Справа № 2а-1670/3447/12
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2012-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2012 року м. ПолтаваСправа № 2а-1670/3447/12

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Кукоба О.О. розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Решетилівського відділення Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби, Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ФО-П ОСОБА_1М.) 25 травня 2012 року звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Решетилівського відділення Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби (далі по тексту - Решетилівське відділення Полтавської МДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17 травня 2012 року №, яким до платника податків застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1 грн. та №, відповідно до якого до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 430 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю застосування до платника податків штрафних (фінансових) санкцій за відсутність торгового патенту та непроведення розрахункової операції з продажу ювелірного виробу (срібного підвісу) через реєстратор розрахункових операцій, оскільки позивач є платником єдиного податку, а відтак звільнена від сплати збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності та застосування у господарській діяльності РРО.

Позивач та представник позивача в ході судового розгляду справи позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12 червня 2012 року до участі у справі в якості другого відповідача залучено Полтавську міжрайонну державну податкову інспекцію Полтавської області Державної податкової служби (далі по тексту - відповідач, Полтавська МДПІ).

Представники відповідачів в ході судового розгляду справи проти задоволення позовних вимог заперечували. У наданих до суду письмових запереченнях на позов відповідач просив відмовити у його задоволенні посилаючись на обставини, встановлені фактичною перевіркою господарської одиниці - відділу магазину, у якому ФО-П ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність.

У судове засідання 09 серпня 2012 року позивач не зявилася, надала до суду клопотання про розгляд справи без її участі. При цьому, зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідачів в судове засіданні 09 серпня 2012 року зявився, проти задоволення позовних вимог заперечував.

Зважаючи на положення частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта та враховуючи достатність наданих сторонами доказів, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 у встановленому законодавством порядку зареєстрована як фізична особа - підприємець (а.с. 9).

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що ФО-П ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва серії Ж №564762 від 15 грудня 2009 року у грудні 2009 року зареєстрована платником єдиного податку за видами діяльності: роздрібна торгівля косметичними та парфумерними товарами, діяльність у сфері фотографії, роздрібна торгівля ювелірними виробами (а.с. 10). Дію вказаного свідоцтва було продовжено до 31 грудня 2011 року, до 01 червня 2012 року, про що містяться відповідні відмітки на зворотній стороні даного свідоцтва (а.с. 10 - зворот). При цьому, дію свідоцтва на 2012 рік продовжено за видами діяльності: інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (47.19), діяльність у сфері фотографії (74.20), роздрібна торгівля одягом у спеціалізованих магазинах (47.71), роздрібна торгівля взуттям та шкіряними виробами у спеціалізованих магазинах (47.72); вид діяльності 47.77: роздрібна торгівля годинниками та ювелірними виробами у спеціалізованих магазинах закреслено чорнилом (а.с. 10 - зворот).

Фахівцями Решетилівського відділення Полтавської МДПІ 14 травня 2012 року проведено фактичну перевірку господарського обєкту - відділу магазину за адресою: вул. Леніна, 2/5, смт. Решетилівка, Решетилівський район, Полтавська область, в якому здійснює підприємницьку діяльність ФО-П ОСОБА_1, щодо дотримання платником податків порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Правомірність підстав та порядку проведення перевірки позивачем не оспорюється.

В ході проведення фактичної перевірки, результати якої оформлені актом від 14 травня 2012 року номер бланка 000006, реєстраційний номер від 14 травня 2012 року №0006/16/25/22/НОМЕР_1, від 17 травня 2012 року №0002/16/25/22/НОМЕР_1 (далі по тексту - Акт перевірки) (а.с. 37), податковими ревізорами-інспекторами Решетилівського відділення Полтавської МДПІ виявлено факт здійснення позивачем роздрібної торгівлі ювелірними виробами. Так, представниками контролюючого органу здійснено контрольну закупку та придбано підвіс срібний в кількості одна штука за ціною 102 грн., що підтверджується копією товарного чеку від 14 травня 2012 року №1 (а.с. 38).

Дану господарську операцію позивачем не проведено через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій, на підставі чого податковим повідомленням-рішенням від 17 травня 2012 року № до платника податків застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1 грн. (а.с. 36).

