Справа № 826/15255/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

18 серпня 2015 року м. Київ№ 826/15255/15
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., при секретарі судового засідання Мальчик І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України за участю третьої особи - заступника Генерального прокурора України - головного військового прокурора Матіоса А.В. про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України за участю третьої особи - заступника Генерального прокурора України - головного військового прокурора Матіоса А.В. про зобов'язання вчинити дії.

В судовому засіданні представником Генеральної прокуратури України заявлено клопотання про закриття провадження у справі з підстав того, що ОСОБА_1 не є запитувачем інформації, у зв'язку з чим дії Генеральної прокуратури України щодо поширення стосовно нього інформації не можуть оскаржуватись в порядку ст. 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Крім того, представник відповідача стверджує, що позивач звернувся до суду за захистом особистих немайнових прав, що виникли із цивільних правовідносин.

Представники позивача заперечували щодо задоволення клопотання та закриття провадження у справі.

Вирішуючи дане клопотання, суд виходить з наступного.

Відповідно ч.2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з частиною першою статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом ( ст.3 Закону).

При цьому розпорядники інформації визначені у статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації", якими визнаються: 1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; 4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Відповідно до ч.3 ст. 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації" оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Тобто юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі спори щодо правовідносин, пов'язаних з доступом до публічної інформації, в яких оскаржуються рішення, дії чи бездіяльність розпорядників публічної інформації, в тому числі й у разі, якщо такими розпорядниками є не суб'єкти владних повноважень. При цьому, питання чи є особа розпорядником публічної інформації в даних правовідносинах в розумінні Закону України "Про доступ до публічної інформації" має бути досліджено під час судового розгляду спору.

Така правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 03 квітня 2014 року у справі № 801/7013/13-а.

Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що внаслідок поширення посадовими особами Генеральної прокуратури України недостовірної інформації щодо нього, публічного звинувачення у злочині, якого він не вчиняв, дискредитовано його ім'я, чим завдано шкоду його честі, гідності та діловій репутації. Позивач просить зобов'язати Генеральну прокуратуру України спростувати недостовірну інформацію, а відтак наведене свідчить, що останній звернувся за захистом особистих немайнових прав.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 р., відкриваючи провадження у справі, суд має з'ясувати, за правилами якого судочинства підлягає розгляду заява. При цьому слід виходити з компетенції суду щодо розгляду цивільних справ, зазначеної в статті 15 ЦПК, та враховувати положення статей 1, 12 Господарського процесуального кодексу України. Оскільки характер спірних правовідносин є цивільно-правовим (незалежно від суб'єктного складу), то всі справи зазначеної категорії підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, за винятком справ про захист ділової репутації між юридичними особами та іншими суб'єктами підприємницької діяльності у сфері господарювання та іншої підприємницької діяльності, що розглядаються в порядку господарського судочинства. Справи зазначеної категорії не можуть розглядатися за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки такі спори не мають публічно-правового характеру, навіть якщо стороною в ньому виступає суб'єкт владних повноважень.

Згідно п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на наведене, суд роз'яснює позивачу, що заявлені позовні вимоги належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням вище викладеного, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі.

Керуючись п.1 ч.2 ст.17, п.1 ч.1 ст.157, ст. 160 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України за участю третьої особи - заступника Генерального прокурора України - головного військового прокурора Матіоса А.В. про зобов'язання вчинити дії.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня отримання ухвали апеляційної скарги.

Суддя Є.В. Аблов