Справа № 2а-2376/12/2170
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 року м. Київ К/800/31100/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В.,
суддів: :Олексієнка М.М.,
Швеця В.В.,-
провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд справи за позовом Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Агрофірма імені Шевченка», третя особа Державна фінансова інспекція в Херсонській області про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, за касаційною скаргою ТОВ «Агрофірма імені Шевченка» на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2012 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 травня

2013 року, -

в с т а н о в и в :

12 червня 2012 року директор Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернувся в суд з позовом, після зміни позовних вимог 26 листопада 2012 року, просив стягнути з ТОВ «Агрофірма імені Шевченка» адміністративно-господарські санкції за 2010 рік та пеню за несвоєчасну сплату штрафних санкцій у загальній сумі 230279,48 гривень.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2012 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2013 року, позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ТОВ «Агрофірма імені Шевченка» на користь Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 230279,48 гривень.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, генеральний директор ТОВ «Агрофірма імені Шевченка» звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2012 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2013 року, постановивши нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Директор Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів надав заперечення на зазначену касаційну скаргу, якими просить таку залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги та заперечень на неї, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З матеріалів справи вбачається, і це правильно встановлено судами попередніх інстанцій, що середньооблікова чисельність штатних працівників ТОВ «Агрофірма імені Шевченка» у 2010 році становила 327 осіб. Чисельність інвалідів, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідачем до чотиривідсоткового нормативу, у 2010 році становила 13 осіб. Відповідно до наданих відповідачем документів, у 2010 році на підприємстві було працевлаштовано та працювало 3 (три) інваліди.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» № 875-ХІІ (далі - Закон № 875-ХІІ; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

За змістом частин 1, 2 статті 20 Закону № 875-ХІІ, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Згідно частин 1, 3 статті 18 Закону № 875-ХІІ забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів, з огляду і на приписи Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70 «Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»», роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом (абзац 3 пункту 2).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновком якого правильно погодився апеляційний суд, встановив, що ТОВ «Агрофірма імені Шевченка» не здійснювало передбачені Законом № 875-ХІІ всі залежні від нього заходи для забезпечення необхідної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів: на протязі 2010 року не повідомляло центр зайнятості про вакантні робочі місця для працевлаштування інвалідів, з направленням щомісячної звітності форми № 3-ПН «Звіт про наявність вакансій», в яких була б відображена потреба у інвалідах, звітність до Фонду соціального захисту інвалідів форми 10-ПІ не надавало.

Відповідно до частини 3 статті 220? КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки постанова Херсонського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2012 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2013 року постановлені з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи касаційної скарги висновки судів не спростовують, підстави для призначення справи для розгляду в судовому засіданні відсутні.

Ухвалу Вищого адміністративного суду України від 22 липня

2013 року про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень слід вважати такою, що втратила чинність.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма імені Шевченка» - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2012 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2013 року у справі за позовом Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма імені Шевченка», третя особа - Державна фінансова інспекція в Херсонській області, про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Швець В.В.