Справа № 2а-8017/10/1470
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2010-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

17:45

19.11.2010 р. Справа № 2а-8017/10/1470

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мельника О.М.

при секретарі судового засідання Меленчук М.Ю.,

розглянувши адміністративну справу

за заявоюСпеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві, вул. Чкалова, 20,Миколаїв,54017

доДочірнього підприємства "Миколаївський річковий порт" АСК "Укррічфлорт", вул. Проектна 1, м.Миколаїв,54058

пропродовження терміну застосування адміністративного арешту активів строком на 744 години джля отримання рішення суду про зобовязання Дочірнього підприємства "Миколаївський річковий порт" АСК "Укррічфлорт" надати дозвіл працівникам СДПІ ВПП у м.Миколаєві на проведення позапланової виїзної перевірки,
В С Т А Н О В И В:

16 листопада 2010 року Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві (далі: позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом про продовження терміну застосування адміністративного арешту активів Дочірнього підприємства "Миколаївський річковий порт" АСК "Укррічфлорт"(далі: відповідач) строком на 744 години для отримання рішення суду про зобовязання Дочірнього підприємства "Миколаївський річковий порт" АСК "Укррічфлорт" надати дозвіл працівникам СДПІ ВПП у м.Миколаєві на проведення позапланової виїзної перевірки.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач протиправно не допустив до проведення позапланової виїзної перевірки співробітників позивача, які мали направлення на перевірку та службові посвідчення. Відповідно до норм пп.9.1.2 п.9.1. ст. 9 Закону України від 21.12.00 №2181-ІІІ в даному випадку може бути застосовано арешт активів. 15.11.2010 року на підставі подання на застосування арешту активів Дочірнього підприємства "Миколаївський річковий порт" АСК "Укррічфлорт", заступником голови ДПА-начальником СДПІ ВПП ум.Миколаєві було парийнято рішення про застосування умовного арешту активів строком на 96 годин, однак є необхідність продовження даного арешту.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив позов задовольнити з підстав, які викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог позивача заперечував повністю з підстав, викладених у письмових запереченнях, вважає підстави недопуску співробітників позивача до позапланової перевірки правомірними, позапланову перевірку безпідставною, зазначив на відсутності підстав для задоволення адміністративного позову.

Судовий процес фіксувався за допомогою технічних засобів.

Заслухавши думку сторін, дослідивши всебічно, повно та об'єктивно матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

На підставі направлення №216/37 від 08.11.2010р., виданого заступником начальника ДПА у м. Миколаїв, працівниками СДПІ ВПП у м. Миколаєві було розпочато проведення виїзної позапланової документальної перевірки фінансово-господарської діяльності з питань дотримання відповідачем вимог податкового законодавства. Термін проведення перевірки встановлений з 09.11.2010p. тривалістю 15 робочих днів.

Метою є перевірка взаємовідносин позивача з філією ПАТ Сінтек Миколаївський транспортно-експедиційний підрозділ за період 2006 -2010 роки, перевірка взаємовідносин з ТОВ Славутич-руда-Україна за період 01.01.2006 по 09.11.2010.

Направлення на проведення перевірки та копію наказу СДПІ ВПП у м. Миколаєві 09.11.2010 вручено під розписку начальнику ДП Миколаївський річковий портОСОБА_1.

09.11.2010р. складено акт про відмову від допуску до перевірки працівників СПДІ ВПП у м. Миколаєві, за підписом трьох ревізорів, включених до направлення №216/37 від 08.11.2010р..

15.11.2010 року о 16 год. 00 хв. Заступником голови ДПА начальником ОСОБА_2 прийнято рішення №1 про застосування умовного адміністративного арешту активів платника податків Дочірнього підприємства Миколаївський річковий порт Акціонерної судноплавної компанії Укррічфлот, яке прийнято на підставі подання В.о. начальника ГВПМ СДПІ ВПП у м. Миколаєві підполковника податкової міліції ОСОБА_3 від 15.11.2010 р.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Виходячи з положень зазначених вище законів, Кодексу та з контексту Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Зокрема, вимогами п.п. 9.1.2 "г"п. 9.1 ст. 9 Закону № 2181, на який посилається представник позивача, як на підставу для застосування адміністративного арешту активів, передбачено, що арешт активів може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб податкового органу до обстеження приміщень, що використовуються для одержання доходів або пов'язані з отриманням інших об'єктів оподаткування, електронних контрольно-касових апаратів, комп'ютерних систем, що застосовуються для розрахунків за готівку або з використанням карток платіжних систем, вагокасових комплексів, систем та засобів штрихового кодування.

Порядок застосування адміністративного арешту активів платників податків затверджений наказом ДПА України від 25.09.2001 р. № 386, зареєстрованим у Мін'юсті України 05.10.2001 р. № 865/6056.

