Справа № 2-а-592/10
Суддя: Андрєєв П. Ф.
Дата ухвалення: 2010-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Добропільський міськрайонний суд Донецької області
Справа №2-а-592/10
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2010 року Добропільський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Андрєєва П.Ф.

при секретарі Коверченковій М.А.

за участю

позивача ОСОБА_1

представників відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Добропілля адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_3 міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити виплату компенсації при встановлені 2 групи інвалідності, що настали внаслідок ліквідації наслідків аварії ЧАЕС, -

ВСТАНОВИВ:

9 березня 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_3 міської ради (Далі УПСЗН) про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити виплату компенсації при встановлені 2 групи інвалідності, що настали внаслідок ліквідації наслідків аварії ЧАЕС в сумі 12940грв.20коп., надавши до позову відповідний розрахунок.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та в їх обґрунтування зазначив, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, визнаний інвалідом 3 групи відповідно довідки Донецької обласної радіологічної МСЕК від 6 грудня 2000 року та інвалідом 2 групи відповідно довідки Донецької обласної радіологічної МСЕК від 8 грудня 2003 року, що підтверджується довідками МСЕК та перебуває на обліку в ОСОБА_3 УПСЗН.

Відповідно до ст..48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи», він має право на отримання одноразової компенсації як інваліду 2-ї групи в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, встановлених на час виплат.

Згідно ст..48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у разі встановлення інвалідності вищої групи, інвалідам виплачується різниця у компенсації, тобто УПСЗН повинно було виплатити йому 15 мінімальних заробітних плат

Він звертався до УПСЗН з відповідною заявою, проте в цих виплатах йому було відмовлено, посилаючись на постанову КМ України №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та замість сум передбачених ст..48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачено 30 травня 2004 року -94грв. 80коп.

Відповідно ж Закону України №1646-V1 «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20 жовтня 2009 року, розмір мінімальної з 1 січня 2010 року складає 869 року.

Позивач вважає, що УПСЗН недоплатило йому різницю у компенсації яка складає суму виходячи з розрахунку 869х15=13035-94,8=12940грв.20коп.

Представник відповідача ОСОБА_3 УПСНЗ, юрист-спеціаліст управління праці та соціального захисту за дорученням ОСОБА_2, позов не визнала і в обгрунтування своїх заперечень пояснила, що виплата одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачується згідно постанови KM України від 26 липня 1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і становить інвалідам 1 гр. - 379,30грв., 11 гр. -284,40грв., інвалідам 111 гр. - 189,60грв.

Відповідно до Порядку затвердженого МНС України від 31 грудня 1996 року №28 «Про виплату одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, як: постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям за втрату годувальника» j разі встановлення інвалідності вищої групи інвалідам виплачується різниця > компенсаціях.

Різниця при встановленні вищої 2 групи з 3 групи інвалідності одноразово компенсації позивачу нарахована на сплачена в розмірі 94грв.80коп.

Позивач в своєму позові посилається на Закон України №1646-VI «Пр< встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20 жовтн 2009 року та просить стягнути недоплачені суми одноразової компенсації в розмір мінімальної заробітної плати встановленої на 2010 рік, хоча водночас в своєму позої вказує, що розмір мінімальної заробітної плати береться з розрахунку мінімальне заробітної плати, встановлених на час виплати. На час виплати - 30 травня 2004 рок розмір мінімальної заробітної плати складав 205грв. Вважає, що сума 12940,20грв., яі виникла із розрахунку мінімальної заробітної плати 869грв., взагалі не може буї включена до позовних вимог.

Просила у позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, перевіриви доводи позивача, та заперечення представника відповідача, суд вважає що поз підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Розглядаючи адміністративну справу по суті, суд приходить до висновку про : що спір, як правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем, cj розглядати із застосуванням Конституції України, Закону України "Про статус соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастроф Законів України "Про мінімальну заробітну плату", а також Постанов Кабіна Міністрів України, які не суперечать вимогам Основного Закону, та перелічег Законів.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслід аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, визнаний інвалідом 3 групи відповід довідки Донецької обласної радіологічної МСЕК від 6 грудня 2000 року та інвалідо/ групи відповідно довідки Донецької обласної радіологічної МСЕК від 8 грудня 2' року, перебуває на обліку в ОСОБА_3 УПСЗН, що підтвержуєт ксерокопіями посвідчень, довідками МСЕК та правоустановчих документів долуче? до справи і ці обставини відповідачем не оспорюються.

