Справа № 2а-10711/10/0570
Суддя: Малашкевич С.А.
Дата ухвалення: 2010-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Головіна К.І.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2010 року < > справа № 2а-10711/10/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Малашкевича С. А., суддів: Ляшенко Д. В., Ястребової Л. В.

розглянула в письмовому провадженні апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2010 року у справі № 2-а-10711/10/0570 за позовом ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Головного управління Державного казначейства України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області про визнання незаконною бездіяльності, стягнення недоплаченої заробітної плати, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2010 року задоволений частково позов ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Головного управління Державного казначейства України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області про визнання незаконною бездіяльності, стягнення недоплаченої заробітної плати, а саме: визнана незаконною бездіяльність Міністерства фінансів України, Державної судової адміністрації України по невиконанню постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 03 вересня 2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання судді» щодо нарахування посадового окладу суддям у відповідності до встановленої мінімальної заробітної плати: зобовязано ОСОБА_3 судову адміністрації провести перерахунок та виплатити ОСОБА_2 недоотриману заробітну плату з урахуванням підвищення мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України «Про ОСОБА_3 бюджет України на 2009 рік», починаючи з 19 серпня 2009 року по 31 грудня 2009 року; зобовязано ОСОБА_3 судову адміністрацію проводити нарахування і виплату заробітної плати ОСОБА_2, виходячи з мінімального розміру заробітної плати, визначеного законодавством України. В інший частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_3 судова адміністрація України та Міністерство фінансів України подали апеляційні скарги, в яких просять постанову суду скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

ОСОБА_3 судова адміністрація в апеляційній скарзі посилається на неповне зясування судом обставин, а також недоведеність обставин, що мають значення для справи та які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Міністерство фінансів України в своїй апеляційній скарзі посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, вважає, що судом першої інстанції не були враховані положення бюджетного законодавства України, зокрема те, що виключно законом про ОСОБА_3 бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, не враховане те, що законом про ОСОБА_3 бюджет України щорічно затверджуються бюджетні призначення головним розпорядникам коштів. Виплата матеріального забезпечення суддів потребує фінансування з Державного бюджету України, її обсяги не можуть визначатися будь-яким іншим законом, крім закону про ОСОБА_3 бюджет України. Бюджетний кодекс України та Положення про Міністерство фінансів України не передбачають підстав для фінансування заборгованості заробітної плати з Міністерства фінансів України на користь позивача, тому вважає, що позовні вимоги до Міністерства фінансів України задоволенню не підлягають.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційних скарг, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_2 перебуває на посаді судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області.

Заробітна плата позивача обчислювалась виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн., встановленої станом на 21 грудня 2005 року, без урахування підвищення мінімальної заробітної плати на підставі законів України про ОСОБА_3 бюджет України за 2007-2009 роки.

Згідно довідки Територіального управління державної судової адміністрації в Донецькій області від 13.04.2010 р. № 08-23/605, позивач з грудня 2007 р. по грудень 2009 р. недоотримав 75348,50 грн.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ (в редакції, що діяла станом на 01.01.2006) заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок. Розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до посадового окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50 відсотків його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80 відсотків посадового окладу голови суду, в якому працює судя та складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років, інших надбавок.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30.06.2005 № 514 «Про оплату праці Голови, першого заступника Голови та заступника Голови Верховного Суду України», посадовий оклад Голови Верховного Суду України з 01.06.2005 визначено у 15 розмірів мінімальної заробітної плати, а тому посадовий оклад суддів не може бути нижче 7,5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці суддів» було затверджено схеми посадових окладів керівників та суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів згідно з додатками 1-6, які розраховано виходячи з кратності до мінімальної заробітної плати, а також розміри надбавок до посадових окладів суддів за кваліфікаційні класи, яка набрала законної сили з 1 січня 2006 року.

Розміри посадових окладів керівників та суддів апеляційних судів викладено у додатку 4 вказаної Постанови та залежать від груп міст.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 614 «Деякі питання віднесення областей та міст до груп за оплатою праці» м. Димитров за оплатою праці віднесено до групи 3.

