Справа № 2а-15347/10/0570
Суддя: Жаботинська Світлана Володимирівна
Дата ухвалення: 2010-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бєломєстнов О.Ю.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2010 року справа №2а-15347/10/0570 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Жаботинської С.В., суддів: Нікуліна О.А., Радіонової О.О.,

при секретарі судового засідання: Ольховій О.В.,

за участю позивача ОСОБА_2 представників позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4, представників відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Горлівської об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2010 року у справі № 2а-15347/10/0570 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Горлівської об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області про визнання недійсним та скасування податкових повідомлень-рішень № /1 від 01.02.2010 р., № /2 від 19.04.2010 р., № /3 від 04.06.2010 р. про донарахування податкових зобовязань з податку на додану вартість в сумі 12713,50 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з позовом до Горлівської об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області про визнання недійсним та скасування податкових повідомлень-рішень № /1 від 01.02.2010 р., № /2 від 19.04.2010 р., № /3 від 04.06.2010 р. про донарахування податкових зобов`язань з ПДВ у сумі 12713,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у період з 12.01.2010 р. по 18.01.2010 р. відповідачем проводилась документальна позапланова невиїзна перевірка дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 31.07.2007 р. по 30.06.2009 р. за результатами якої складено акт на підставі якого прийнято податкове повідомлення рішення № /1 від 01.02.2010 р., згідно з яким платнику податків визначені податкові зобовязання з податку на додану вартість в сумі 12713,50 грн., з них 8338 грн. сума основного платежу, 4375,50 грн. - штрафні (фінансові санкції).

В подальшому за результатами апеляційного узгодження податкових зобовязань відповідачем прийняті податкові повідомлення рішення на аналогічні суми. Вказує, що висновки відповідача про заниження податкових зобовязань з ПДВ у сумі 16101 грн., у тому числі: квітень 2008 р. 1 грн., серпень 2008 р. 3500 грн., 1 квартал 2009 р.- 12600 грн. не відповідають фактичним обставинам та вимогам законодавства, зокрема вважає, що при складанні сум ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ «Ітерресурси» відповідачем порушені правила складання та округлення сум податків, внаслідок чого неправомірно донараховані податкові зобовязання у сумі 1 грн.,

Щодо донарахування податкових зобовязань у сумі 1700 грн. за серпень 2008 р. зазначає, що ним подана уточнююча декларація з ПДВ за вересень 2008 р., яка містила виправлення даних декларації за серпень 2008 р. у бік збільшення податкових зобовязань на 1700 грн. Тому висновки відповідача про заниження ним у цьому податковому періоді зобовязань з ПДВ на суму 1700 грн. не відповідають фактичним обставинам.

Також вказує на неправомірність висновків про невикористання у власній господарській діяльності придбаного товару, у ТОВ «Мисливський край». Цей товар оплачено, але не отримано. Раніше від вказаного підприємства отриманий аналогічний товар використано у господарській діяльності. Тому висновки відповідача про заниження податкового зобовязання з ПДВ на суму 1667 грн. позивач вважає неправомірними.

Крім того, посилається на неправомірність застосування штрафних санкцій у сумі 4375,5 грн.. оскільки вони перевищують встановлений п. 17.1.3 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» розмір.

Щодо висновків про заниження податкових зобовязань з ПДВ за 1 квартал 2009 р. позивач зазначає, що у нього у цьому періоді відсутні події, з якими законодавство повязує виникнення податкових зобовязань.

Крім того, вказує, що спірне податкове повідомлення рішення не містять при собі обґрунтованого розрахунку донарахованих сум ПДВ та штрафних (фінансових) санкцій.

З наведених підстав просить спірні податкові повідомлення рішення визнати недійсними та скасувати.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2010 року у справі № 2а-15347/10/0570 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано недійсними податкові повідомлення-рішення Горлівської обєднаної державної податкової інспекції Донецької області № /1 від 01.02.2010 р., № /2 від 19.04.2010 р., № /3 від 04.06.2010 р. в частині визначення суми податкового зобовязання з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 5407 грн. (пять тисяч чотириста сім гривень 00 коп.), у тому числі: основного платежу 3467 грн., штрафних санкцій 1940 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 судові витрати з судового збору у сумі 1 грн. 70 коп.

