Справа № 2а-3860/10/1270
Суддя: Сухарьок М.Г.
Дата ухвалення: 2010-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Захарова О.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2010 року справа №2а-3860/10/1270

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сухарька М.Г., суддів Гаврищук Т.Г., Білак С.В.,

при секретарі Чеплигіні П.І.,

за участю: від позивача: ОСОБА_2

від відповідача 1 : ОСОБА_3, ОСОБА_4,

від відповідача 2: не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд-Груп-Мар" на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 19 липня 2010 року по справі № 2а-3860/10/1270 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд-Груп-Мар" до Луганської митниці, Головного управління Державного казначейства України в Луганській області про визнання недійсним та скасування рішення, визнання недійсною картки відмови, зобов'язання стягнення надмірно сплаченої суми ПДВ, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до Луганської митниці, Головного управління Державного казначейства України в Луганській області про визнання дій протиправними, стягнення суми надмірно сплаченої суми ПДВ.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 19 липня 2010 року в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з рішеннями суду першої інстанції позивачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати судове рішення та прийняти нове рішення, задовольнивши позов у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права на підставі неправильного та неповного дослідження судом першої інстанції доказів і встановлення обставин у справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне в задоволенні вимог викладених в апеляційній скарзі відмовити, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.05.2009 року позивачем укладений контракт № FRT-TG/2009 з компанією FORETOWN LLP (Об'єднане Королівство Великобританії та Північної Ісландії), відповідно до якого Продавець - Компанія FORETOWN LLP продає, а Покупець - ТОВ "Трейд-Груп-Мар" купує вугілля (товар) на умовах DAF кордон Росія/Україна. Валюта контракту та валюта платежу визначені п. 4.2 Контракту -долар США.

За умови вказаного Контракту № FRT-TG/2009 від 15.05.2009 року, Додатку (Специфікації) № 16 від 01.03.2010 року Компанія FORETOWN LLP через вантажовідправника - виробника ВАТ "Шахта "Заречная" в березні - квітні 2010 року мала здійснити відвантаження вугілля марки "Г" в кількості 15 000 тон, за ціною 117,00 доларів США за 1 тону, а всього на загальну суму 1755 000,0 доларів США на користь вантажоотримувача - ДП ГЗФ "Словяносербська".

Згідно умови контракту (п.5.1), вугілля було оплачено Покупцем шляхом 100% передоплати згідно INVOICE № FRT-16/1 від 01.03.2010 (а.с.19) (платіжне доручення в іноземній валюті № 31 від 22.03.2010 - на суму 755 000 000,00 доларів США, платіжне доручення в іноземній валюті № 32 від 23.03.2010 - на суму - 200 000,00 доларів США, платіжне доручення в іноземній валюті № 33 від 29.03.2010 р. - на суму - 800 000,00 доларів США).

07.04.2010 з метою декларування 5239 тон вугілля Позивачем в особі декларанта ТОВ "ВКФ "РЕМО" ОСОБА_5, відповідачеві була подана вантажна митна декларація №702130001/2010/000364, згідно якої було обрано перший метод визначення митної вартості вказаної продукції за ціною договору і склала по першій ВМД у гривнях -4 857 731,78 грн., в іноземній валюті 612 963, 00 дол. США. На підтвердження митної вартості додано документи, а саме: копію Контракту № FRT-TG/2009 від 15.05.2009, Додатку (Специфікації) № 16 від 01.03.2010, INVOICE № FRT-16/1 від 01.03.2010 та № FRT-16/2 від 31.03.2010, а також Сертифікати якості № 336 від 08.03.2010, № 338 від 09.03.2010, № 373 від 15.03.2010, № 375 від 16.03.2010, № 380 від 17.03.2010, рахунок-фактуру б/н, Транзитну декларацію.

Однак відповідачем було встановлено, що заявлений позивачем рівень митної вартості товару значно нижчий, ніж в наявній у митному органі щодо такого ж товару інформації, яка міститься в щотижневому довідково-інформаційному бюлетені "Металл-курьер" № 9-16 (за березень-квітень), щомісячному аналітичному звіті "Металл-зксперт. Ринки угля" (за березень) та в ціновій базі Держмитслужби України. У зв'язку з чим, митним органом було запропоновано позивачу надати додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, а саме висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження, про що зроблено відповідний запис в графі "Для відміток митного органу" в декларації митної вартості №702130001/0/000364, про ознайомлення з яким свідчить запис декларанта ОСОБА_5 від 24.12.2008.

