Справа № 2а-10084/10/0570
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2010-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чучко В.М., Папазової Г.П.,Головіної К.І.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2010 року справа №2а-10084/10/0570 < приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26 >

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів: Старосуда М.І., Блохіна А.А., за участю секретаря судового засідання: Задоєнка О.В. за участю представника відповідача: ОСОБА_2 по довіреності; розглянувши апеляційну скаргу Управління з питань банкрутства у Донецькій області Державного департаменту з питань банкрутства на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2010 року у справі № 2а-10084/10/0570 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Управління з питань банкрутства у Донецькій області Державного департаменту з питань банкрутства, Державного департаменту з питань банкрутства Міністерства економіки України про визнання противоправним дій та актів субєктів владних повноважень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_3 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління з питань банкрутства у Донецькій області Державного департаменту з питань банкрутства (надалі відповідач 1), Державного департаменту з питань банкрутства Міністерства економіки України (надалі відповідач 2), у якому просив визнати протиправними дії відповідача-1 щодо складення акту про відмову ліцензіата в проведенні перевірки органом ліцензування від 12.03.2010 року № 18/1-3; визнати протиправними дії відповідача-2 щодо складення акту про відмову ліцензіата в проведенні перевірки органом ліцензування від 16.03.2010 року № 15-3; визнати протиправним та недійсним Наказ Державного департаменту з питань банкрутства Міністерства економіки України від 25 березня 2010 року № 38 «Про анулювання ліцензії на право провадження господарської діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів)».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він зареєстрований як фізична особа-підприємець та на підставі ліцензії АВ № 397141 виданої 21.04.2008 року відповідачем 2, здійснює господарську діяльність арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

В квітні 2010 року на адресу позивача надійшов наказ Державного департаменту з питань банкрутства Міністерства економіки України від 25 березня 2010 року № 38 «Про анулювання ліцензії на право провадження господарської діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів)». Відповідно до оспорюваного наказу позивачеві анульовано вищевказану ліцензію на право провадження господарської діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів).

Із вказаним наказом позивач не погодився, оскільки з його змісту вбачається, що він прийнятий на підставі актів відповідача 1 про відмову ліцензіата в проведенні перевірки органом ліцензування від 12.03.2010 року № 18/1-3 та від 16.03.2010 року № 15-3, які були складені всупереч нормам чинного законодавства. Так, в акті № 18/1-3 від 12 березня 2010 року «Про відмову ліцензіата в проведенні перевірки органом ліцензування» йдеться про неявку позивача для проведення перевірки виконання арбітражним керуючим Розпорядження № 2 від 20.01.2010 року. Вказане розпорядження, як зазначає позивач, постановою Донецького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2010 року у справі № 2а-4320/10/0570 визнано протиправним та недійсним з моменту його видання. За таких обставин, обовязку позивача виконувати Розпорядження № 2 від 20.01.2010 року немає.

Протиправність дій відповідача-1 щодо складення акта № 15-3 від 16.03.2010 року «Про відмову ліцензіата в проведенні перевірки органом ліцензування» обґрунтовується позивачем з огляду на те, що в період з 09.03.2010 року по 18.03.2010 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в ЛОР-відділенні ДОКТМО, на підтвердження чого позивач посилається на листок непрацездатності ОСОБА_2 АБУ № 886230 від 18 березня 2010 року, виписний епікриз № 4850. Зазначає, що перевірка проводилася в його неробочий час, без повідомлення про перевірку, без предявлення посвідчення членів комісії, направлених на перевірку, не дотримано організаційних вимог перевірки, що суперечить ч. 1 ст. 20 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» № 1775-III від 01.06.2000 року, ч.ч. 3, 7, 11 ст. 4, ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-V від 05.04.2007 року, п. 5 Порядку контролю за додержанням ліцензійних умов провадження господарської діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Державного комітету з питань регуляторної політики та підприємництва, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України № 22/35 від 13.02.2002 року.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2010 року позов ОСОБА_3 до відповідача-1 та відповідача-2 задоволено. Визнано протиправними дії відповідача 1 щодо складення акту про відмову ліцензіата в проведенні перевірки органом ліцензування від 12.03.2010 року № 18/1-3. Визнано протиправними дії відповідача 1 щодо складення акту про відмову ліцензіата в проведенні перевірки органом ліцензування від 16.03.2010 року № 15-3. Визнано протиправним та скасовано Наказ Державного департаменту з питань банкрутства Міністерства економіки України від 25 березня 2010 року № 38 «Про анулювання ліцензії на право провадження господарської діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів)».

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що постановою Донецького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2010 року в справі № 2а-4320/10/0570 за позовом ОСОБА_3Є до відповідача-1, визнано протиправним та недійсним розпорядження Управління з питань банкрутства у Донецькій області № 2 від 20.01.2010 року. З огляду на це позивач не був зобовязаний виконувати вимоги цього розпорядження та, відповідно, зявлятися для перевірки. Відтак, акт про відмову ліцензіата в проведенні перевірки органом ліцензування від 12.03.2010 року № 18/1-3. складений відповідачем-1 без достатніх правових підстав.