Крім того, спираючись на положення статей 267, 291 Податкового кодексу України та стверджуючи про необхідність придбання позивачем торгового патенту на право здійснення роздрібної торгівлі ювелірними виробами, контролюючий орган податковим повідомленням-рішенням від 17 травня 2012 року № застосував до ФО-П ОСОБА_1 фінансові санкції в розмірі 430 грн. (а.с. 35).

Не погоджуючись з даними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернулася до суду з вимогою про визнання їх протиправними та скасування.

Надаючи правову оцінку податковим повідомленням-рішенням Решетилівського відділення Полтавської МДПІ від 17 травня 2012 року №, № та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень контролюючий орган визначає неможливість здійснення позивачем роздрібної торгівлі ювелірними виробами без отримання торгового патенту та застосування реєстратора розрахункових операцій.

Стосовно даних доводів суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З 01 січня 2012 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності" від 04 листопада 2011 року №4014-VI.

ОСОБА_2, зокрема, до розділу XIV Податкового кодексу України включено главу 1 "Спрощена система оподаткування, обліку та звітності".

Так, статтею 291 Податкового кодексу України визначено, що у цій главі встановлюються правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку.

Спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно з підпунктом 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України не можуть бути платниками єдиного податку суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють видобуток, виробництво, реалізацію дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, у тому числі органогенного утворення.

При цьому, поняття "видобуток, виробництво, реалізація дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння" Податковий кодекс України не містить.

У звязку з викладеним, суд вважає за доцільне застосувати положення пункту 5.3 статті 5 Податкового кодексу України, відповідно до якого інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Так, суд зазначає, що правові основи і принципи державного регулювання видобутку, виробництва, використання, зберігання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контролю за операціями з ними визначено ОСОБА_2 України "Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними" від 18 листопада 1997 року №637/97-ВР.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1 вказаного ОСОБА_2 дорогоцінні метали - золото, срібло, платина і метали платинової групи (паладій, іридій, родій, осмій, рутеній) у будь-якому вигляді та стані (сировина, сплави, напівфабрикати, промислові продукти, хімічні сполуки, вироби, відходи, брухт тощо).

Поняття "вироби з дорогоцінного металу" міститься в Інструкції про здійснення державного експертно-пробірного контролю за якістю ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 20 жовтня 1999 року №244 та зареєстрована у Міністерстві юстиції України 25 березня 2004 року за №369/8968.

Відповідно до пункту 1.5 зазначеної Інструкції виріб з дорогоцінного металу - будь-який ювелірний (побутовий) виріб, виготовлений із сплавів дорогоцінних металів - золота, срібла, платини, паладію, який використовується як прикраси або предмети побуту.

Вищенаведене в своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що фізична особа-підприємець, яка здійснює роздрібну торгівлю ювелірними виробами, не може бути субєктом спрощеної системи оподаткування.

За таких обставин, суд погоджується з доводами контролюючого органу про те, що при здійсненні операцій з продажу ювелірних виробів позивач має дотримуватися загального порядку оподаткування. А відтак, при здійсненні розрахункових операцій в готівковій та/або безготівковій формі при продажу товарів у сфері торгівлі ФО-П ОСОБА_1 в силу положень пункту 1 частини першої статті 3 ОСОБА_2 України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" зобовязана проводити розрахункову операцію на повну суму покупки через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій.

Однак, як встановлено в ході проведення фактичної перевірки позивачем даний обовязок виконано не було.

Відповідно до пункту 1 статті 17 ОСОБА_2 України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у розмірі 1 гривня.

Таким чином, суд дійшов висновку, що податковим повідомленням-рішенням Полтавської МДПІ від 17 травня 2012 року № правомірно застосовано до платника податків штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1 грн.

Крім того, у звязку з викладеним на позивача не поширюється дія положень абзацу 5 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України, відповідно до якого платники єдиного податку звільняються від сплати збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності. Натомість, позивач в силу положень статті 267 Податкового кодексу України має сплатити відповідний збір та мати торговий патент на право здійснення роздрібної торгівлі ювелірними виробами.

Відтак, зважаючи на приписи статті 125 Податкового кодексу України, контролюючим органом правомірно застосовано до платника податків штрафні (фінансові) санкції в розмірі 430 грн. (податкове повідомлення-рішення від 17 травня 2012 року №).