Вимогами п. 5.4 Порядку № 386 встановлено, що у разі виникнення обставин, визначених, 9.1.2 "г"п. 9.1.2 п.9.1. ст.9 Закону № 2181 слід встановити факт відмови платника податку від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення, фіксувати його актом відмови, який складається оперативним працівником податкової міліції за місцезнаходженням такого платника податку, підписується працівником податкової інспекції, який повинен проводити перевірку, та понятими особами, а в разі незнайдення платника податку обов'язково скласти акт про факт його незнайдення.

Позивач не дотримався вимог п.5.4 Порядку № 386 щодо надання належно оформленого акту про відмову від проведення документальної перевірки, оскільки до матеріалів справи позивачем наданий лише акт від 09.11.2010 № 32/37/03150160 про відмову від допуску до перевірки за підписами трьох перевіряючих, включених до направлення № 216/37 від 08.11.2010 року.

Крім того , судом встановлено , що Дочірнє підприємство Миколаївський річковий портАкціонерної судноплавної компанії Укррічфлотє платником податків та взято на облік державною податковою інспекцією у Миколаєві 18.07.2000р.

Відповідачем в судовому засіданні зазначено , що наявність податкового боргу у відповідача не встановлена, згідно направлення заступника голови ДПА № 216/37 від 08.11.2010р. на перевірку відповідача були направлені як фахівці ОСОБА_4,ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . 09.11.2010 в приміщені відповідача інспектором податкової служби 1 рангу ОСОБА_7 було надано посвідчення ОНЗ № 27310 видане 03.08.2007р яке дійсно до 03.08.2010. На момент перевірки 09.11.2010 посвідчення продовжене не було. Твердження представника позивача про наявність продовження посвідчення строком на 1 рік суд сприймає критично, оскільки доказів даному твердженню надано не було. В направленні на перевірку ОСОБА_6 зазначений як інспектор податкової служби 1 рангу, а в посвідчені ОНЗ № 27365 виданого 11.11.2006р він зазначений як інспектор податкової служби 2 рангу.

Крім того, суд приймає до уваги твердження відповідача про відсутність законних підстав для проведення перевірки з огляду на те, що на запит позивача від 18.10.2010 р відповідачем були надані ґрунтовні пояснення та додатки, а саме копії первинних документів, договорів, листів, розписок, реєстрів податкових накладних, рахунків і актів виконаних робіт всього на 1057 аркушах.

Позивачем всупереч вимогам стате1 71-72 КАС України зазначені факти в судовому засіданні не спростовані.

Статтею 11-2 Закону України Про державну податкову службу в Україні" передбачено. умови допуску посадових осіб органів державної податкової служби до проведення планових та позапланових виїзних перевірок. Так, посадові особи органу державної податкової служби вправі приступити до проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України, та за умови надання платнику податків під розписку: 1) направлення на перевірку, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу державної податкової служби, мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посади, звання та прізвища посадових осіб органу державної податкової служби, які проводитимуть перевірку. Направлення на перевірку є дійсним за умови наявності підпису керівника органу державної податкової служби, скріпленого печаткою органу державної податкової служби; копії наказу керівника податкового органу про проведення позапланової виїзної перевірки, в якому зазначаються підстави проведення позапланової виїзної перевірки, дата її початку та тривалість. Ненадання цих документів платнику податків або їх надання з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, є підставою для недопущення посадових осіб органу державної податкової служби до проведення планової або позапланової виїзної перевірки.

Таким чином суд вважає доводи відповідача про наявність правових підстав відмови відповідача від допуску до проведення перевірки співробітників СДПІ ВПП в м. Миколаєві обґрунтованими, оскільки відсутність правових підстав для проведення перевірки та відсутність дійсних посвідчень у спвіробітників органів податкової інспекції є підставою для недопущення співробітників позивача до проведення перевірки.

Дослідивши позовну заяву, рішення заступника голови ДПА від 15.11.2010р , та пояснення представника позивача суд вважає, що зазначеними документами не наведено жодної обставини, яка б свідчила про загрозу зникнення або знищення активів відповідача, як не зазначено і про саму наявність у відповідача таких активів. Позивач не вказує на вчинення відповідачем дій, направлених на переведення активів за межі України, їх приховування або передачі іншим особам.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається субєкта владних повноважень. Позивач, який є субєктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні вимог Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві до Дочірнього підприємства "Миколаївський річковий порт" АСК "Укррічфлорт" про продовження терміну застосування адміністративного арешту активів Дочірнього підприємства "Миколаївський річковий порт" АСК "Укррічфлорт" строком на 744 години для отримання рішення суду про зобовязання Дочірнього підприємства "Миколаївський річковий порт" АСК "Укррічфлорт" надати дозвіл працівникам СДПІ ВПП у м.Миколаєві на проведення позапланової виїзної перевірки у ДП "Миколаївський річковий порт" АСК "Укррічфлорт" з питання взаємовідносин з ПАТ "Сінтек" "Миколаївський траспортно-експедиційний підрозділ", з ТОВ "Славутич-руда-Україна" за період з 01.01.2006 року по 09.11.2010 роки-відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення встановлених строків залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Суддя О.М. Мельник