Справа № 2а-26422/09/1270
Суддя: Малашкевич С.А.
Дата ухвалення: 2010-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Борзаниця С.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2010 року < > справа № 2а-26422/09/1270

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Малашкевича С. А., суддів: Блохіна А. А., В. Г. Яманко,

розглянула в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2, Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2010 року у справі № 2-а-26422/09/1270 за позовом ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, апеляційного суду Луганської області про визнання незаконною бездіяльності, стягнення недоплаченої заробітної плати, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2010 року задоволений частково позов ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, апеляційного суду Луганської області про визнання незаконною бездіяльності, стягнення недоплаченої заробітної плати, а саме: визнані неправомірними дії Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України щодо неприйняття заходів з повного фінансування заробітної плати ОСОБА_2 з 19 серпня 2009 року з розрахунку посадового окладу в розмірі 9,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат, а з 22 травня 2008 року по 30 червня 2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 25 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку, з урахуванням доплати за кваліфікаційний класс та з липня 2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 30 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас; визнані неправомірними дії апеляційного суду Луганської області щодо не проведення перерахунку заробітної плати ОСОБА_2 з 19 серпня 2009 року з розрахунку посадового окладу в розмірі 9,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат, а з 22 травня 2008 року по 30 червня 2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 25 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку, з урахуванням доплати за кваліфікаційний класс та з липня 2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 30 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас; зобовязано апеляційний суд Луганської області провести перерахунок ОСОБА_2 з 22 травня 2008 року по 30 червня 2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 25 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку, з урахуванням доплати за кваліфікаційний класс та з липня 2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 30 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а з 19 серпня 2009 року з розрахунку посадового окладу в розмірі 9,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат. Після перерахунку здійснити виплату недоплачених сум з утриманням обовязкових податків та зборів з одночасним поданням до Державної судової адміністрації України змін до посадового окладу. Зобов'язано Міністерство фінансів України профінансувати вказані виплати. Зобов'язано Державну судову адміністрацію України виділити апеляційному суду Луганської області з єдиного рахунку Державного бюджету України № 4024, відкритого у Державному казначействі України, МФО 820172, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, кошти для проведення виплати недоплаченої ОСОБА_2 з 22 травня 2008 року по 30 червня 2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 25 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку, з урахуванням доплати за кваліфікаційний класс та з липня 2008 року надбавки за вислугу років у розмірі 30 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а з 19 серпня 2009 року з розрахунку посадового окладу в розмірі 9,5 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом на момент проведення виплат з 19.08.2009 р. з урахуванням раніше проведених виплат. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_2, Міністерство фінансів України та Державна судова адміністрація України подали апеляційні скарги.

ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позову, оскільки вважає висновки суду першої інстанції такими, що не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в певній частині позовних вимог. Позивач вважає, що суд дійшов помилкового висновку, що Постанову КМУ від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці суддів» слід вважати нечинною з моменту набрання чинності 19 червня 2009 року постанови Київського окружного адміністративного суду від 21 травня 2008 року, якою визнано незаконною постанову КМУ від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці суддів» в частині застосування, як базової суми 332 грн. для обчислення заробітної плати суддям. Вказану постанову КМУ № 865, вважає, що вона є незаконною в цій частині саме з моменту її прийняття, оскільки вона суперечить Конституції України та Закону України «Про статус суддів» щодо забезпечення незалежності суддів.

Державна судова адміністрація в апеляційній скарзі посилається на неповне зясування судом обставин, а також недоведеність обставин, що мають значення для справи та які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Міністерство фінансів України в своїй апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що судом першої інстанції не були враховані положення бюджетного законодавства України, зокрема те, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, не враховане те, що законом про Державний бюджет України щорічно затверджуються бюджетні призначення головним розпорядникам коштів. Виплата матеріального забезпечення суддів потребує фінансування з Державного бюджету України, її обсяги не можуть визначатися будь-яким іншим законом, крім закону про Державний бюджет України. Бюджетний кодекс України та Положення про Міністерство фінансів України не передбачають підстав для фінансування заборгованості заробітної плати з Міністерства фінансів України на користь позивача, тому вважає, що позовні вимоги до Міністерства фінансів України задоволенню не підлягають.

