Справа № 157/646/15-а
Суддя: Антонюк О. В.
Дата ухвалення: 2015-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/646/15-а
Провадження №2-а/157/30/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря Фесь Т.І.,

позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Камінь-Каширському районі Волинської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

У червні 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, в якому зазначає, що народилася 20 жовтня 1963 року у м. Камені-Каширському, де й проживає на даний час. У 1980 році поступила до Київського технологічного інституту харчової промисловості, який закінчила у 1985 році. Під час навчання 07 червня 1985 року у неї народився син ОСОБА_3. Після народження у звязку з перебуванням по догляду за сином вона повернулася проживати додому у м. Камінь-Каширський, де проживала з 25.09.1985 року по 25.11.1989 року, що підтверджується записом в будинковій книзі та довідкою Камінь-Каширської міської ради № 5474 від 31.10.2013 року. Оскільки на момент Чорнобильської катастрофи вона проживала у м. Камінь-Каширський, яке, відповідно до Переліку населених пунктів, віднесено до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, то отримала посвідчення громадянки, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи серії Б № 323402. У кінці 2014 року вона звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку відповідно до положень ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак відповідач листом № 204/ж-01 від 18.12.2014 року відмовив їй у призначені пільгової пенсії. Позивачка просить визнати дії відповідача протиправними і зобовязати призначити їй пенсію на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку згідно зі ст. 55 Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон).

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позові, і просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні 02 липня 2015 року позов не визнала і просила у задоволені вимог позивачки відмовити, мотивуючи тим, що останньою не надано довідку органу місцевого самоврядування, яка б посвідчувала факт її проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 року не менше 3 років.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника, представника відповідача, зясувавши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд приходить до висновку, що в задоволені позовних вимог належить відмовити, зважаючи на таке.

Пунктом 2 частини 1 статті 55 Закону передбачено, що особам, які працювали або проживали на території радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку: потерпілим від Чорнобильської катастрофи - особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше трьох років із зменшенням пенсійного віку на три роки та додатково один рік за два роки проживання, роботи, але не більше ніж на шість років.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 звернулася до управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі з заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на підставі ст. 55 Закону.

Листом від 18.12.2014 року № 204/Ж-01 відповідач відмовив позивачці у призначенні пільгової пенсії, обґрунтовуючи тим, що не дотримано вимог, передбачених ст. 55 Закону, а саме, не підтверджено довідкою органу місцевого самоврядування обставину постійного проживання ОСОБА_1 у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше 3 років, а згідно з довідкою Камінь-Каширської міської ради від 26.05.2014 року № 2830, що видана взамін попередньо наданої і згодом відкликаної довідки № 1785 від 26.03.2014 року, вбачається, що ОСОБА_1 проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 10.04.1969 року по 26.08.1980 року, 25.09.1985 року по 25.09.1986 року (а не по 25.11.1989 року як зазначено в попередній довідці № 1785), постійно з 30.03.1999 року по даний час. У відповідності до даних трудової книжки ОСОБА_1 працювала на Щорському маслозаводі Чернігівської області з 01.08.1985 року по 30.01.1998 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 народилася 20 жовтня 1963 року у м. Камені-Каширському.

Переліком населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 106 від 23 липня 1991 року, місто Камінь-Каширський включено до списку населених пунктів, віднесених до зони гарантованого добровільного відселення по Волинській області.

Згідно з посвідченням громадянки, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи серії Б № 323402, виданого Чернігівською обласною радою 05.02.1996 року, ОСОБА_1 є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії.

Статтею 14 Закону передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обовязкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обовязкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення не менше трьох років та відселені або самостійно переселились з цих території.

Частиною 3 ст. 15 Закону передбачено, що підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Як вбачається з довідки Камінь-Каширської районної ради народних депутатів № 153 від 17.08.1995 року, яка стала підставою для видачі ОСОБА_1 посвідчення потерпілої від наслідків Чорнобильської катастрофи 3 категорії, остання постійно проживала на території гарантованого добровільного відселення на день аварії (однак станом не на 1 січня 1993 року не менше трьох років) до 13.12.1986 року.

Відповідно до п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року за № 22-1, до заяви про призначення пенсії на пільгових умовах подаються документи, які підтверджують особливий статус, а саме, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Згідно з довідкою Камінь-Каширської міської ради № 1785 від 26.03.2014 року, що була подана ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі для призначення пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку, позивачка проживала і зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_2 з 10.04.1969 року по 26.01.1980 року, 25.09.1985 року по 25.11.1989 року, з 30.03.1999 року по даний час.

Аналогічна інформація міститься у довідці № 5474 від 31.10.2013 року, що долучена до позовної заяви позивачкою.

Разом з тим, матеріали справи свідчать, що 26 травня 2014 року Камінь-Каширською міською радою довідку № 1785 від 26.03.2014 року було відкликано, а взамін надіслано до управління Пенсійного фонду в Камінь-Каширському районі довідку № 2830 від 26.05.2014 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 проживала у зоні гарантованого добровільного відселення з 10.04.1969 року по 26.08.1980 року, з 25.09.1985 року по 25.09.1986 року, постійно з 30.03.1999 року по даний час.

Такі дії міської ради позивачка не оскаржувала, незважаючи на те, що довідка органу місцевого самоврядування про періоди проживання, зокрема і щодо вимоги про постійне проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 року не менше трьох років, в сукупності з документом, що підтверджують її особливий статус, є підставою для призначення пільгової пенсії.

