Справа № 2а-22781/09/1270
Суддя: Колеснік Г.А.
Дата ухвалення: 2010-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Матвєєва В.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2010 року справа №2а-22781/09/1270

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Колеснік Г.А.,

суддів: Ляшенка Д.В., Ястребової Л.В.,

при секретарі: Драній Л.Г.,

за участю:

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, третя особа: Троїцький районний відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області про визнання нечинним та скасування наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області № 128 о/с від 08.04.2008 року про звільнення з органів внутрішніх справ та поновлення на службі,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2009 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, третя особа: Троїцький районний відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області про визнання нечинним та скасування наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області № 128 о/с від 08.04.2008 року про звільнення з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» (порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, а також позивач просив поновити його на службі в органах внутрішніх справ України.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2009 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено, на підставі пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Суд першої інстанції виходив з того, що згідно ст. 21 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, частини 1 ст. 233 КЗпП строк оскарження до суду дисциплінарного стягнення є трьохмісячний термін з дня вручення позивачу копії наказу про звільнення.

Позивач подав апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просить скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2009 року та винести нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Скарга обґрунтована тим, що судом не взяв до уваги причини пропуску строку для звернення до суду , що він неодноразово звертався до відповідача з приводу незгоди з рішенням про звільнення. Суд не дослідив обставини справи щодо причин його звільнення з органів внутрішніх справ, не встановив , чи мав місце з його боку місце дисциплінарний проступок, в чому конкретно він полягав.

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, вважає , що справа вирішена правильно по суті про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог, однак вважає, що постанова суду підлягає зміні, у звязку з помилковим застосуванням норм процесуального права, а апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Законодавцем урегульовано питання, повязані з прийняттям, проходженням та звільненням з органів внутрішніх справ, спеціальним законом, який регулює ці відношення, а саме Законом України «Про міліцію».

Згідно із ст. 18 Закону України «Про міліцію» Порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України

При звільненні зі служби в міліції за ініціативою адміністрації у разі відхилення скарги з цього приводу вищестоящими в порядку підлеглості службовою особою чи органом звільнений працівник міліції має право оскаржити звільнення в суд.

Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України затверджується Верховною Радою України.

Вищезазначені нормативні акти не містять положення щодо строку звернення до суду при оскарженні наказу про звільнення зі служби, отже в даному випадку треба керуватися нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції помилково було відмовлено у задоволенні позовних вимог, у звязку з пропуском строку звернення до суду з даним позовом, оскільки з дня прийняття наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області № 128 о/с від 08.04.2008 року про звільнення з органів внутрішніх справ, позивачем не порушено річний строк звернення до суду.

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_3 вперше звернувся із вказаним позовом до Троїцького районного суду Луганської області 21.11.2008 року, тобто в межах встановленого законом строку.

Колегія суддів, вважає безпідставним застосування судом першої інстанції норм Кодексу законів про працю стосовно строку звернення до суду щодо оскарження наказу про звільнення з органів внутрішніх справ працівника міліції.

Крім того, суд першої інстанції помилково посилається на ст. 21 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, відповідно до якої дисциплінарне стягнення може бути оскаржено протягом трьох місяців з дня ознайомлення з наказом особи, на яку воно накладено., оскільки в даному випадку оскаржується саме наказ про звільнення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не пропущено річний строк звернення до суду з даним позовом і підстав відмовляти у задоволенні позову у зв,язку з пропуском строку на звернення до адміністративного суду не було.

В той же час, колегія суддів вважає, що позов про скасування наказу про звільнення з органів внутрішніх справ та поновлення на службі не підлягає задоволенню з наступних підстав .

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_3 з 13 червня 2002 року знаходився на службі в органах УМВС України в Луганській області. Починаючи з 14 серпня 2002 року проходив службу на посаді дільничного інспектора міліції ВДІМ Троїцького РВ УМВС України в Луганській області. Має звання старшого лейтенанта міліції.

Наказом № 337 від 20.03.2008 року у відношенні, зокрема ОСОБА_3 було накладено такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з посади, за грубе порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Кодексу честі та Етичного кодексу працівників міліції, а саме недотримання у службовій діяльності чинного законодавства і норм професійної етики, що виразилось у застосуванні до громадянина ОСОБА_4 заходів психологічного впливу з метою примушення до визнання вини у скоєнні злочинів, ображання та приниження його людської гідності.

На підставі зазначеного вище наказу було видано наказ начальника УМВС України в Луганській області від 08.04.2008 року № 128 о/с про звільнення в запас Збройних Сил України за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Троїцького РВ УМВС України в Луганській області.

Відповідно до висновків службового розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни з боку окремих працівників міліції Троїцького РВ УМВС України в Луганській області встановлено, що під час опитування громадянина ОСОБА_4 старшим дільничним інспектором міліції сектору ДІМ Троїцького ОВС ОСОБА_5 у відношенні опитуємого застосовувалися заходи психологічного впливу, з метою примушення його до визнання вини у скоєнні ряду крадіжок майна громадян на території Троїцького району. Вказані дії ОСОБА_5 супроводжувались знущанням на ОСОБА_4, ображанням та приниженням його людської гідності. При цьому, старший ДІМ СДІМ Троїцького ОВС ОСОБА_3 фіксував всі вказані дії за допомогою мобільного телефону.

В подальшому, вказаний відеоролік було розповсюджено серед працівників міліції Троїцького РВ УМВС України в Луганській області і мешканців району.

Вироком Тороицького районного суду Луганської області від 2.06.2008 року дільничний інспектор Багрій А.С. засуджений за ст. 365ч.2 Кримінального Кодексу . Відносно ОСОБА_3 винесена слідчим постанова від 6.05.2008 року про відмову у порушенні кримінальної справи.

Судова колегія відзначає, що відповідно до положень Дисциплінарного Статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV, службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ст. 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників, захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави, поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу, дотримуватися норм професійної та службової етики, берегти державну таємницю, у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб, стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою, постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень, сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку, виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють, берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Щодо співвідношення тяжкості скоєного проступку ОСОБА_3 до тяжкості накладеного дисциплінарного стягнення, колегія виходить з положень ст. ст. 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України і згідно з приписами вказаних норм при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Враховуючи сукупність всіх обставин, керівництво органу внутрішніх справ мало повноваження про застосування до позивача за скоєння дисциплінарного проступку стягнення у вигляді звільнення його з органів внутрішніх справ.

Колегія суддів, не приймає до уваги характеристики на позивача та посилання ОСОБА_3 на постанову слідчого прокуратури Троїцького району про відмову у порушенні кримінальної справи за порушення прав громадянина ОСОБА_4, оскільки це не заперечує факту навмисно скоєного проступку, який впливає на репутацію міліції, підривають віру громадян у спроможність міліції неупереджено на високому професійному рівні здійснювати покладені на неї завдання по охороні громадського порядку та боротьби зі злочинністю.

Беручи до уваги всі вищенаведені обставини в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає зміні у частині мотивувальної частини щодо підстав для відмови у задоволенні позову не у зв,язку з пропуском строку на звернення до адміністративного суду , за необґрунтованістю вимог.

Керуючись статтями 198, 201 Кодексу адміністративного судочинства України,апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Мотивувальну частину постанови Луганського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, третя особа: Троїцький районний відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області про визнання нечинним та скасування наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області № 128 о/с від 08.04.2008 року про звільнення з органів внутрішніх справ та поновлення на службі змінити, з урахуванням висновків постанови суду апеляційної інстанції щодо підстав для відмови у задоволенні позову.

У іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів: Г.А. ОСОБА_6 ОСОБА_7 Ястребова