З постановою суду першої інстанції не погодились сторони по справі та звернулись з апеляційними скаргами, в яких зазначили що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права внаслідок чого неправильно вирішив справу, у вигляді невірного застосування положень Закону України «Про податок на додану вартість».

На думку позивача, у вигляді невірного застосування положень ст. 7 Закону, щодо висновків правомірності формування податкового кредиту вказує на відсутність належних доказів порушення зазначених обставин.

На думку відповідача позивачем допущено порушення положень ст. 7 Закону у вигляді невірного формування податкового кредиту та невірно визначено податкове зобовязання, що спричинило застосування підпункту «б» п. 4.2.2. ст. 4 Закону України № 2181-ІІІ, як результат цього правомірно визначено штрафні санкції згідно до п.п. 17.1.3. п. 17.1. ст. 17 Закону України № 2181-ІІІ.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, позивача, представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу, встановила наступне.

Відповідачем здійснена невиїзна документальна позапланова перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 31 січня 2007 року по 30 червня 2009 року, за наслідки якої складено акт від 21 січня 2010 року № 114/17-2- та винесено податкове повідомлення-рішення від 13.11.2009 р. № 001291741/0, яке оскаржено до Горлівської об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області, ДПА Донецької області та ДПА України за результатом оскарження винесені податкові повідомлення-рішення № 001291741/1, № 001291741/2, № 001291741/3.

Податковим повідомлення-рішенням № 001291741 відповідачем згідно підпункту б п.п. 4.2.2. п. 4.2 ст. 4 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами № 2181-III від 21.12.2000 р. та п.п. 17.1.3 п. 17.1 ст.17 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами визначено позивачеві суму податкового зобовязання з податку на додану вартість 12713,50 грн. за основним платежем 8338 грн., за фінансовою санкцією 4375, 50 грн.

Як вбачається з акту перевірки, підставою для прийняття наведеного рішення став висновок податкового органу про порушення позивачем вимог п.п. 7.3.1. п. 7.3, п.п. 7.4.1., п.п. 7.4.4., п.п. 7.4.5 п. 7.4, п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст.7 Закону України Про податок на додану вартість.

- за порушення п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону «Про ПДВ» щодо заниження податкових зобовязань у серпні 2008 року - 1800 грн. податкові зобовязання та 900 грн. штрафні (фінансові) санкції;

- за порушення п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону «Про ПДВ» щодо завищення податкового кредиту у 1 кварталі 2009 року 1667 грн. податкові зобовязання та 833,5 грн. штрафні (фінансові) санкції;

- за порушення п.п. 7.3.1 п. 7.3, п.п. 7.4.1, 7.4.4, 7.4.5 п. 7.4, п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону «Про ПДВ» - 4871 грн. податкові зобовязання та 2642 грн. штрафні (фінансові) санкції.

Згідно матеріалів справи, позивачем до Центрально-міського відділення Горлівської ОДПІ надана декларація з податку на додану вартість за серпень 2008 р. № 41402 від 27.09.2008 р., зобовязання за якою склали 4167,00 грн.

В подальшому, у жовні 2009 року, позивачем надано уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням помилок за серпень 2008 року, де у рядку 2 зазначається сума податкових зобовязань, що не враховані у декларації звітного періоду у сумі 3 366 грн.

У податковій декларації з податку на додану вартість за ІV квартал 2008 р. № 69893 від 24.01.2009 р., яка надана позивачем до Центрально-міського відділення Горлівської ОДПІ, у рядку 8.1 зазначено самостійне виправлення помилки, що містилась в раніше поданій декларації у сумі 1700 грн.