Таким чином, відповідно до додатку 4 до Постанови КМУ № 865 з 01.01.2006 посадовий оклад судді Димитровського суду Донецької області становить 7,5 розмірів мінімальних заробітних плат, що не протирічить нормам Закону№ 2862-ХІІ.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1310 від 31.12.2005 затверджено зміни що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865, а саме постанову доповнено п. 4-1 наступного змісту: «Установити, що розміри посадових окладів, передбачених цією постановою, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 гривні і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2008року визнано незаконними постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 №1243 «Про питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів» в частині встановлення розміру посадового окладу суддям; пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.2005 № 1310 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865» та пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2009року дана постанова окружного суду залишена без змін , однак питання щодо повороту виконання судового рішення не прийнято , а тому Постанова Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 № 1243 «Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів» в частині встановлення розміру посадового окладу суддів; пункт 4-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.2005 № 1310 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005р. № 865» та пункт 4-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 856 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» втратили чинність лише з 19 серпня 2009 року, тобто з часу набрання чинності рішення суду першої інстанції та є обовязковою для виконання саме з цього часу.

Колегія суддів погоджує рішення суду першої інстанції, що з даного моменту втрачає чинність пункту 4-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», а тому відповідачі ОСОБА_3 судова адміністрація України, Міністерство фінансів України зобовязані були застосовувати Постанову № 865 в первісній редакції, тобто проводити розрахунок посадового окладу судді з розміру мінімальної заробітної плати на дату 19.08.2009 року з послідовним збільшенням відповідно до статті 55 Закону України "Про ОСОБА_3 бюджет України на 2009 рік" від 26.12.2008 № 835-VI та Закону України від 20 жовтня 2009 року № 1646-VI "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати", який спрямований на встановлення розміру прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати, що забезпечить належний соціальний захист кожного громадянина України у період фінансово-економічної кризи, який складає з 1 листопада 2009 року в розмірі 744 грн., а з 1 січня 2010 року в розмірі 869 гривень.

Тобто, невиплата позивачу заробітної плати, розрахованої з посадового окладу у розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат, встановлених на законодавчому рівні, починаючи з 19 серпня 2009 року є звуженням його природного права на отримання належної заробітної плати від держави як конституційної гарантії, повязаного з одночасним порушенням державою конституційної гарантії недоторканості судді, втручанням виконавчої влади у виключну сферу судової влади, що порушує фундаментальний принцип поділу влади, як демократичної організації держави в розумінні ст. 6 Конституції України.

Суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині визнання незаконною бездіяльності Міністерства фінансів України, Державної судової адміністрації України по невиконанню постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 03 вересня 2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання судді» щодо нарахування посадового окладу суддям у відповідності до встановленої мінімальної заробітної плати та зобовязання Державної судової адміністрації провести перерахунок та виплатити ОСОБА_2 недоотриману заробітну плату з урахуванням підвищення мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України «Про ОСОБА_3 бюджет України на 2009 рік», починаючи з 19 серпня 2009 року по 31 грудня 2009 року, а тому апеляційні скарги Державної судової адміністрації та Міністерства фінансів України задоволенню не підлягають.

Разом з тим, постанова суду першої інстанції підлягає зміні, оскільки в резолютивній частині судом не зазначено з яких коштів підлягає виплата недоотриманої позивачем заробітної плати за період з 19 серпня 2009 року по 31 грудня 2009 року.

Окрім того, судом першої інстанції, в резолютивній частині постанови, помилково зазначено про зобовязання Державної судової адміністрації України в подальшому проводити нарахування і виплату заробітної плати ОСОБА_2, виходячи з мінімального розміру заробітної плати, визначеного законодавством України.

Згідно ст. 2 КАС України адміністративний суд захищає тільки порушені права, позивач не може ще знати чи буде порушено його право у майбутньому, тому Кодексом адміністративного судочинства не передбачено захист права на майбутнє.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції правильно вирішена справа по суті, але із помилковим застосуванням норм матеріального права, у звязку з чим постанова суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись статтями 184, 195, 196, 198, п. 1 ч. 1 ст. 201, ст.ст. 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2010 року у справі № 2-а-10711/10/0570 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Міністерства фінансів України на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2010 року у справі № 2-а-10711/10/0570 залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2010 року у справі № 2-а-10711/10/0570 - змінити.

Третій абзац резолютивної частини постанови викласти в наступній редакції: «Зобовязати ОСОБА_3 судову адміністрацію провести перерахунок та виплатити ОСОБА_2, за рахунок коштів, визначених в кошторисі для Добропільського міськрайонного суду Донецької області, недоотриману заробітну плату з урахуванням підвищення мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України «Про ОСОБА_3 бюджет України на 2009 рік» за період з 19 серпня 2009 року по 31 грудня 2009 року».

Четвертий абзац резолютивної частини в постанові Донецького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2010 року виключити.

В інший частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий С. А. Малашкевич

Судді Д. В. Ляшенко

ОСОБА_4