Міністерство фінансів України в письмових запереченнях від 07.10.2010 р. № 31-28030-06-26/27036 на апеляційну скаргу позивача зазначила, що постанова Луганського окружного адміністративного суду від 26.08.2010 р. є законною та такою, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, послався на те, що з 1 січня 2003 року до 01 січня 2011 року головним розпорядником коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання судів загальної юрисдикції є Державна судова адміністрація України, яка несе відповідальність за фінансове забезпечення діяльності кожного суду. Вважає, що Міністерство фінансів України жодним чином не може впливати на обсяг прав та законних інтересів позивача. В апеляційній скарзі позивач не зазначає правових підстав звернення з вимогою останнього про стягнення недоплаченої заробітної плати саме до Міністерства фінансів України. Тому, посилається на відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача щодо скасування постанови суду першої інстанції, які викладені в апеляційній скарзі. Просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційних скарг, встановила наступне.

Позивач ОСОБА_2 з 12 травня 1999 року перебуває на посаді судді апеляційного суду Луганської області. ОСОБА_3 Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 09.06.2006 р. йому присвоєно перший кваліфікаційний клас судді, що підтверджується довідкою апеляційного суду Луганської області від 15.09.2009 р. № 48.

Заробітна плата позивача обчислювалась виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн., встановленої станом на 21 грудня 2005 року, без урахування підвищення мінімальної заробітної плати на підставі законів України про Державний бюджет України за 2007-2009 роки.

Згідно довідок апеляційного суду Луганської області заробітна плата позивача у 2005 році розраховувалась з посадового окладу, розмір якого становив 541,00 грн., розмір посадового окладу з січня 2006 року по липень 2010 року включно не змінювався та складає 3154,00 грн.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ (в редакції, що діяла станом на 01.01.2006) заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок. Розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює суддя та складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років, інших надбавок.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30.06.2005 № 514 «Про оплату праці Голови, першого заступника Голови та заступника Голови Верховного Суду України», посадовий оклад Голови Верховного Суду України з 01.06.2005 визначено у 15 розмірів мінімальної заробітної плати, а тому посадовий оклад суддів не може бути нижче 7,5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці суддів» було затверджено схеми посадових окладів керівників та суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів згідно з додатками 1-6, які розраховано виходячи з кратності до мінімальної заробітної плати, а також розміри надбавок до посадових окладів суддів за кваліфікаційні класи, яка набрала законної сили з 1 січня 2006 року.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 614 «Деякі питання віднесення областей та міст до груп за оплатою праці» Луганська область за оплатою праці віднесена до групи «поза групою».

Таким чином, відповідно до додатку 4 до Постанови КМУ № 865 з 01.01.2006 посадовий оклад позивача становить 9,5 розмірів мінімальних заробітних плат, що не суперечить нормам Закону № 2862-ХІІ.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1310 від 31.12.2005 затверджено зміни що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865, а саме постанову доповнено п. 4-1 наступного змісту: «Установити, що розміри посадових окладів, передбачених цією постановою, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 гривні і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2008року визнано незаконними постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 №1243 «Про питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів» в частині встановлення розміру посадового окладу суддям; пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.2005 № 1310 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865» та пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2009року дана постанова окружного суду залишена без змін , однак питання щодо повороту виконання судового рішення не прийнято, а тому Постанова Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 № 1243 «Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів» в частині встановлення розміру посадового окладу суддів; пункт 4-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.2005 № 1310 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005р. № 865» та пункт 4-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 856 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» втратили чинність лише з 19 серпня 2009 року, тобто з часу набрання чинності рішення суду першої інстанції та є обовязковою для виконання саме з цього часу.

Колегія суддів погоджує рішення суду першої інстанції, що з даного моменту втрачає чинність пункту 4-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», а тому відповідачі зобовязані були застосовувати Постанову № 865 в первісній редакції, тобто проводити розрахунок посадового окладу судді з розміру мінімальної заробітної плати на дату 19.08.2009 року з послідовним збільшенням відповідно до статті 55 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" від 26.12.2008 № 835-VI та Закону України від 20 жовтня 2009 року № 1646-VI "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати", який спрямований на встановлення розміру прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати, що забезпечить належний соціальний захист кожного громадянина України у період фінансово-економічної кризи, який складає з 1 листопада 2009 року в розмірі 744 грн., а з 1 січня 2010 року в розмірі 869 гривень.

Тобто, невиплата позивачу заробітної плати, розрахованої з посадового окладу у розмірі 9,5 мінімальних заробітних плат, встановлених на законодавчому рівні, починаючи з 19 серпня 2009 року є звуженням його природного права на отримання належної заробітної плати від держави як конституційної гарантії, повязаного з одночасним порушенням державою конституційної гарантії недоторканості судді, втручанням виконавчої влади у виключну сферу судової влади, що порушує фундаментальний принцип поділу влади, як демократичної організації держави в розумінні ст. 6 Конституції України.