Таким чином, сума задекларованих позивачем у перелічених податкових деклараціях зобовязань за серпень 2008 року склала 9233 грн.

Відповідно до п.п. 7.3.1. п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про ПДВ» датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Судом встановлено, що у серпні 2008 року позивачем здійснено продаж дошки ВАТ «Виробниче обєднання «СВАН», що підтверджується копією накладної від 05.08.2008р. № РН -0000025 на суму 40104,76 грн. у т.ч. ПДВ 6684,13 грн. та накладної від 26.08.2008р. № РН-0000025 на суму 26092,5 грн. у т.ч. ПДВ 4348,75 грн. При цьому позивачем видані податкові накладні № 20 від 05.08.2008р. на суму ПДВ 6684,13 грн. та № 21 від 26.08.2008р. на суму ПДВ 4348,75 грн.

Зважаючи на наведену вище норму Закону, у позивача за наслідками вказаних операцій у серпні 2008 року виникли податкові зобовязання з ПДВ у сумі 11033 грн.

Різниця між задекларованою сумою податкових зобовязань з ПДВ та встановленими під час перевірки даними склала 1800,00 грн. (11033 грн. - 9233 грн. = 1800 грн.).

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами декларація з податку на додану вартість за вересень 2008 року подана як на паперовому, так і на електронному носії. При цьому вони мають однаковий реєстраційний номер та дату (№ 49805 від 20.10.2008р.), однак відрізняються за змістом.

Між позивачем та відповідачем укладено договір № 485 від 01.04.2008 року (т. 2 а.с. 25) про забезпечення електронного документообігу платника податків з Державною податковою інспекцією засобами телекомунікаційного звязку.

В декларації позивача з ПДВ від 20.10.2008 р. № 49805 за вересень 2008 рік, яка отримана засобами електронного звязку (т.1 а.с. 202) у графі «03 Звітний податковий період, за який виправляються помилки» зазначений пятий місяць 2008 року, тобто травень.

На вимогу суду першої інстанції Державна податкова адміністрація України листом від 01.09.2010 р. № 10745/5/28-0916 з доданим до нього роздрукованим примірником декларації з ПДВ від 20.10.2010р., підтвердила подання зазначеної вище декларації з уточнюючим розрахунком за травень 2008 року.

У декларації наданій на паперовому носії від 20.10.2008р. № 49805 з відбитком штампу відповідача про отримання, податковим періодом, дані за який виправляються, визначено серпень 2008 р. (т.1 а.с. 222). Разом з декларацією подано розрахунок корегування сум ПДВ, як додаток до останньої. В зазначеному розрахунку відображено коригування у бік збільшення податкових зобовязань на 1800 грн. за податковою накладною № 20 від 05 серпня 2008 року, що видана ВАТ „СВАН.

Відповідачем наявність у обліковій справі позивача на паперовому носії декларації за вересень 2008 року із виправленням даних декларації за серпень 2008 року не заперечується (т.1 а.с. 233).

Як вбачається з додатків 1 до обох спірних декларацій додано однаковий за змістом розрахунок коригування сум ПДВ. Сума податку за ними підлягає збільшенню на 1800 грн. по податковій накладній № 20 від 05.08.2008 року. Відповідно до п.п. 7.2.3. ст. 7 Закону „Про ПДВ податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобовязань продавця. Зазначена податкова накладна видана у серпні 2008 року, отже з посиланням на неї не може здійснюватися коригування даних декларації за травень 2008 року.

З урахуванням наявності в матеріалах справи копії податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2008р., з доданим до неї розрахунком корегування сум з ПДВ, які подані позивачем до Горлівської ОДПІ на паперовому носії, не спростовано відповідачем факту їх подання, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про самостійне визначення позивачем сум податкових зобовязань у серпні 2008 року у загальній сумі 11033 грн. Ця сума відповідає встановленим відповідачем на підставі первинних документів сумам податкових зобовязань, тому підстави для визначення їх податковим органом відсутні.

