Справа № 2а-9/10/1270
Суддя: Малашкевич С.А.
Дата ухвалення: 2010-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Борзаниця С.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2010 року справа №2а-9/10/1270

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Малашкевича С. А., суддів: Попова В. В., Блохіна А. А.

при секретарі судового засідання Заверюсі Т.С

за участю представників сторін:

від позивача не прибули

від відповідача не прибули

розглянувши апеляційну скаргу Антрацитівської обєднаної державної податкової інспекції Луганської області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 10 березня 2010 року у справі № 2-а-9/10/1270 за позовом Комунального підприємства Іванівської селищної ради «Іванівське житлово-комунальне управління» до Антрацитівської обєднаної державної інспекції Луганської області про скасування рішення про стягнення збору та санкцій за забруднення навколишнього природного середовища,-

ВСТАНОВИЛА

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 10 березня 2010 року задоволений позов Комунального підприємства Іванівської селищної ради «Іванівське житлово-комунальне управління» до Антрацитівської обєднаної державної інспекції Луганської області, внаслідок чого: скасовано податкове повідомлення-рішення Антрацитівської обєднаної державної податкової інспекції Луганської області від 25 грудня 2009 року № /0; стягнуто з державного бюджету України на користь Комунального підприємства Іванівської селищної ради «Іванівське житлово-комунальне управління» судовий збір в розмірі 3 грн. 40 коп.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального права.

Сторони про день, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, проте до суду не прибули.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, а постанову суду залишенню без змін, з наступних підстав.

Апеляційним судом встановлено наступне.

Згідно статуту позивач є юридичною особою та може надавати послуги із санітарної очистки житлового масиву селища.

На підставі рішення № 24/5 від 17.12.2008р. Іванівському ЖКУ було припинено право користування земельною ділянкою під полігоном твердих побутових відходів, у зв'язку з тим, що під будівництво нового полігону під складування твердих побутових відходів необхідно збільшення площі земельної ділянки.

Згідно розпорядження Іванівської селищної ради Антрацитівського району Луганської області № 46 від 25.12.2008 року Іванівському ЖКУ надано тимчасово дозвіл на час будівництва полігону вивозити тверді побутові відходи з багатоквартирного житлового фонду, приватного сектору, організацій та підприємств с. Іванівна, Іванівна-1, на території якої ведеться будівництво полігону з дотриманням технології утилізації та санітарних вимог складування ТБВ, залишаючи відповідальність Іванівського ЖКУ за забруднення території населеного пункту та епідеміологічну ситуацію.

Згідно довідки Обєднаного Контрольно-ревізійного відділу у м. Антрацит та Антрацитівському районі від 19.11.09 р. № 120-21/056-з. про проведення зустрічної звірки з питання перевірки достовірності облікових даних про обсяги відходів, які поступають на полігони та сміттєзвалища з метою дотримання вимог законодавства в частині поводження з відходами в Комунальному підприємстві Іванівської селищної ради «Іванівське жилого-комунальне управління за період з 01.01.2006 по 01.10.2009 років, встановлено, що рішенням виконкому Іванівської селищної ради від 20.03.2007 р. № 19 позивачеві було виділене в постійне користування земельну ділянку площею 2,8 га під будівництво полігону для побутових відходів, рішенням 30 сесії 4 скликання від 28.09.2004 р. № 13/22 за позивачем була закріплена ділянка 2,8 га - полігон твердих побутових відходів. Рішенням 24 сесії п'ятого скликання від 17.12.2008 №24/5 вказані рішення скасовано в частині закріплення земельної ділянки під полігон твердих побутових відходів і повернуто земельну ділянку площею 2,8 га до земель селищної ради не наданих у власність та постійне користування. Згідно з даними бухгалтерського обліку за період з 01.01.2006 по 01.10.2009 по балансу ЮКУ земельна ділянка під полігоном не обліковувалась ні в кількісному ні в сумовому виразі. До перевірки надані договори за період 2006-2008 роки та 9 місяців 2009 року, укладені між позивачем з підприємствами, організаціями та установами, а також з населенням приватного сектору, згідно з якими ЖКУ виконує послуги по вивозу та утилізації побутових відходів. За період з 01.01.2009 по 01.10.2009 укладено 29 договорів. На час перевірки позивачем надані Дозволи та ліміти на утворення та розміщення відходів на 2006-2008 роки. На території підприємства утворилися та розміщувалися за 9 місяців 2009 року відходи комунальні змішані (населення, підприємства) - 160 тон 4 класу; небезпеки (із них 160 тон відходи населення та підприємств, що вивезені на Іванівський полігон твердих побутових відходів).