Крім цього, дії Управління з питань банкрутства у Донецькій області щодо складання акту № 15-3 від 16.03.2010 року «Про відмову ліцензіата в проведенні перевірки органом ліцензування» визнано протиправними з огляду на те, що в період проведення перевірки позивач знаходився на лікарняному, тобто був тимчасово непрацездатним і не мав можливості прийняти участь в перевірці.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач 1 оскаржив його до Донецького апеляційного адміністративного суду. У своїй скарзі, посилаючись на необґрунтованість судового рішення, на невідповідність його нормам матеріального права, просить спірну постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що з наданого листка непрацездатності вбачається факт знаходження позивача на стаціонарному лікуванні в ДОКТМО в період з 09.03.2010 року по 18.03.2010 року. Однак 16.03.2010 року позивач був присутній в іншому судовому засіданні, у якому брали ті ж самі сторони та йому було невідомо про перевірку, тому він міг прийняти в ній участь.

У судовому засіданні представник відповідачів наполягав на задоволенні апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги та наданих заперечень, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Стаття 159 КАС України передбачає, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець згідно свідоцтва про державну реєстрацію від 08.04.2008 року. На підставі Ліцензії АВ № 397141 виданої 21.04.2008 Державним департаментом з питань банкрутства здійснює господарську діяльність арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Наказом Державного департаменту з питань банкрутства Міністерства економіки України від 25 березня 2010 року № 38 «Про анулювання ліцензії на право провадження господарської діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів)» анульовано ліцензію серії АВ № 397141 на право позивача щодо провадження господарської діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), передбачено доведення цього наказу до відома Вищого господарського суду України, Господарського суду Донецької області, Управління з питань банкрутства у Донецькій області, а також позивача. Наказ прийнятий на підставі актів відповідача-1 про відмову ліцензіата, яким є позивач, в проведенні перевірки органом ліцензування від 12.03.2010 року № 18/1-3 та від 16.03.2010 року № 15-3.

В акті № 18/1-3 від 12 березня 2010 року зазначено про неявку позивача для проведення перевірки ним виконання Розпорядження Управління з питань банкрутства у Донецькій області № 2 від 20.01.2010 року.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2010 року в справі № 2а-4320/10/0570 за позовом арбітражного керуючого ОСОБА_3 до Управління з питань банкрутства (яка є чинною, оскільки ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду у справі № 2а-4320/10/0570 від 13.07.2010 року відповідачеві відмовлено у поновленні пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження зазначеної вище постанови Донецького окружного адміністративного суду, та апеляційна скарга залишена без розгляду), вищевказане розпорядження визнано протиправним та недійсним.

При апеляційному розгляді зясовано, що постанова Донецького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2010 року в касаційному порядку не оскаржена.

Згідно ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Зі змісту акту № 15-3 від 16.03.2010 року «Про відмову ліцензіата в проведенні перевірки органом ліцензування» вбачається, що підставою для складання цього акту є неявка позивача для проведення повірки в період з 15.03.2010 року по 16.03.2010 року.

Згідно листка непрацездатності серії АБУ № 886230 від 18 березня 2010 року та виписного епікризу № 4850, вбачається, що, в період з 09.03.2010 року по 18.03.2010 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в ЛОР-відділенні ДОКТМО.

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» № 1775-III від 01.06.2000 року державний нагляд за додержанням органами ліцензування вимог законодавства у сфері ліцензування здійснює спеціально уповноважений орган з питань ліцензування шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Судом першої інстанції вірно зазначено, що частиною 3 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-V від 05.04.2007 року планові та позапланові заходи здійснюються в робочий час суб'єкта господарювання, встановлений правилами внутрішнього трудового розпорядку і такий плановий чи позаплановий захід повинен здійснюватися у присутності керівника або його заступника, або уповноваженої особи суб'єкта господарювання, що встановлено частиною 11 статті цього Закону. Як вірно зазначено окружним судом, за приписами частини 3 ст. 6 вищевказаного Закону, суб'єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного документа.

Відповідно до п. 5 Порядку контролю за додержанням ліцензійних умов провадження господарської діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Державного комітету з питань регуляторної політики та підприємництва, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України № 22/35 від 13.02.2002 року для проведення перевірки голова комісії повинен пред'явити арбітражному керуючому посвідчення на перевірку.

Арбітражний керуючий під час перевірки дотримання ним Ліцензійних умов надає всі необхідні для проведення перевірки документи та забезпечує умови для її проведення. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем-1 цих вимог дотримано не було.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що у даній нормі закону закріплено загальні критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Таким чином, оскаржувані накази прийняті відповідачем всупереч Закону.

З огляду на наведене, вбачається, що судом першої інстанції було повно зясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду відповідають обставинам справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак підстав для його скасування немає.

Керуючись статтями 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління з питань банкрутства у Донецькій області Державного департаменту з питань банкрутства на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2010 року у справі № 2а-10084/10/0570 залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2010 року у справі № 2а-10084/10/0570 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Управління з питань банкрутства у Донецькій області Державного департаменту з питань банкрутства, Державного департаменту з питань банкрутства Міністерства економіки України про визнання противоправним дій та актів субєктів владних повноважень залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 28 жовтня 2010 року.

Головуючий суддя: Г.М. Міронова

Судді: М.І.Старосуд

ОСОБА_4