Справа № 826/16624/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 серпня 2015 року № 826/16624/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за поданням Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості застосування адміністративного арешту майна платника податків,

В С Т А Н О В И В:

З поданням до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Державна податкова інспекція у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - заявник, ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач, ФОП ОСОБА_1.) про підтвердження обґрунтованості застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Подання обґрунтовано наявністю факту недопуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки за наявності обставин згідно пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, що фактично дає можливість відповідачу ухилятись від виконання обов'язків, встановлених законом. У зв'язку з відмовою платника податку від допуску посадових осіб податкового органу до проведення перевірки останнім прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_1

У судовому засіданні представник заявника вимоги підтримав, просив подання задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти заявлених вимог у поданні заперечував.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується подання, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ФОП ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві.

Сектору контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві надійшов лист ГУ ДФС у м. Києві від 12.08.2015 №18893/7/26-15-21-01-20 (вх. №8/4727 від 13.08.2015) щодо вжиття заходів, а саме: застосування повного адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_1 та коштів на рахунках платника.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.08.2015 працівниками відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Головного управління ДФС у м. Києві згідно наказу від 26.06.2015 № 874 здійснено виїзд з метою проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1

У зв'язку з відмовою посадової особи підприємства продавця-касира отримати документи на проведення перевірки, посадовими особами контролюючого органу складено акт відмови від допуску до перевірки від 11.08.2015 №192/26-19-21-01-14.

ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві прийнято рішення від 13.08.2015 №6567/Ф/26-51-21-21, яким застосовано повний адміністративний арешт майна ФОП ОСОБА_1

Рішення надіслано відповідачу 13.08.2015, що підтверджується копією фіскального чеку.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, повноваження і обов'язки посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані нормами Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755- VI.

Згідно пп. 16.1.4. п. 16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із п. 78.5 ст. 78 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Пунктом 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відповідно до п. 81.2 ст. 81 Податкового кодексу України, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Відповідно до п. 94.1 ст. 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин, зокрема, платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу. (п.п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України).

У відповідності до п.94.5 ст. 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути повним або умовним. Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника відповідного контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту передбачено пунктом 94.10 статті 94 Податкового кодексу України. Згідно із зазначеною нормою арешт на майно може бути накладено рішенням керівника органу державної податкової служби (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

При цьому приписи ст. 94 Податкового кодексу України поширюються на випадки застосування арешту майна платника податкiв у разi: або вiдмови вiд проведення документальної перевiрки, або недопуску до перевiрки будь-якого виду, якщо для такої перевiрки передбачено застосування процедури допуску та встановлення судом наявності підстав для застосування адміністративного арешту, визначених податковим законодаством.

З рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 13.08.2015 №6567/Ф/26-51-21-21 вбачається, що підставою для застосування арешту став акт відмови від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

Як зазначив заявник, при прибутті на місце з метою проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1, працівниками контролюючого органу пред'явлено посвідчення, копію наказу та направлення на проведення фактичної перевірки продавцю-касиру, що здійснювала розрахунково-касові операції в магазині відповідача, розташованого за адресою: 02095, АДРЕСА_1 Вказана особа після ознайомлення з документами зателефонувала до директора магазину та повідомила його про приїзд посадових осіб податкового органу.

Відповідно до матеріалів справи та пояснень відповідача, останній зазначив, що від допуску до перевірки не відмовлялись, а продавець-касир відмовилась лише від підписання пред'явлених документів.

До того ж, в акті про відмову від допуску до перевірки зазначається про відмову продавця представитись та не допустив працівників ГУ ДФС у м. Києві в приміщення для проведення перевірки з причини вказівки керівника.

Як пояснив відповідач в судовому засіданні, на час приїзду посадових осіб заявника за адресою, де знаходиться магазин, він перебував за межами м. Києва, у зв'язку з чим просив відкласти проведення перевірки.

Водночас, як підтверджується матеріалами справи, відповідачем подано заяву від 18.08.2015 до Головного управління ДФС у м. Києві про проведення фактичної перевірки, яка повинна була бути проведена 11.08.2015.

З огляду на недоведеність факту недопуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки, суд вважає, що відсутні підстави для підтвердження обґрунтованості застосування адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_1 на підставі рішення від 13.08.2015 №6567/Ф/26-51-21-21.

Зважаючи на наведене, враховуючи, що чинним законодавством встановлено порядок застосування адміністративного арешту виключно з підстав відмови від проведення перевірки або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби, відсутність яких встановлено судом, судом не вбачається підстав для задоволення подання.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів, які спростовували б доводи відповідача, податковим органом до суду не надано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, 183-3 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко