Справа № 2-а-1824/11
Суддя: Волошин І. А.
Дата ухвалення: 2011-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Тростянецький районний суд Вінницької області
Справа № 2-а-1824/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2011 смт. Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Волошин І.А. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі про зобовязання вчинити перерахунок пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

10.02.2011 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування та виплати пенсії, як інваліду 3 групи (1 категорія), щодо якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, в розмірах, нижчих, ніж встановлено ст. 54 та ст. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофита зобовязати відповідача з 07.08.2010 провести перерахунок та виплачувати пенсію, як інваліду 3 групи (1 категорія), щодо якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, в розмірах, нижчих, ніж встановлено ст. 54 та ст. 50, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, із розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком ( що становить 6 прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб) та з розрахунку 50% мінімальної пенсії за віком ( що становить 50% прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб).

Ухвалою суду від 11.02.2011 року позов в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі про визнання неправомірних дій та зобовязання вчинити дії з 07.08.2010 р. по 09.08.2010 року залишено без розгляду.

Відповідач протягом десятиденного строку з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками письмового заперечення не надав, що у відповідності до ст. 183-2 КАС України є підставою для розгляду справи на підставі наявних в ній доказів.

З урахуванням позицій сторін та досліджених доказів суд визнає, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав.

Встановлено, що позивач є постраждалою особою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується копією посвідчення серії А № 445892 та являється інвалідом ІІI групи, захворювання якого повязане з Чорнобильською катастрофою.

28.01.2011 він звернувся до відповідача з заявою про проведення перерахунку призначеної йому пенсії у розмірі, встановленому ст. 50, ч. 4 ст. 54 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, однак отримав відмову.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 цього Закону, якою визначено розмір пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання особам, віднесеним до категорії 1 розміри пенсій для інвалідів І групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст. 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам ІІІ групи 50% мінімальної пенсії за віком.

Разом із тим, Законом України № 107-VІ від 28.12.2007 року вносилися зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема в ст. ст. 50, 54, які викладалися в новій редакції та змінювали розмір щомісячної додаткової пенсії особам, віднесеним до категорії 1, за шкоду, заподіяну здоровю з 50 % до 15 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та розмір пенсії з 6 мінімальних пенсій за віком до 180 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Дана редакція набрала чинності з 01.01.2008 року.

Однак, рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року зміни, внесенні підпунктом 12, 15 пункту 28 розділу ІІ Закону України № 107-VІ від 28.12.2007 року, до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»визнано такими, що не відповідають Конституції України.

Відповідно до ст. 152 Конституції України Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Крім того, за загальновизнаним принципом права, закріпленим у ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, а тому до певної події або факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали.

За таких обставин, з дня набрання чинності вказаного рішення Конституційного Суду України, фактично втрачає чинність редакція ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та відновлює свою дію попередня редакція, тому суд вважає, що позивач має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (частина друга статті 46 Конституції України).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають частина перша статті 50 та частина четверта статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсії та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету»»від 03.01.2002 року №1, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Також суд не бере до уваги посилання відповідача на частину п'яту статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене суд не приймає до уваги положень частини третьої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Безпідставними є також посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначених пенсій у таких розмірах, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань, які встановлені статтею 46 Конституції України та статтями 50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щодо визначення розміру та виплати пенсій.

Відповідно до частини третьої статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

При цьому, суд вважає, за необхідне відмовити позивачу в частині позовних що стосується зобовязання відповідача здійснювати виплату додаткової пенсії в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" , а також пенсію не меншої ніж 6 мінімальних пенсій за віком, з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»відповідно до ст. 54 зазначеного закону право на майбутнє, тобто без зазначення кінцевого терміну проведення таких дій.

Тому, зважаючи на ту обставину, що позов поданий 10.02.2011 року, жодних уточнень, доповнень або змін до позову від позивача не надходило, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо зобовязання перерахувати позивачу доплату до пенсії підлягають задоволенню починаючи з 10.08.2010 року по 10.02.2011 року (дата звернення до суду).