З огляду на це колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача про визнання недійсним спірного податкового повідомлення - рішення про визначення податкових зобовязань у сумі 1800 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 900 грн.

З розрахунку штрафних (фінансових) санкцій та податкових зобовязань з ПДВ у розрізі донарахувань за спірними податковими повідомленнями-рішеннями (т. 1 а.с. 128) відповідачем встановлено як завищення податкових зобовязань у сумі 413грн., так і заниження податкових зобовязань у сумі 8751,00 грн. Виходячи з цього, спірними повідомленнями-рішеннями визначені податкові зобовязання у сумі 8338 грн. (8751грн. 413грн. = 8338 грн.).

Правовою підставою для застосування штрафних (фінансових) санкцій за спірними податковими повідомленнями рішеннями визначені норми підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетними та державними цільовими фондами. Згідно з ними у разі, коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобовязання платника податків за підставами, викладеними у підпункті б підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобовязаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобовязання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обовязкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше пятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

З аналізу вищезазначеної норми випливає, що підстави застосування штрафу безпосередньо повязані з самостійним визначенням контролюючим органом сум податкового зобовязання платника податків. Тобто положення визначеної норми поширюються лише на ті випадки, коли податковий орган за підсумками документальних перевірок результатів діяльності платника податків самостійно донараховує суму податкового зобовязання, яке підлягає сплаті платником податків бюджет.

При цьому максимальний розмір визначеної нею суми штрафу складає пятдесят відсотків такої донарахованої суми.

Судом встановлено, що за спірними податковими повідомленнями-рішеннями позивачеві донараховані податкові зобовязання у сумі 8338грн., а отже максимальний розмір штрафу становить 4169,00 грн. (8338 грн. - 50% = 4169грн.). Як вбачається з оспорюваних податкових повідомлень-рішень, згідно з ними до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 4375,50 грн., що на 206,50 грн. більше, ніж встановлено підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетними та державними цільовими фондами максимальний розмір санкцій.

Проаналізувавши зазначені норми податкового законодавства колегія суддів приходить до висновку, що податкове зобовязання в частині визначення розміру штрафної санкції визначається виходячи з розміру зобовязань, які донараховані контролюючим органом, а не як зроблено Горлівською ОДПІ від розміру занижених податкових зобовязань.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання недійсним податкового повідомлення рішення № НОМЕР_1 в частині визначення суми податкового зобовязання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) у розмірі 2906,50грн. (дві тисячі девятсот шість гривень пятдесят копійок), у тому числі: основного платежу -1800 грн., штрафних санкцій 1106,50 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, п.1 ч.3 ст. 2 та ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи має керуватися принципом законності, відповідно до якого має перевіряти чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність дій відповідача щодо встановлення порушення позивачем п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону «Про ПДВ». До такого висновку суд апеляційної інстанції прийшов з огляду на наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 27.02.2009 року позивачем сплачено ТОВ „Мисливський край за пиломатеріали, згідно рахунку № 6 від 24.02.2009 р., 10 000 грн. у т.ч. ПДВ 1666,67грн., про що свідчить відповідна виписка руху коштів по банківському рахунку (т. 2 а.с. 16).

Продавцем - ТОВ «Мисливський край» складена податкова накладна № 12 від 27.02.2009 року на суму 10 000 грн., у т.ч. ПДВ 1666,67 грн., суму податку за якою позивач включив до складу податкового кредиту звітного періоду.

Як вбачається з наданого позивачем акту звірки з ТОВ „Мисливський край станом на 01.11.2009 року (т. 1 а.с. 220), за період з 01.07.2008 р. по 01.11.2009 р. це підприємство отримало кошти від позивача у сумі 57000 грн. та поставило товарів на суму 43000 грн. Вартість товару, який ще не поставлено, складає 14 000 грн.

