Справа № 2а-644/10/1270
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2010-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ковальова Т.І.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2010 року справа №2а-644/10/1270

зала судових засідань № 2 у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Геращенка І.В., Арабей Т.Г., за участю секретаря: Задоєнка О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємства «Донбасбуд» на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 01 березня 2010 року у адміністративній справі № 2-а-644/10/1270 за позовом Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції у місті Луганську до приватного підприємства «ДОНБАСБУД», третя особа: управління державної реєстрації та міського реєстру Луганської міської ради про припинення юридичної особи,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2010 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2009 року позов було задоволено повністю.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив постанову Луганського окружного адміністративного суду від 01 березня 2010 року скасувати і прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, вважаючи, що дане судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Приватне підприємство «ДОНБАСБУД» зареєстроване у виконавчому комітеті Луганської міської ради 01 серпня 2006 року. Відповідач знаходиться на податковому обліку в Ленінській міжрайонній державній податковій інспекції у м. Луганську з 23 серпня 2006 року № 1301.

На підставі інформації Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції у м. Луганську (стосовно того, що приватне підприємство «ДОНБАСБУД» зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, однак, фактично за зазначеною юридичною адресою підприємство не знаходиться), Управлінням державної реєстрації та міського реєстру Луганської міської ради 08 серпня 2008 року внесено відомості про відсутність юридичної особи «ДОНБАСБУД» за вказаною у реєстраційних документах адресою.

Сторони до суду не зявилися, були повідомлені належним чином. З огляду на приписи ч. 4 статті 196 КАС України ця обставина не є перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, а постанову суду скасувати, з наступних підстав.

Колегія суддів зазначає, що одним із принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах є законність. Частина 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, колегія суддів погоджується із застосуванням судом першої інстанції приписів Законів України «Про державну податкову службу в Україні» та «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців».

У відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України субєкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно частини 1 статті 13 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" посадові особи органів державної податкової служби зобов'язані дотримуватися Конституції і законів України, інших нормативних актів, прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, забезпечувати виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та повною мірою використовувати надані їм права.

Отже, колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» визначені функції державних податкових інспекцій в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонних та об'єднаних державних податкових інспекцій, які, зокрема:

1) здійснюють контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів);

2) забезпечують облік платників податків, інших платежів, правильність обчислення і своєчасність надходження цих податків, платежів, а також здійснюють реєстрацію фізичних осіб платників податків та інших обов'язкових платежів;

3) контролюють своєчасність подання платниками податків бухгалтерських звітів і балансів, податкових декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням

податків, інших платежів, а також перевіряють достовірність цих документів щодо правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків, інших платежів;

Відповідно до статті 38 «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», суд, який постановив рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язане з банкрутством юридичної особи, у день набрання таким рішенням законної сили направляє його копію державному реєстратору за місцезнаходженням юридичної особи для внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення. Дата надходження відповідного судового рішення вноситься державним реєстратором до журналу обліку реєстраційних дій.

Підставами для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, зокрема є:

визнання недійсним запису про проведення державної реєстрації через порушення закону, допущені при створенні юридичної особи, які не можна усунути;

провадження нею діяльності, що суперечить установчим документам, або такої, що заборонена законом;

невідповідність мінімального розміру статутного фонду юридичної особи вимогам закону;

неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону;

наявність в єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням;

Відповідно до п. 1.31 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації та проведенні перевірок платників податків, затверджених наказом Державної податкової адміністрації України від 27.05.2008 року № 355, редакція станом на 16.03.2009 року,Публікації: Бізнес-Бухгалтерія-Право. Податки. Консультації, Червень 2008 р., № 26; Ориентир, 11.07.2008, № 26, стор.10), у разі коли при організації виїзної планової чи позапланової перевірки встановлено відсутність платника податків(посадових осіб платника податків) за місцезнаходженням або його переховування, у той же день складається акт (довільної форми) щодо невстановлення місцезнаходження платника податків (посадових осіб платника податків), який реєструється у спеціальному журналі реєстрації актів відповідно до встановленого порядку оформлення та реалізації матеріалів перевірок органами державної податкової служби. Не пізніше наступного робочого дня після складання цього акта підрозділу податкової міліції органу ДПС, на обліку в якому перебуває платник податків, передається окремий запит на встановлення місцезнаходження платника податків. Копія акта щодо невстановлення місцезнаходження платника податків надається підрозділу обліку платників податків та підрозділу оподаткування юридичних або фізичних осіб для зміни стану платника податків.

Отже, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не досліджено доказів, наданих позивачем у справі, зокрема, у своєму позові податковий орган посилається на довідку за № 13152 від 16.11.2009 року про невстановлення відповідача за своїм місцезнаходженням, проте, колегія суддів наголошує, що у матеріалах справи така довідка відсутня.

Колегія суддів зазначає, що згідно ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до приписів ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Крім того, колегія суддів вважає доречним звернути увагу суду на приписи ч. 8 ст. 19 вищезазначеного Закону, де, зокрема, зазначено, що якщо до Єдиного державного реєстру не внесено запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, то в разі неодержання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу в установлений частиною сьомою цієї статті строк, а також у разі одержання державним реєстратором від органу державної податкової служби повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням державний реєстратор зобов'язаний у строк, що не перевищує десяти робочих днів з дати, яка встановлена для подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу, або з дати одержання повідомлення від органу державної податкової служби, направити рекомендованим листом юридичній особі повідомлення про необхідність подання державному реєстратору реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу.У повідомленні зазначаються підстава його надіслання, остання дата одержання державним реєстратором реєстраційної картки від юридичної особи або найменування органу державної податкової служби, який надіслав повідомлення про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, та дата цього повідомлення.

Стаття 159 КАС України передбачає, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна надати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Однак в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскаржень рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Оскільки таких справ найбільше з-поміж інших справ, то фактично загальним є правило про те, що тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача субєкта владних повноважень.

Таким чином, податковим органом не було додано належних доказів щодо доведення обставин, на яких ґрунтуються вказані позовні вимоги.

Окрім того, суд першої інстанції припустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про належне сповіщення судом сторін у справі, а насамперед відповідача про дату, час і місце розгляду справи. Справа розглянута в одному судовому засіданні.

До апеляційної скарги додана копія акту № 1888/15-1 від 22.09.2009 року, складеного Ленінською МДПІ у м.Луганську (позивачем у справі), з якої вбачається, що адреса, за якою знаходиться відповідач, відома і звітність підприємство до податкового органу надає.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи.

З таких підстав, колегія суддів приходить до висновку, що порушення норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. 195, 196, 198 ч. 1 п. 3, ст. 202 ч. 1 п. 4 ч. 2 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Донбасбуд» задовольнити.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 01 березня 2010 року у справі № 644/10/1270 - скасувати.

У задоволенні позовних вимог Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції у місті Луганську відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 16 липня 2010 року.

Головуючий суддя: Г.М.Міронова

Судді: І.В.Геращенко

ОСОБА_2