технічної експертизи документів, призначеної по справі, зображення відтисків печатки позивача на квитанціях готелю «Моряк» м. Маріуполя від 24.07.2006 №№ 172-24, 172-25, 172-26, 172-27, 172-28, від 18.09.2006 №№ 183-22, 183-23, 183-24, 183-25, 183-26 та від 04.12.2006 №№ 641-44, 641-45, 641-46 та 641-47, які надані Донбаською енергетичною системою Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго», виконано не з відтиску кліше, зразки якого надані позивачем на дослідження, а з іншого кліше та зроблені за допомогою друкувального засобу струминно-крапельного типу. Такий же факт встановлено експертом і на квитанціях, наданих суду філією «Головне управління Промінвестбанку в Донецькій області». (арк. справи 18-25).

Належним чином не встановлено правовідносин позивача з юридичними особами , які використовували реквізити позивача , як підприємця.

Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо неможливості прийняти зазначені квитанції як докази по справі.

Враховуючи вищезазначене, відповідач встановив порушення в актах перевірки позивача, беручи до уваги неналежні докази, і тому неправомірно застосував до позивача штрафні санкції згідно з рішенням № від 31.03.2009 та визначив податкове зобовязання згідно з податковим повідомленням-рішенням №/0 від 31.03.2009.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції встановив повно обставини справи та ухвалив постанову з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 198, 200 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Жовтневої міжрайонної державної податкової інспекції м. Маріуполя залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2010 року про задоволення позову фізичної особи підприємця ОСОБА_3 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів: Г.А. ОСОБА_5 ОСОБА_6 Ястребова