Посилання позивача на положення Національного класифікатора України ДК 009:2005, (затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 26 грудня 2005 року №375 (в Міністерстві юстиції України не зареєстрований) як на підставу для перебування на спрощеній системі оподаткування суд вважає необґрунтованими, оскільки згідно листа Державної служби статистики України від 30 грудня 2011 року №14/3-12/636, класифікація видів економічної діяльності має статистичне призначення та методологічні основи застосування.

Доводи ФО-П ОСОБА_1 про невідповідність номера та дати Акта перевірки тому, що зазначений у податкових повідомленнях-рішеннях судом відхиляються з огляду на те, що №000006, вказаний в примірнику Акта, виданого під підпис позивачу після його складення, є порядковим номером бланка. Разом з тим, у спірних податкових повідомленнях-рішеннях зазначено дату та реєстраційний номер Акта перевірки в органі ДПС.

Необґрунтованими є також твердження позивача про введення мораторію на проведення перевірок субєктів малого підприємництва, адже заборона проведення фактичних перевірок діяла до набрання чинності ОСОБА_2 України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності" від 04 листопада 2011 року №4014-VI, тобто, до 01 січня 2012 року. Разом з тим, як свідчать матеріали адміністративної справи фактичну перевірку господарської діяльності ФО-П ОСОБА_1 проведено 14 травня 2012 року.

Окрім того, так само безпідставними є посилання позивача на продовження дії свідоцтва про сплату єдиного податку до 01 червня 2012 року як на підставу для застосування нею спрощеної системи оподаткування, адже як свідчить копія даного свідоцтва, такий вид діяльності, як роздрібна торгівля годинниками та ювелірними виробами у спеціалізованих магазинах за терміном дії з 01 січня 2012 року по 01 червня 2012 року з нього викреслено чорнилом, тобто, особа не має права займатися даним видом діяльності як субєкт спрощеної системи оподаткування.

Суд вважає за доцільне зазначити, що застосування спрощеної системи оподаткування за своєю суттю є одним із видів пільгового оподаткування господарської діяльності. Податковим кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних правовідносин) чітко встановлено коло осіб, які мають право на застосування даної системи оподаткування. З огляду на приписи статті 6 та пункту 2 статті 150 Конституції України, суд вважає неприпустимим розширене тлумачення норми закону, що визначає перелік осіб, на яких розповсюджується пільгова система оподаткування, оскільки таким рішенням фактично буде запроваджено нову правову норму, яка зачіпає права та інтереси платників податків, а дії суду у даному випадку будуть виходити за межі наданих йому повноважень. Крім того, статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; а також суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Натомість, необхідно також звернути увагу на те, що 01 липня 2012 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення деяких податкових норм" від 24 травня 2012 року №4834-VI. Так, даним ОСОБА_2, зокрема, внесено зміни до статті 291 Податкового кодексу України та зазначено, що платниками єдиного податку не можуть бути суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють видобуток, виробництво, реалізацію дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, у тому числі органогенного утворення (крім виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) (абзац 4 пункту 291.5 статті 295 Податкового кодексу України). А в силу положень пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України законодавець відніс субєктів господарювання, які здійснюють виробництво, постачання, продаж (реалізацію) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння до третьої групи платників єдиного податку.

Таким чином, з 01 липня 2012 року на законодавчому рівні урегульовано питання щодо права платника податків на застосування спрощеної системи оподаткування в разі здійснення господарської діяльності щодо виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння.

Однак, беручи до уваги положення статті 58 Конституції України застосування даних правових норм до спірних правовідносин є неможливим.

В силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як субєктом владних повноважень, доведено правомірність прийних ним податкових повідомлень-рішень від 17 травня 2012 року №, №. Разом з тим, позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про порушення контролюючим органом норм чинного законодавства України та обґрунтованість даного позову.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення Полтавська МДПІ (Решетилівське відділення) діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження їй надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо. А вимоги позовної заяви не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та задоволенню не підлягають.

Зважаючи на приписи статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати, понесені позивачем, стягненню на користь останнього не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 122, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Решетилівського відділення Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби, Полтавської міжрайонної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним поданням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.О. Кукоба