Справа № 2а-8909/08/1370
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2012-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2012 р. Справа № 32668/10/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Олендера І.Я., Улицького В.З.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2010 року у справі за заявою управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова про розяснення постанови Львівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2009 року у справі позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова про перерахунок пенсії дітям війни, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2008 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова, в якому просить відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів за період з 01.01.2007 року до 30.11.2008 року; зобовязати відповідача нарахувати і виплатити на її користь недоплачену як дитині війни щомісячну надбавку за 2007-2008 роки в сумі 2512,70 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2009 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії (бездіяльність) Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова щодо невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова здійснити нарахування та виплату з 09.07. по 31.12.2007 року включно (а щодо вимог за 2008 рік з 22.05.2008 року по 30.11.2008 року) ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімального розміру пенсії за віком на підставі положень статті Закону України «Про соціальний захист дітей війни». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено повністю.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2009 року апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2009 року у справі № 2а-8909/08/1370 без змін, уточнивши її резолютивну частину щодо виплати позивачу підвищення до пенсії за вказані періоди відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з врахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 липня 2010 року касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова відхилено, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2009 року і ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2009 року залишено без змін.

Відповідач управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова звернувся до суду першої інстанції із заявою про розяснення резолютивної частини постанови Личаківського районного суду м. Львова від 20 січня 2009 року. Заява мотивована тим, що резолютивна частина зазначеного судового рішення є незрозумілою, оскільки не зазначено яку розрахункову величину мінімальної пенсії за віком використовувати для нарахування 30 % за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 30.11.2008 року, крім того з яких коштів здійснювати виплату даної надбавки до пенсії як дитині війни і в якому розмірі.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2010 року у задоволенні заяви управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова про розяснення судового рішення відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що рішення є чітким та не містить в собі суперечностей у змісті тексту чи його побудові, зміст рішення викладений логічно, чітко і зрозуміло, позаяк вказане судове рішення не містить положень, що викликають неоднакове тлумачення висновків суду. Причинно-наслідкові звязки у межах речень чи всього тексту судового рішення не порушено, зокрема, мотивувальна частина рішення відповідає його резолютивній частині, а тому заява про розяснення судового рішення задоволенню не підлягає.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржило управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова, яке покликаючись на те, що при ухваленні даної ухвали судом неповністю зясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального та процесуального права, в звязку з чим просить скасувати оскаржувану ухвалу та розяснити постанову у справі від 29.01.2009 року № 2а-8909/08.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що резолютивна частина зазначеного судового рішення є незрозумілою, оскільки не зазначено яку розрахункову величину мінімальної пенсії за віком використовувати для нарахування 30 % за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 30.11.2008 року, крім того з яких коштів здійснювати виплату даної надбавки до пенсії як дитині війни і в якому розмірі. судом не зазначено, яким чином обчислювати 30 % мінімальної пенсії за віком, а також не вказано норми, згідно з якою необхідно вказане обчислення здійснювати. Також незрозуміло, чи застосовувати при обчисленні саме абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Законодавством України не визначено поняття «мінімальна пенсія за віком» як розрахункової величини для підвищення пенсії згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Згідно ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений на рівні прожиткового мінімуму застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно зазначеного Закону. Відтак, положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» щодо мінімального розміру пенсій не застосовується для визначення розмірів підвищення до пенсії, передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 170 КАС України встановлено, що якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

В постанові Львівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2009 року чітко зазначено, що положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого крім передбаченого ч. 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов до висновку, що положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Разом з тим, наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання підвищення до пенсії виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком як це встановлено ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Крім того, оцінка доводам, якими обґрунтована заява про розяснення рішення суду першої інстанції вже була ним надана при прийнятті постанови від 29.01.2009 року.

Із врахуванням наведеного, колегія відзначає, що механізм, визначений ст.170 КАС України, не може використовуватись, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє, наприклад, мотивації судового рішення чи способу його виконання. У разі незгоди з мотивами судового рішення, особи, які беруть участь у справі, можуть оскаржити його у встановленому законом порядку, а відтак, колегія суддів вважає, що у задоволенні заяви про розяснення судового рішення судом першої інстанції відмовлено підставно, оскільки таке, зокрема його мотивувальна та резолютивна частини є зрозумілими, чітко сформульованими та викладеними.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судове рішення є законним та обґрунтованим. Апеляційна скарга висновків суду першої інстанції не спростовує, відтак задоволенню не підлягає.

Зважаючи на викладене та керуючись ст. ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2010 року у справі № 2а-8909/08 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя І.Я. Олендер

суддя В.З. Улицький