Відповідно до ст..48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», він має право на отримання одноразової компенсації як інваліду 2-ї групи в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, встановлених на час виплат.

Згідно ст..48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи», у разі встановлення інвалідності вищої групи, інвалідам виплачується різниця у компенсації.

Статтею 48 зазначеного Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» різниця між встановленням 111 та 11 групами інвалідності одноразова компенсація при встановленні інвалідності, що настала внаслідок ліквідації аварії на ЧАЕС, виплачується у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, при цьому розмір мінімальної заробітної плати встановлюється на момент виплати.

Відповідно пояснень сторін та листа УПСЗН ОСОБА_3 міської ради Донецької області позивачеві фактично було виплачено одноразова виплата у зв'язку із зміною групи інвалідності у розмірі 94,80грв.

Доводи представника відповідача про застосування при виплаті компенсації при встановленні 2 групи інвалідності розміру таких виплат, який встановлений постановою КМ України від 26 липня 1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Порядку затвердженого МНС України від 31 грудня 1996 року №28 «Про виплату одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям за втрату годувальника» є необгрунтованими.

Тобто, нормами спеціального Закону визначений розмір одноразової компенсації як величина, кратна розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на час здійснення виплат.

Всупереч нормам спеціального Закону, зазначеними постановами встановлені конкретні розміри такої компенсації - 94,80грв.

Відповідно до ст..8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно частини 4 статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу у відповідності до пункту 2 Указу Президента України «Про Єдиний державний реєстр нормативних актів» від 27 червня 1996 року стосовно преюдиції нормативних актів.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають застосуванню норми ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закони України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2004 рік, а не вказаної постанови.

На час виплати позивачу компенсації - ЗО травня 2004 року розмір мінімальної заробітної плати становив 205грв.

Таким чином, різниця в компенсаціях при встановленні інвалідності складає: 205х15=3075-94,80=2980грв.20коп.

Суд вважає, що дії відповідача в частині виплати позивачу компенсації в сумі 94грв.80коп. не відповідають вимогам діючої норми ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внасділок Чорнобильської катастрофи", а також Законам України щодо зміни розміру мінімальної заробітної плати за 2004 р., і ці дії слід визнати неправомірними.

Статею 19 ч.2 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 63 Закону передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Відповідно до ст..48 спеціального Закону одноразова компенсація виплачується органами соціального захисту населення за місцем проживання громадянина.

Постановою КМ України від 4 березня 2002 року №256, якою затверджений Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з Державного бюджету, встановлено, що головним розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, відповідач є головним розпорядником коштів місцевого бюджету за рахунок субвенцій з державного бюджету та на нього покладений обов'язок щодо реалізації механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм захисту населення, зокрема пільг громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В іншій частині позовних вимог слід відмовити як не обґрунтованих на законі.

Оскільки сторони звільнені від сплати судового збору, судові витрати по справі у відповідності зч.5 ст. 94 КАС України відноіяться за рахунок держави.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст. 11, 86, 94, 159, 161, 163 КАС України, на підставі ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.2 Закону України "Про мінімальну заробітну плату", суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_3 міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити виплату компенсації при встановлені 2 групи інвалідності, що настали внаслідок ліквідації наслідків аварії ЧАЕС - задовольнити частково.

Визнати дії управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_3 міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті компенсації при встановлені 2 групи інвалідності, що настали внаслідок ліквідації наслідків аварії ЧАЕС - неправомірними.

Стягнути з управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_3 міської ради за рахунок державного бюджету з рахунку КПКВ 2501250 «Компенсація за шкоду заподіяну здоров'ю та допомога на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» КЕКВ 1341 «Виплата пенсій та допоміг» р/р 1528 бан: ГУДКУ в Донецькій області, МФО 834016 на користь ОСОБА_1 не донараховану та невиплачену компенсацію при встановленні 2 групи інвалідності, що настала внаслідок ліквідації наслідків аварії ЧАЕС в сумі 2980грв.20коп. (дві тисячі дев'ятсот вісімдесят гривень 20 копійок). В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через ОСОБА_3 міськрайонний. суд Донецької області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення постанови та наступної подачі апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Складено власноручно в нарадчій кімнаті в одному примірнику..

Головуючий: суддя П.Ф. Андрєєв