Оскільки, ОСОБА_1 як постраждалій від Чорнобильської катастрофи особі першої категорії і внаслідок неї інваліду третьої групи Законом передбачено виплату державної пенсії у розмірі, не меншому шести мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за заподіяну здоровю шкоду у розмірі пятдесяти відсотків мінімальної пенсії за віком, які обмежені або скасовані бути не можуть, відповідачем вони у межах шестимісячного строку позовної давності виплачувались і виплачуються в неповному обсязі, в тому числі через чинність Постанови Уряду наміру виконувати Закон відповідач не має, - то задля захисту прав позивача суд визнає бездіяльність відповідача протиправною в частині ненарахування та щомісячної невиплати державної пенсії і додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю в повному обсязі, зобов'язує його нарахувати, перерахувати та виплатити позивачу державну пенсію у розмірі, не меншому шести мінімальних пенсій за віком і додаткову пенсію за заподіяну здоровю шкоду у розмірі пятдесяти відсотків мінімальної пенсії за віком з, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" розміру, з 10.08.2010 р. по 10.02.2011 р. - з урахуванням проведених виплат, та щомісячно здійснювати виплату йому державної пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», - починаючи з дня звернення до суду і по день припинення такого права; така постанова є гарантовано ефективним засобом юридичного захисту, тому що позбавляє позивача необхідності регулярно в межах строку позовної давності звертатися до суду у разі захисту ним порушеного права лише за минулий період, тобто запобігає виникненню умов, які становлять порушення, та не допускає подальшого їх існування.

Відповідно до ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд наділений повноваженнями, прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень

Судові витрати необхідно компенсувати за рахунок держави, оскільки сторони у справі звільнені від їх сплати.

Керуючись ст.ст.4, 11, 70, 71, 183-2, абз. 2 ч. 1 ст. 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовільнити частково.

Визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у Тростянецькому районі протиправною в частині ненарахування і щомісячної невиплати ОСОБА_1 державної пенсії в розмірі шести мінімальних пенсій за віком і додаткової пенсії за заподіяну здоровю шкоду в розмірі пятдесяти відсотків мінімальної пенсії за віком, передбачених ст.ст. 50, 54 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Тростянецькому районі нарахувати, перерахувати та виплатити ОСОБА_1 державну пенсію в розмірі шести мінімальних пенсій за віком з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з 10.08.2010 р. по 10.02.2011 р. - з урахуванням проведених виплат.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Тростянецькому районі нарахувати, перерахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову пенсію за заподіяну здоровю шкоду в розмірі пятдесяти відсотків мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з 10.08.2010р. по 10.02.2011р. - з урахуванням проведених виплат.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Тростянецькому районі Вінницької області щомісячно виплачувати ОСОБА_1 нараховану передбачену ст. 54 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи державну пенсію в розмірі не нижчому шести мінімальних пенсій за віком, - із встановленого чинним законодавством на час виконання цієї постанови розміру мінімальної пенсії за віком, починаючи з 10.02.2011р.,- дня звернення до суду, - і по день припинення такого права позивача.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Тростянецькому районі Вінницької області щомісячно виплачувати ОСОБА_1 нараховану передбачену ст. 50 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи додаткову пенсію за заподіяну здоровю шкоду в розмірі 50% мінімальних пенсій за віком, - із встановленого чинним законодавством на час виконання цієї постанови розміру мінімальної пенсії за віком, починаючи з 10.02.2011 р.,- дня звернення до суду, - і по день припинення такого права позивача.

Судові витрати компенсувати за рахунок державного бюджету України.

Постанову надіслати Управлінню Пенсійного фонду України у Тростянецькому районі Вінницької області для її негайного виконання з повідомленням про це Тростянецькому районному суду на підставі ч. 1 ст. 267 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Тростянецький районний суд протягом десяти днів, проте оскарження не зупиняє її виконання.

Суддя :