Позивачем на виконання вимоги митного органу додатково наданий висновок Державного підприємства "Укрпромзовнішекспертиза" від 12.04.2010, в якому зазначено, що згідно інформації спеціалізованого видання "Металл.Експерт.Уголь" середній розрахунковий рівень цін на вугілля (концентрат) марки "Г" російського виробництва при відвантаженні в березні 2010 року може становити 120-140 дол.США/т, на умовах поставки БАР - кордон Росія-Україна, ст. Тополі (Ізваріно, Зерново).

Оскільки, заявлена позивачем митна вартість товару не підтвердилася, відповідачем було відмовлено позивачеві в митному оформленні отриманого товару на підставі податкової декларації митної вартості №702130001/2010/000364 від 07.04.2010, у зв'язку з неприйняттям митної вартості, заявленої позивачем, та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №702130001/0/00009 від 19.04.2010, в якій було зазначено про необхідність здійснення декларування товару за митною вартістю, визначеною митним органом.

Згідно із рішенням про визначення митної вартості товарів №702000006/2010/000975/1 від 19.04.2010 митна вартість відповідачем визначена у розмірі 0,1685 доларів США за 1 тону вугілля в загальній сумі 882771,50 доларів США..

У зв'язку з цим, позивачем були оформлені ВМД № 702130001/0/000477 від 05.05.2010, ВМД № 702130001/0/000483 від 11.05.2010 та ВМД № 702130001/0/000484 від 11.05.2010 на загальний об'єм товару у розмірі 12 234,5 тон, та було здійснено митне оформлення товару по митній вартості 168,5 доларів за тону, визначеною Луганською митницею за методом №2, та сплачено, виходячи з цієї ціни, податок на додану вартість.

Судова колегія погоджує висновок суду першої інстанції, що у даному випадку дії відповідача відповідають вимогам закону.

Згідно статті 259 Митного кодексу України митна вартість - це заявлена декларантом або визначена митним органом вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, яка обчислюється на момент перетинання товарами митного кордону України відповідно до положень цього Кодексу. Порядок визначення митної вартості та митної оцінки товарів поширюється на товари, які переміщуються через митний кордон України. Методи визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та умови їх застосування встановлюються Митним кодексом.

Митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості.

Порядок та умови декларування митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, встановлюються Кабінетом Міністрів України, а порядок її заповнення спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи, зокрема, вказані правовідносини регулюються постановою КМУ від 20.12.2006 року №1766 "Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження", наказом Державної митної служби України від 02.12.2003 №828 "Про затвердження Порядку заповнення декларації митної вартості", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.12.2003 за №1192/8513.

Відповідності зі ст. 264 Митного Кодексу України заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У разі потреби у підтвердженні заявленої митної вартості товарів декларант зобов'язаний подати митному органу необхідні для цього відомості та забезпечити можливість їх перевірки відповідно до порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 265 Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу.

Митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості.

Якщо митний орган дійшов висновку, що визначена декларантом митна вартість нижча, ніж прямі витрати на виробництво цього товару, в тому числі сировини, матеріалів та/або комплектуючих, які входять до складу товару, митний орган має право зобов'язати декларанта визначити митну вартість іншим способом, ніж він використав для її визначення.

Статтею 266 Митного кодексу України наданий перелік методів за якими визначається митна вартість товарів.

У відповідності зі ст. 267 Митного кодексу України митною вартістю за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, є вартість операції, тобто ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби відповідно до частини другої цієї статті.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються подальші витрати, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, які є

платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов'язаних з представництвом його

інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість контейнерів, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з

відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних з

пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижченаведених товарів та послуг, якщо вони

поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для

використання у зв'язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних

товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає

сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо,

які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі

виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні

матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення,

ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для

виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та ліцензійні платежі, які стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються патентів, знаків для товарів ті послуг та авторських прав. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, передачі чи

використання товарів, що оцінюються, на митній території України, яка прямо чи

опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на завантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Судом першої інстанції також встановлено, що позивачем вищевказана митна вартість партії товару в об'ємі 5239 тон по першій ВМД визначена за першим методом - ціною договору, і склала по першій ВМД 4 857 731,78 грн. (із розрахунку 5239 тон х 117,00 доларів США за 1 тону, згідно умовам Контракту та INVOICE № FRT-16/1 від 01.03.2010 = 612 963,00 доларів США х 7,925 (курс долару станом на день подання ВМД) = 4 857 731,78 грн.).

