Справа № 823/1838/15
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року справа № 823/1838/15

15 год. 20 хв.м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

при секретарі судового засідання - Педані О.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 - за довіреністю, представника відповідача ОСОБА_2 - за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 Аваль до Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про визнання неправомірною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду зі позовною заявою звернулось публічне акціонерне товариство ОСОБА_3 Аваль (далі - позивач) до державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якій просить визнати неправомірною та скасувати постанову відповідача від 19.03.2015 у виконавчому провадженні №41596888 про повернення стягувачеві АТ ОСОБА_7 Аваль виконавчого листа № 2-497 виданого 22.07.2010 Придніпровським районним судом м.Черкаси про стягнення з ОСОБА_8 боргу в сумі 470251 грн. 39 коп.

Ухвалою суду від 03.09.2015 замінено первинного відповідача на Центральний відділ державної виконавчої служби Черкаського міського управління (далі відповідач).

Позов мотивовано тим, що відповідач неправомірно прийняв оскаржуване рішення з посиланням на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки цей закон не поширюється на кредитні зобовязання у національній валюті. Враховуючи, що грошові зобовязання третіх осіб виникли за гривневим кредитним договором, тому оскаржуване рішення є неправомірним та підлягає скасуванню.

Відповідач проти позову заперечував з тих підстав, що оскаржуване рішення прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства, є правомірним та не підлягає скасуванню.

Заслухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок у сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, у звязку з таким.

З письмових доказів у справі суд встановив, що на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції знаходиться зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м.Черкаси від 22.07.2010 №2-497 про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь позивача боргу в сумі 470251,39грн.

19.03.2015 державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_6 прийняла постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі на підставі того, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними, окрім квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка є іпотекою в ПАТ ОСОБА_3 Аваль, оскільки згідно з Законом України від 03.06.2014 №1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі Закон №1304-VII) встановлена заборона щодо звернення стягнення, якщо нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання.

У подальшому, постановою начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 28.08.2015 виправлено описку в оскаржуваній постанові, а саме: зазначено квартира №167, замість №133.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам суд взяв до уваги таке.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-ХІV (далі Закон №606-ХІV) та іншими чинними нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону №606-XIV виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

П.1 ч.2 ст.17 Закону №606-ХІV визначено, що виконавчі листи, які видаються судами є виконавчими документами та підлягають виконанню державною виконавчою службою відповідно до цього Закону.

Ч.1 ст.6 Закону №606-ХІV передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до вимог ч.ч.1-2 ст.11 Закону №606-ХІV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Ст.47 Закону №606-XIV передбачений виключний перелік підстав повернення виконавчого документа стягувачу. Оскаржувана постанова прийнята на підставі пунктів 2, 9 ч.1 ст.47 Закону №606-XIV, відповідно до яких виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п.2 ч.1 ст.47 Закону №606-XIV); наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення (п.9 ч.1 ст.47 Закону №606-XIV).

Суд встановив, що у оскаржуваному рішенні відповідач посилається на Закон №1304-VII, п.1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Суд звертає увагу, що дія цього закону поширюється на випадки звернення стягнення на нерухоме майно за кредитними зобовязаннями у іноземній валюті.

З описової частини рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі №2-5805/09 суд встановив, що згідно з умовами кредитних договорів від 19.10.2007 №010/02-2/1479/0-07 та від 23.01.2008 №010/02-2/1479/03-08, укладеними між позивачем та ОСОБА_5, останній надані споживчі кредити у сумі 250000,00грн. та 162000,00грн. відповідно.

Оскільки грошові зобовязання ОСОБА_4 перед позивачем виникли за вказаним кредитним договором у національній валюті, тому застосування відповідачем до цих правовідносин норм Закону №1304-VII та п.9 ч.1 ст.47 Закону №606-XIV є безпідставним.

Крім того, ч.1 ст.32 Закону № 606-ХІV передбачено, що заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти та інше майно боржника,

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації згідно з ч. 1 ст.52 Закону № 606-ХІ.

Суд встановив, що державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_9 20.09.2013 складений акт опису й арешту майна, а саме: квартиру №167 на бульв. Шевченка, 352 в м. Черкаси, - яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4

Отже, посилання відповідача на відсутність у позивача майна, на яке може бути звернено стягнення та застосування відповідачем п.2 ч.1 ст.47 Закону №606-XIV під час прийняття оскаржуваного рішення є безпідставним.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України обовязком суб'єкта владних повноважень в адміністративних справах про протиправність його рішень, дій чи бездіяльності є доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності у разі заперечення проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, а також, що відповідач не надав доказів наявності обставин для повернення виконавчого документа на стадії відкритого виконавчого провадження, передбачених ст. 47 Закону №606-XIV, та не довів правомірності прийнятого рішення, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова є неправомірною та підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 160, 162, 163, 167, 185-187, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_6 від 19.03.2015 року у виконавчому провадженні № 41596888 про повернення стягувачеві - публічному акціонерному товариству ОСОБА_3 Аваль виконавчого листа № 2-497 виданого 22.07.2010 року Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_4 боргу в сумі 470251 грн. 39 коп.

Стягнути з Державного бюджету України на користь публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 Аваль витрати зі сплати судового збору у сумі 73 (сімдесят три) грн 08 коп., сплаченого згідно платіжного доручення № 435998 від 19.08.2015.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд в порядку, передбаченому статтями 185 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А. Рідзель

Повний текс рішення складено у повному обсязі 03 вересня 2015 року