Податковим повідомленням № 00017423/10/0 від 25.12.2009 року, складеним на підставі довідки Обєднаного Контрольно-ревізійного відділу у м. Антрацит та Антрацитівському районі від 19.11.09 р. № 120-21/056-з, відповідачем було повідомлено позивача про порушення абз. 1 п.4, п. 8 Порядку встановлення нормативів збору за забруднення навколишнього природного середовища і стягнення цього збору, затвердженого постановою КМУ від 01.03.1999 року № 303. На підставі чого було визначено суму податкового зобовязання за платежем: збір за забруднення навколишнього природного середовища всього у сумі 18070,02 грн. (16427,29 грн. основний платіж, 1642,73 грн. штрафні санкції).

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про неправомірність прийнятого відповідачем рішення про нарахування та стягнення з позивача збору за забруднення навколишнього природного середовища та штрафних (фінансових) санкцій, з огляду на наступне.

Відповідно до Інструкції про порядок розрахунку та сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України, ДПА України від 19.07.99 р. № 162/379, зареєстрованої Мінюстом України 09.08.99 за №544/3837, за інструкцією розраховуються суми збору, який стягується за викиди в атмосферне повітря речови, які забруднюють, стаціонарними та пересувними джерелами забруднення; викиди речовин, які забруднюють, безпосередньо у водні об'єкти; розміщення відходів.

Згідно з Порядком розроблення, затвердження і перегляду лімітів на утворення та розміщення відходів, затвердженого постановою КМУ від 03.08.1998 №1218, термін розміщення відходів має значення як захоронення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах так і їх зберігання. Це ж саме значення у поняття «розміщення відходів» вкладується й ст. 1 Закону України «Про відходи».

Отже, для визначення поняття «розміщення відходів», окрім захоронення відходів необхідною умовою є їх зберігання.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Антрацитівською ОДПІ не доведено зберігання відповідачем відходів. В договорах за період 2006-2008 роки та 9 місяців 2009 року, які були укладені позивачем з підприємствами, організаціями, установами та з населенням зазначено, що позивач надавав послуги з перевезення (транспортування відходів від місць їх утворення до місця утилізації полігону). Позивач діяв при цьому на підставі розпорядження селищного голови Іванівської селищної ради Антрацитівського району Луганської області № 46 від 25.12.2008 року.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що до позивача не може бути застосована процедура нарахування та стягнення збору за забруднення навколишнього природного середовища, оскільки позивачем не здійснювалось розміщення відходів. Законодавством не передбачено нарахування та сплата вказаного збору за надання послуг з вивезення побутових відходів шляхом їх перевезення.

Окрім того, як вбачається з податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 25.12.09 р. № /0, яке оспорюється позивачем, вказане повідомлення-рішення було винесено на підставі акта перевірки від 19.11.09 р. № 120-21/056-з. Разом з тим, такий акт перевірки не складався, в матеріалах справи є довідка Обєднаного Контрольно-ревізійного відділу у м. Антрацит та Антрацитівському районі від 19.11.09 р. № 120-21/056-з, тобто іншого контролюючого органу.

Згідно п. 12 Інструкції "Про порядок застосування та стягнення сум штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби", затвердженої Наказом ДПА від 17.03.2001, № 110, факти порушень податкового та іншого законодавства посадова особа органу державної податкової служби оформляє актом документальної перевірки, в якому чітко викладається зміст порушення з обгрунтуванням порушених норм законодавчих актів та вказуються конкретні їх пункти і статті.

Згідно п. 2 цієї Інструкції податкове повідомлення-рішення - це рішення керівника податкового органу (його заступника) щодо обов'язку платника податків сплатити донараховану суму податків, зборів (обов'язкових платежів), застосованих штрафних (фінансових) санкцій (у тому числі пені за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності) за порушення податкового та іншого законодавства, що приймається за результатами перевірки платника податків, рішення про застосування сум штрафних санкцій за порушення граничних строків сплати узгодженого податкового зобов'язання, штраф за самостійне відчуження активів, які перебувають у податковій заставі та потребують обов'язкової попередньої згоди податкового органу на таке відчуження (далі - податкове повідомлення);

Отже, податкове повідомлення-рішення виноситься за результатами перевірки, проведеної податковим органом, що не було зроблено в даному випадку. Визначення податкового зобовязання на підставі довідки Контрольно-ревізійного відділу у м. Антрацит та Антрацитівському районі не передбачено зазначеною вище Інструкцією. Таким чином, колегія суддів вважає, що перевірка позивача податковим органом взагалі не проводилася. Тому, нарахування позивачу податкового зобовязання та застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій є неправомірними.

Колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при прийнятті ухвали були дотримані норми матеріального права, у звязку з чим апеляційна скарга Антрацитівської ОДПІ не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Антрацитівської обєднаної державної податкової інспекції на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 10 березня 2010 року у справі № 2-а-9/10/1270 залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду ввід 10 березня 2010 року у справі № 2-а-9/10/1270 - залишити без змін.

Ухвала постановлена у нарадчій кімнаті. Вступна та резолютивна частини її проголошені в судовому засіданні 15 липня 2010 року. Повний текст ухвали складений 20 липня 2010 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий С. А. Малашкевич

Судді В. В. Попов

ОСОБА_2