Справа № 804/8773/15
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2015 р. Справа № 804/8773/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "Тетра" до Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Відповідач у судовому засіданні зазначив, що висновки перевірки відповідають фактичним обставинам справи, акт перевірки складений правомірно, згідно із діючим законодавством, висновки акта перевірки щодо не реальності здійснення господарських відносин позивача є цілком обґрунтованими та доведеними, а тому підстави для задоволення позову відсутні.
Заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «НВП «Тетра» 12.06.2009 р. зареєстровано у Жовтоводському міському управлінні юстиції та перебуває на обліку у Верхньодніпровській обєднаній державній податковій інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області як платник податків.
У період з 06.02.2015 р. по 10.02.2015 р. на підставі наказу від 06.02.2015 р. №103, згідно з п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 та п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України Верхньодніпровською ОДПІ проведено позапланову документальну невиїзну перевірку ТОВ «НВП «Тетра» по взаємовідносинам з ТОВ «ПРО СЕРВІС» за жовтень 2014 року, за результатами якої складено Акт від 17.02.2015р. №106/04-16-22-03/23077206.
Не погоджуючись з прийнятим оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, підприємство у встановленому законодавством порядку, подало скаргу до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Ознайомившись з рішенням ГУ ДФС у Дніпропетровській області, підприємство подало відповідну скаргу до ДФС України.
Згідно із п.198.1, п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п.198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Із наведеного випливає, що позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України, а визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ є рух товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку та наявність у платника податків виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог чинного законодавства та як підтверджує сплату податку на додану вартість у складі ціни товару.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Тобто, в даному випадку дослідженню підлягає реальність господарських операцій та добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит.
Матеріали справи свідчать, що ТОВ «НВП «Тетра» (замовник) мало взаємовідносини з ТОВ «ПРО СЕРВІС» (постачальник), що підтверджується договором № Т-001-013 від 12.09.2014 р., відповідно до якого постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених договором, придбати або виготовити та передати у власність замовника товар вказаний в специфікації до даного договору, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити продукцію.
Згідно матеріалів справи за вказаним договором ТОВ «НВП «Тетра» у жовтні 2014 р. отримало від ТОВ «ПРО СЕРВІС» лічильники та фотоелектронні помножувачі. Оплата за поставлений товар здійснена у безготівковій формі. Факт виконання договору підтверджено наданими суду: податковою накладною №20 від 08.10.2014 р., видатковою накладною №20 від 10.10.2014 р., витягом з Єдиного реєстру податкових накладних №6162853 на запит від 06.11.2014 р., банківською випискою за 08.10.2014 р.
Верхньодніпровською обєднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Дніпропетровській області ані в акті перевірки, ані в ході судового засідання не заперечувалось належне документальне оформлення операції постачання товару від ТОВ «ПРО СЕРВІС» до ТОВ «НВП «Тетра».
Отриманий ТОВ «НВП «Тетра» товар в подальшому використаний за договором №В-1101/14 від 21.11.2014 р., згідно якого останнє зобовязувалось надати продукцію ТОВ «Вега Харків».
Факт виконання зазначеного договору підтверджено наданими суду: специфікацією на поставку пультів, узагальненого світлосигнального пристрою, кабелів, блоків; податковою накладною №59 від 25.11.2014 р., видатковою накладною №47 від 25.11.2014 р., товарно-транспортною накладною №Р47 від 25.11.2014 р., банківською випискою за 26.11.2014 р., банківською випискою за 01.12.2014 р, витягом з книги довіреностей, довідкою та технічною документацією на кінцеву продукцію підприємства.
Також матеріали справи свідчать, що під час дослідження первинних документів податковим органом не встановлено жодних порушень щодо оформлення податкових накладних. Отже наявність належним чином оформлених податкових накладних не позбавляє позивача права на формування податкового кредиту у відповідному звітному періоді.
Верхньодніпровська ОДПІ в акті перевірки від 17.02.2015р. №106/04-16-22-03/23077206 посилається на те, що ТОВ «НВП «Тетра» діяло без належної обачності і йому мало бути відомо фактичний та адміністративно-майновий стан його контрагента - ТОВ «ПРО СЕРВІС», умови ведення господарської діяльності підприємства та порушення, які ним допускались.
Однак, на момент проведення операцій з ТОВ «НВП «Тетра» як ТОВ «ПРО СЕРВІС» було зареєстровано як платник податку на додану вартість, так і виписані останнім податкові накладні.
Згідно ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкуванням оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Відповідно до листа Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 р. № 1936/11/13-11: "документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо. При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце".
Аналізуючи викладене, суд вважає, що в даному випадку дослідженню підлягає реальність господарських операцій та добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах.
З наданих ТОВ «НВП «Тетра» доказів вбачається, що укладені правочини мали на меті настання реальних правових наслідків, що обумовлені ними.
Суд погоджується з думкою податкового органу щодо можливої сумнівності реальності здійснених платником податків операцій, проте відповідно ст.62 Конституції України судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 61 Конституції України щодо індивідуального характеру юридичної відповідальності особи, діюче законодавство України, так само як Податковий кодекс України не передбачає відповідальності у виді донарахування податкових зобов'язань, застосування штрафних санкцій або не підтвердження права на податковий кредит на господарюючого суб'єкта за можливі неправомірні дії свого контрагента; окрім того, не передбачає обов'язку або права одного платника податку контролювати показники податкової звітності з податку на додану вартість іншого платника податку, або на господарюючих суб'єктів не покладається обов'язок та не надається право контролювати дотримання законодавства платником податків, який виступає контрагентом у господарській операції. Ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Чинне законодавство не містить норм щодо солідарної відповідальності платників податків.
Згідно ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Висновки податкової не узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява N 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.
Таким чином, порушення допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом, не впливають на права та обов'язки іншого платника податків.
Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов'язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів. Навіть якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги за заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Керуючись ст. ст. 8, 11, 14, 69, 70, 71, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП Тетра» до Верхньодніпровської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена відповідно до ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 10 серпня 2015 року

Суддя ОСОБА_1