Справа № 2а/2570/2151/11
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 року м. Київ К/9991/86869/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М.,
Швеця В.В., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом Виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення заборгованості зі сплати штрафної санкції, за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2011 року, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2011 року виконавча дирекція Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулася в суд з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення заборгованості зі сплати штрафної санкції.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2011 року, позовні вимоги задоволено. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість зі сплати штрафної санкції у сумі 20492,25 гривень.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2011 року і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Виконавчою дирекцією Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності подано письмове заперечення на зазначену касаційну скаргу, позивач просить таку залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_4 зареєстрована як страхувальник у Бахмацькій міжрайонній виконавчій дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Бахмацькою міжрайонною виконавчою дирекцією Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності було проведено планову перевірку правильності нарахування, обліку та витрачання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відповідачем за період з 1 жовтня 2008 року по 1 січня 2009 року, за результатами якої складено Акт від 16 січня 2009 року.

Перевіркою встановлено, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 порушено положення пункту 14 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266.

4 лютого 2009 року заступником директора виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відносно відповідача було прийнято рішення № 35 про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті (Ф4-ФСС з ТВП) сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яким визначено платежі та фінансові (штрафні) санкції в розмірах: не прийняті до заліку витрати в сумі 40984,50 гривень і штрафна санкція за порушення порядку витрачання коштів в сумі 20492,25 гривень, на загальну суму 61476,75 гривень.

Зазначене рішення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 було оскаржене до суду.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 1 квітня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2011 року (справа № 2-а-342/10/2570), в задоволенні позовних вимог фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 відмовлено. Суди дійшли висновку, що оспорюване рішення виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 4 лютого 2009 року № 35 прийняте відповідно до вимог чинного законодавства.

Заборгованість зі сплати штрафної санкції у сумі 20492,25 гривень відповідачем на час розгляду цієї справи не погашена.

У статтях 27, 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18 січня 2001 року № 2240-III (далі - Закон № 2240-III) встановлено права та обов'язки страхувальника і страховика.

Положеннями статті 30 Закону № 2240-III у редакції, яка була чинною до 1 січня 2011 року, було визначено відповідальність страхувальника, та передбачено, що страхувальник-роботодавець несе відповідальність за несвоєчасність сплати та неповну сплату страхових внесків, а також за порушення порядку використання страхових коштів. За порушення порядку витрачання страхових коштів накладається штраф у розмірі 50 відсотків належної до сплати суми страхових внесків. Не сплачені в строк страхові внески, пеня і штраф стягуються в доход Фонду із страхувальника у безспірному порядку. Строк давності в разі стягнення страхових внесків, пені та фінансових санкцій, передбачених цією статтею, не застосовується. Право застосовування фінансових санкцій, передбачених цією статтею, мають керівники виконавчої дирекції Фонду та його відділень, їх заступники.

За змістом пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VI, який набрав чинності з 1 січня 2011 року, суми внесків, нарахованих на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, та суми нарахованого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування до 1 січня 2004 року, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, не сплачені станом на 1 січня 2011 року, підлягають сплаті в порядку, що діяв до 1 січня 2011 року. Стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється. На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи вищезазначені норми права та встановлені судами обставини цієї справи, зокрема, що рішення позивача від 4 лютого 2009 року № 35, на підставі якого у фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 виникла заборгованість у сумі 20492,25 гривень, в судовому порядку було визнано правомірним, при цьому така заборгованість відповідачем сплачена не була, то колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних вимог Виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на її користь заборгованість зі сплати штрафної санкції у сумі 20492,25 гривень.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують встановлених судами обставин справи та їх висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано судове

рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2011 року у справі за позовом Виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення заборгованості зі сплати штрафної санкції - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Швець В.В.