Як пояснили у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 (Камінь-Каширський міський голова) та ОСОБА_6 (секретар Камінь-Каширської міської ради), за чиїми підписами були видані вищевказані довідки, викладена у довідках № 5474 від 31.10.2013 року та № 1785 від 26.03.2014 року інформація щодо періодів проживання ОСОБА_1 у м. Камені-Каширському є не достовірною та не відповідає відомостям, вказаним у будинковій книзі, у звязку з чим взамін наданої позивачкою до управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі довідки № 1785 від 26.03.2014 року, відповідачу було надіслано іншу довідку, при видачі якої міською радою було взято до уваги те, що згідно з будинковою книгою позивачка була прописана у м. Камені-Каширському на один рік з 25.09.1985 року по 25.09.1986 року, про що вказано на штампі прописки, а відомості про продовження прописки у цій будинковій книзі відсутні.

З дослідженого у судовому засіданні оригіналу будинкової книги, а саме зі штампів «ПРОПИСАНО» вбачається, що ОСОБА_1 та її син ОСОБА_7 25.09.1985 року були прописані у житловий будинок по вул. 50 років ЛКСМУ,35 (назва вулиці у старій редакції) у м. Камені-Каширському до 25.09.1986 року, позивачка перебувала в декретній відпустці. Відомості про те, що таку прописку було продовжено, у будинковій книзі відсутні.

Посилання позивачки та її представника на те, що позивачка була прописана до 25.11.1989 року, оскільки така дата вказана на штампі «ВИПИСАНО», за відсутності відомостей щодо продовження прописки та з огляду на те, то цифру «9» на штампах «ВИПИСАНО», навпроти прізвищ ОСОБА_7 та ОСОБА_1, виконана чорнилами різних тонів (що видно наочно), суд вважає необґрунтованими.

З трудової книжки позивачки вбачається, що вона працювала на Щорському маслозаводі Чернігівської області з 01.08.1985 року по 30.01.1998 року.

Доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 у звязку з народженням у червні 1985 року сина ОСОБА_3 перебувала у відпустці по догляду за дитиною саме до 25.11.1989 року, остання суду не надала.

Подані нею довідки про відсутність нарахування по заробітній платі за період з січня 1989 року по вересень 1989 року, за 1991 рік, за 1992 рік, з січня 1993 року по серпень 1993 року, суд вважає неналежними доказами, оскільки вони не підписані та належним чином не завірені. Окрім того, в цих довідках відсутня інформація щодо перебування ОСОБА_1 у відпустці саме до 25.11.1989 року.

Згідно зі ст. 179 КЗпП України (в редакції, чинній на час народження позивачкою дитини) жінкам надавалися відпустки по вагітності і родах тривалістю пятдесят шість календарних днів до родів і пятдесят шість календарних днів після родів і, за їх бажанням, при наявності загального трудового стажу не менше одного року частково оплачувані відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею віку одного року з виплатою за ці періоди допомоги по державному соціальному страхуванню. Крім зазначених відпусток, жінці, за її заявою, надавалася додаткова відпустка без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку півтора року. Отже, у разі перебування позивачки у відпустці, надання якої передбачено вказаною нормою закону, термін такої відпустки не міг перевищувати періоду з врахуванням дати народження дитини (07 червня 1985 року) до 07 грудня 1987 року.

Не можуть бути достатнім доказами факту проживання позивачки у м. Камені-Каширському до 25.11.1989 року надана позивачкою медична картка стоматологічного хворого, оскільки у ній є лише два записи за 1986 рік та два записи за червень 1989 року про надання ОСОБА_1 стоматологічних послуг.

Також не є достатніми доказами, з огляду на встановлені судом обставини справи, на підтвердження постійного проживання позивачки у зоні гарантованого добровільного відселення до 1989 року, тобто, постійного проживання станом на 01.01.1993 року не менше трьох років, показання допитаних у судовому засіданні свідків. Так, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пояснили суду, що дійсно ОСОБА_1 у 1985 році приїхала з сином на проживання у м. Камінь-Каширський, однак скільки саме вона проживала, до якого часу, вони не памятають. Окрім того, свідок ОСОБА_9 пояснила, що ОСОБА_1 час від часу то виїжджала з м. Каменя-Каширського, то знову поверталася на проживання. З показань у судовому засіданні свідка ОСОБА_10 вбачається, що ОСОБА_1 після навчання разом з сином у 1985 році приїхала на проживання у м. Камінь-Каширський, станом на 1988 рік, коли вона (свідок) народила у лютому 1988 року дитину, позивачка ще проживала у м. Камені-Каширському, також їй відомо, що ОСОБА_1 у 1989 році остаточно виїхала до м. Щорса.

Отже, згідно з показаннями вказаних свідків, їм достовірно не відомо періоди проживання ОСОБА_1 в зоні гарантованого добровільного відселення.

Таким чином, позивачкою представлено посвідчення, що підтверджує її статус потерпілої від наслідків Чорнобильської катастрофи (видане у звязку з тим, що вона проживала у зоні гарантованого добровільного відселення на день аварії), проте не доведено належними та достатніми доказами факт її постійного проживання на території зони гарантованого добровільного відселення протягом не менше трьох років станом на 01 січня 1993 року, а тому дії відповідача щодо відмови у призначені пільгової пенсії є правомірними.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Керуючись ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. ст. 9, 11, 70, 71, 76, 77, 79, 95, 158-163 КАС України, суд

постановив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської області про визнання дій протиправними та зобовязання призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови апеляційної скарги через Камінь-Каширський районний суд.

Головуючий: ОСОБА_11