Колегія суддів згодна з висновками суду першої інстанції, щодо неправомірності вимог позивача про донарахування та виплати заробітної плати з 01 червня 2005 року по 19 серпня 2009 року, оскільки у вказаний період положення п.41 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005р. №865 Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів були чинними, тому доводи позивача з цього приводу колегією суддів не приймаються до уваги.

Частиною 4 ст. 44 Закону України Про статус суддів (чинним на час спірних правовідносин), було передбачено, що суддям виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: при стажі роботи понад 3 роки - 10 відсотків, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України№ 107-VI від 28.12.2007 року змінено порядок нарахування надбавки за вислугу років та встановлено, що вказана надбавка розраховується у тих же відсотках, однак, не від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи, а від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

ОСОБА_3 Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 справа № 1-28/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України також і положення пункту 61 розділу II Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Українияким внесено зміни до ст. 44 Закону України Про статус суддів.

Таким чином, зміни до абзацу другого частини четвертої ст. 44 Закону України Про статус суддів, внесені Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, втратили чинність 22 травня 2008 року.

Надбавка за вислугу років позивачу у 2008-2010 р. р. сплачувалась у розмірі 25 відсотків від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, що з 22 травня 2008 року суперечить Закону України Про статус суддів, а тому колегія суддів погоджує рішення суду першої інстанції щодо неправомірності дій відповідачів щодо нарахування позивачу надбавки за вислугу років з посадового окладу з урахуванням за кваліфікаційні класи замість щомісячного заробітку .

Відповідно до п. 5 ст. 116 Закону України Про судоустрій в Україні (чинним на час спірних правовідносин), ОСОБА_3 суддів України, розробляє та організовує виконання заходів щодо забезпечення незалежності судів і суддів, поліпшення стану організаційного забезпечення діяльності судів, розглядає питання правового захисту суддів, соціального захисту суддів та їх сімей і приймає відповідні рішення з цих питань, здійснює контроль за організацією діяльності судів та діяльністю державної судової адміністрації, заслуховує інформацію голів судів і посадових осіб державної судової адміністрації про їх діяльність, та виконує інші функції.

ОСОБА_3 суддів України від 27.06.2008року № 105 зобовязано Державну судову адміністрацію України, Конституційний Суд України, Верховний Суд України та вищі спеціалізовані суди України обрахувати і включити до бюджетного запиту на 2009 рік кошти, необхідні для здійснення перерахунку заробітної плати, щомісячного грошового (довічного) утримання та вихідної допомоги суддям за період з 01.06.2005р. по 31.12.2005р. та за період з 2005 по 2008 роки, а також підготувати пропозиції про внесення змін до скасованих постанов Уряду.

Бюджетним кодексом України (статті 32 37) на Міністерство фінансів України покладено обовязок щодо складання проекту закону про Державний бюджет України, визначення основних організаційно-методичних засад бюджетного планування, які використовуються для підготовки бюджетних запитів і розроблення пропозицій проекту Державного бюджету України, визначення на підставі основних макропоказників економічного і соціального розвитку України на наступний бюджетний період та аналізу виконання бюджету у поточному бюджетному періоді загального рівня доходів та видатків бюджету і надання оцінки обсягу фінансування бюджету для складання пропозицій проекту Державного бюджету України.

Головні розпорядники бюджетних коштів організують розроблення бюджетних запитів для подання Міністерству фінансів України в терміни та порядку, встановлені Міністерством фінансів України.

Міністерство фінансів України здійснює контроль за дотриманням бюджетного законодавства на кожній стадії бюджетного процесу як стосовно державного бюджету, так і місцевих бюджетів, якщо інше не передбачено законодавством України (стаття 111 Бюджетного кодексу України).

Відповідно до Указу Президента № 182 від 03.03.2003, Державна судова адміністрація України є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, та здійснює матеріальне і соціальне забезпечення суддів, у тому числі суддів у відставці, а також працівників апаратів судів.

Статтею 126 Закону України Про судоустрій України встановлено, що Державна судова адміністрація України готує матеріали для формування пропозицій щодо бюджету судів та здійснює заходи щодо їх фінансування відповідно до цього Закону, здійснює матеріальне і соціальне забезпечення суддів, а згідно до приписів статті 58 Бюджетного кодексу України єі розпорядником коштів, а тому зобовязане організовувати розроблення бюджетних запитів для подання Міністерству фінансів України, яке за результатами аналізу приймає рішення про включення бюджетного запиту до пропозиції проекту Державного бюджету, готує проект Закону про Державний бюджет України. Видатки Державного бюджету України на утримання судової влади захищені безпосередньо Конституцією та законами і не можуть бути скасовані чи зменшені без відповідної компенсації.