Вивчивши матеріали справи колегія суддів зазначає, що доводи апелянта суперечать даними довідково-інформаційного бюлетеня "Металл-курьер", ціни на Російські вугільні концентрати при експорті з Росії у березні складала 150-170 в. США на умовах поставки DAF- кордон Росії. Згідно інформації щомісячного аналітичного звіту "Металл-зксперт. Ринки угля" (за березень) ціни на вугільні концентрати в Росії на умовах поставки ЕХ/Ґ складали приблизно 119-138 дол. США за тону (без врахування ПДВ), зокрема на вугільні концентрати марки ГЖ - 121 дол. США за тону. Інформацією про рівні митної вартості, яка міститься в базі даних цінової інформації Держмитслужби, також підтверджується, що митна вартість подібних товарів становить 0,18 дол. США за кг (відповідає 180 дол. США за тону), що перевищує ціну контракту 117 дол. США, а також висновку Державного підприємства "Укрпромзовнішекспертиза" від 12.04.2010, наданого самим позивачем, в якому зазначено, що згідно інформації спеціалізованого видання "Металл.Експерт.Уголь" середній розрахунковий рівень цін на вугілля (концентрат) марки "Г" російського виробництва при відвантаженні в березні 2010 року може становити 120-140 дол.США/т, на умовах поставки БАР - кордон Росія-Україна, ст. Тополі (Ізваріно, Зерново)

Згідно п.11 постанови КМУ від 20.12.2006 №1766 "Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які перемішуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження", для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи. Посадова особа митного органу у графі "Для відміток митниці" декларації митної вартості робить запис про необхідність подання додаткових документів, що підтверджують митну вартість товарів, із складенням переліку, зазначає дату і прізвище та ставить свій підпис. Декларант ознайомлюється з таким записом, зазначає під ним дату, прізвище та ставить свій підпис. Посадова особа митного органу не має права вимагати від декларанта документи, не зазначені у графі "Для відміток митного органу". Для підтвердження заявленої декларантом митної вартості оцінюваних товарів можуть подаватися: договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, брокерських (посередницьких) послуг, пов'язаних з виконанням умов договору (контракту); відповідна бухгалтерська документація; ліцензійний чи авторський договір (контракт); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми - виробника товару; калькуляція фірми - виробника товару; копія вантажної митної декларації країни відправлення, а в разі, коли в такій країні товар розміщувався в митному режимі, яким не передбачено сплату податків і відповідно до якого товар перебував під митним контролем -копія вантажної митної декларації, оформленої в попередній експорту митний режим; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; сертифікат про походження товару; відомості про якісні характеристики товару; інформація зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару та/або сировини. Декларант за власним бажанням подає інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів.

Згідно п.13 -14 зазначеної постанови, Декларант зобов'язаний подати додаткові документи, визначені у пункті 11 цього Порядку, протягом 10 календарних днів після ознайомлення із записом митного органу про їх подання.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновок суду першої інстанції, що у відповідача були обґрунтовані підстави для сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості товару, а тому були підстави для витребування додаткових документів для з'ясування цього питання, та оскільки митна вартість додатковими документами не підтвердилась, відповідачем обґрунтовано було самостійно визначено митну вартість товару за методом №2 - за ціною договору щодо ідентичних товарів, оскільки метод №1 у даному випадку не може бути застосований, про що зазначено у новій декларації, яка подана позивачем повторно та за якою проведено митне оформлення товару.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла до висновку, що рішення першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасовано чи змінено з підстав, що наведені в апеляційній скарзі, судом ретельно перевірено доводи сторін, дано їм вірну оцінку, ухвалу суду є законною і обґрунтованою, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються, підстави для скасування постановленого по справі судового рішення відсутні.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 2, 11, 21, 70, 71, 159, 160, 184, 195, 196, 198 - 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд-Груп-Мар" на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 19 липня 2010 року по справі № 2а-3860/10/1270 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд-Груп-Мар" до Луганської митниці, Головного управління Державного казначейства України в Луганській області про визнання недійсним та скасування рішення, визнання недійсною картки відмови, зобов'язання стягнення надмірно сплаченої суми ПДВ - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 19 липня 2010 року по справі № 2а-3860/10/1270 - залишити без змін.

Ухвала постановлена у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 03 вересня 2010 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Сухарьок М.Г.

Судді: Білак С.В.

ОСОБА_6