Згідно з п. 3.2. Договору між позивачем та вказаним підприємством від 27.06.2008 р. № 27/07 (т.1 а.с. 219) перехід права власності на придбаний товар має бути оформлений накладною або актом приймання-передачі. Відповідачем у акті перевірки не відображено фактичне отримання позивачем товару у тому числі за оплату, яка проведена ним 27.02.2009 року. Відсутність факту одержання товару також підтверджують письмові пояснення позивача, які надані 15.10.2009р. на імя начальника Горлівської ОДПІ (т.1 а.с. 78), згідно з якими позивач стверджував, що залишки на складі в нього відсутні.

У разі, якщо товар фактично позивачем одержаний не був, не можна стверджувати про будь-яке використання цього товару, у тому числі й використання у діяльності, яка не вважається господарською. Що стосується мети, з якою позивач придбавав лісопродукцію, суд не може погодитися, що вона не спрямована на одержання доходу. Як вбачається з Акту перевірки, зокрема додатку № 4 до нього (т.1 а.с. 79), діяльність позивача полягає у тому числі й у торгівлі деревиною та дошками. У розділі 1.6 Акту перевірки (т. 1 а.с. 51) також зазначено, що фактично в період з 31.07.2007 р. по 30.06.2009 р. позивач здійснював такі види господарської діяльності виробництво деревяних будівельних конструкцій та столярних виробів (КВЕД 30.30.0).

Зважаючи на наведені висновки відповідача про формування позивачем податкового кредиту з порушенням п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону «Про ПДВ», внаслідок чого завищено податковий кредит у І-му кварталі 2009 р. на суму 1667 грн., є неправомірними, оскільки штрафні (фінансові) санкції, які відповідають даному порушенню, згідно з наданим відповідачем розрахунком, складають 833,5 грн.

Що стосується інших відображених у Акті перевірок порушень, суд виходить з того, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України одним із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п.п. 4.2.3 п. 4.2 ст. 4 цього Закону обов'язок доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених підпунктом 4.2.2, є помилковим, покладається на платника податків, за винятком випадків, визначених пунктом 4.3 цієї статті.

Відповідно до п. 1.3 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, який затверджений наказом Державної податкової адміністрації України від 10.08.2005 N 327 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 р. за N 925/11205) акт службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності субєкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства субєктами господарювання.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Зважаючи на це, за відсутності доказів, які б ставили під сумнів встановлені під час перевірки контролюючим органом факти та висновки, акт перевірки може вважатися похідним доказом наявності порушень податкового законодавства.

Згідно з п.п. 17.1.3. п. 17.1. ст. 17 Закону № 2181 у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "б" підпункту 4.2.2. пункту 4.2. ст. 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі викладеного та відповідно до нормативного припису ч. 3 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, за змістом якого, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Колегія суддів вважає, правомірними висновки суду першої інстанції про порушення позивачем п.п. 7.3.1 п. 7.3, п.п. 7.4.1, 7.4.4, 7.4.5 п. 7.4, п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст.7 Закону «Про ПДВ», внаслідок яких визначені податкові зобовязання у сумі 4871 грн., застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 2435,5 грн. Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, щодо відмови позивачу у задоволенні позовних вимог у частині визнання недійсними та скасування податкових повідомлень - рішень № /1 від 01.02.2010 р., № /2 від 19.04.2010 р., № /3 від 04.06.2010 р. у частині визначення податкових зобовязань з податку на додану вартість у сумі 4871 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 2435,5 грн., рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для скасуванню його не має.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 196, п.1 ч. 1ст. 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Горлівської об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2010 року у справі № 2а-15347/10/0570 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Горлівської об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області про визнання недійсним та скасування податкових повідомлень-рішень № /1 від 01.02.2010 р., № /2 від 19.04.2010 р., № /3 від 04.06.2010 р. про донарахування податкових зобов`язань з ПДВ у сумі 12713,50 грн. - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 17 листопада 2010 року. Ухвала у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 19 листопада 2010 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення; може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий: С.В. Жаботинська

Судді: О.А. Нікулін

ОСОБА_8