Тобто, Державна судова адміністрація України повинна була внести до Міністерства фінансів України пропозиції щодо збільшення бюджетного фінансування судової системи у звязку з визнанням судом незаконними постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2005р. №1243 Про питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів в частині встановлення розміру посадового окладу суддям; пункту 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.2005 № 1310 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865та пункту 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів, що не було виконано в порушення вимог ст. ст. 20, 21 Бюджетного кодексу України, а тому порушено принцип відповідальності учасника бюджетного процесу, яким передбачено, що кожен учасник бюджетного процесу несе відповідальність за свої дії або бездіяльність на кожній стадії бюджетного процесу (п.11 ч.1ст.7 Бюджетного кодексу України).

Відповідно до наказу Державної судової адміністрації України від 09 червня 2004 року № 82/04 Про організаційні заходи щодо забезпечення подання на затвердження штатних розписів апаратів місцевих та апеляційних судів обовязок подавати штатні розписи до Державної судової адміністрації із зазначенням розміру фінансування оплати праці суддям покладено на Апеляційний суд Луганської області, який і здійснює фактичну виплату заробітної плати позивачу. Зазначені повноваження сторонами не оспорюються. Однак, зміни до штатних розписів не вносилися.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлена відсутність звернення апеляційного суду Луганської області до Державної судової адміністрації України з даними про коригування заробітної плати позивача виходячи з посадового окладу, розрахованого з посадового окладу, у розмірі 9,5 мінімальних заробітних плат, встановлених на законодавчому рівні на відповідний період, з огляду на що апеляційний суд Луганської області, як субєкт владних повноважень, на який законодавством покладено обовязок проінформувати Державну судову адміністрацію України головного розпорядника бюджетних коштів на утримання судової системи, щодо необхідності здійснення перерахунку заробітної плати позивача з нового розміру посадового окладу, не прийняв заходи щодо корегування посадового окладу позивача та кошторису суду з урахуванням визнання не чинним п. 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.2005 № 1310 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865та пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів.

З системного аналізу обовязків Державного казначейства України вбачається його обовязок перерахувати на рахунок 1-го відповідача належні позивачу кошти із Державного бюджету. За загальної бездіяльності Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, апеляційного суду Луганської області, які не прийняли відповідних дій щодо перерахунку заробітної плати позивача, у Державного казначейства України не було передбачених діючим законодавством підстав для перерахунку спірних коштів.

З огляду на зазначене, Державною судовою адміністрацією України, Міністерством фінансів України, апеляційним судом Луганської області не було своєчасно здійснено відповідного перерахунку посадового окладу та грошового забезпечення позивачу, оскільки нарахування заробітної плати та грошового утримання з 19.08.2009 року здійснювалось на підставі скасованого пункту 4-1 постанови Кабінету Міністрів України № 865.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до ст. 233 Кодексу законів про працю України право позивача звернутися з даним позовом не обмежено будь-яким строком.

Крім того, колегія суддів погоджує вихід судом першої інстанції за межі позовних вимог відповідно до частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, здійсненого для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача.

Разом з тим, постанова суду першої інстанції підлягає зміни з наступних підстав.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не вірно був визначений період за який належить робити перерахунок заробітної плати. На думку колегії суддів, кінцева дата зазначеного періоду повинна приходитись на день коли було ухвалено рішення судом першої інстанції, тобто 26 серпня 2010 року. Оскільки в межах Кодексу адміністративного судочинства України захисту підлягає порушене право позивача. Встановлювати обовязки на майбутнє без наявності спірних правовідносин, які можуть бути в подальшому припиненні або зміненні в сторону зменшення шляхом внесення змін до закону, а тому у суду не має підстав для задоволення позовних вимог на майбутнє.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

На підставі вищезазначеного і керуючись статтями 195, 196, 197, п.2 ч. ст. 198, 201, ч.2 205, 207, 211,212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2010 року у справі № 2-а-26422/09/1270 залишити без задоволення.

Апеляційні скарги Міністерства фінансів України, Державної судової адміністрації України на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2010 року у справі № 2-а-26422/09/1270 задовольнити частково.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2010 року у справі № 2-а-26422/09/1270 за позовом ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України, апеляційного суду Луганської області про визнання незаконною бездіяльності, стягнення недоплаченої заробітної плати змінити.

В абзацах пятому, сьомому резолютивної частини постанови після слів з 19 серпня 2009 року доповнити словами по 26 серпня 2010 року.

В решті постанову суду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий С. А. Малашкевич

Судді А. А. Блохін

ОСОБА_4