Справа № 2а-1670/4830/12
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2012-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2012 року м. ПолтаваСправа № 2а-1670/4830/12

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Клочка К.І.,

при секретарі Міщенко Р.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

20 липня 2012 року Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_3 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби про визнання нечинним податкового повідомлення рішення № /2178 від 13.06.2012 про визначення грошового зобовґязання з орендної плати за землю громадян в розмірі 106 425,09 грн. основного платежу та 23 902,03 грн. штрафних санкцій.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що договір оренди земельної ділянки, укладений ним з Комсомольською міською радою від 11.11.2008 припинив свою дію 31.12.2008, а згідно ст. 288.1 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Інший вид плати за землю земельний податок позивач також не повинен сплачувати, оскільки у перевіряємому періоді 2009 2011 роках він перебував на спрощеній системі оподаткування, що згідно Указу Президента України № 746/99 від 28.06.1999 року та ст. 297 Податкового кодексу України звільняє його від сплати земельного податку.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на те, що незважаючи на дію оренди земельної ділянки і припинив свою дію позивач все таки фактично використував її у свої господарській діяльності.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи судв встановив наступне.

В період з 25.05.2012 по 31.12.2012 Кременчуцькою обґєднаною державною податковою інспекцією Полтавської області Державної податкової служби (далі КОДПІ) проведено документальну невиїзну перевірку фізичної особи підприємця ОСОБА_3 (далі ФОП ОСОБА_3Л.), за наслідками якої складено акт № 33/17-032/НОМЕР_1 від 31.05.2012.

Перевіркою встановлено порушення п. 287.1 та п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, а саме: використання земельної ділянки без сплати орендної плати за період з 01.06.2009 по 31.12.2009, 2010, за період з 01.01.2011 по 01.03.2011 в розмірі 106 425,09 грн., в тому числі за 2009 рік 30 678,22 грн., за 2010 рік 64 925,89 грн., за 2011 рік 10 820,98 грн.

На підставі акту перевірки КОДПІ прийнято повідомлення рішення № /2178 від 13.06.2012 про визначення грошового зобовґязання з орендної плати за землю громадян в розмірі 106 425,09 грн. основного платежу та 23 902,03 грн. штрафних санкцій.

Позивач не погодився з повідомленням рішенням та оскаржив його до суду.

Відповідно до Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій, чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування , посадових і службових осіб.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

11.11.2008 ФОП ОСОБА_3 укладено договір № 146/08 оренди земельної ділянки з Комсомольською міською радою за адресою м. Комсомольськ, вул. Космонавтів, 8 загальною площею 0,3146 га для розташування та обслуговування швейного цеху строком дії до 31.12.2008.

Згідно п. 8 цього договору після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повинен повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до п. 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно ст. 33 Закону після закінчення строку, на який було укладено договір землі, орендар, який належно виконував обовґязки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

Як вбачається з пояснень представника позивача та акту перевірки ФОП ОСОБА_3 не мав наміру продовжити договір та не повідомляв про це Комсомольську міську раду, як це передбачено п. 8 договору оренди. За адресою м. Комсомольськ, вул. Космонавтів, 8 він орендує лише приміщення, а земельною ділянкою він не користується.

Оскільки ФОП ОСОБА_3 не виявив бажання продовжити договір оренди земельної ділянки № 146/08 від 11.11.2008 та не повідомляв Комсомольську міську раду про намір продовжити його дію та беручи до уваги те, що відповідач цієї обставини не спростував, доказів поновлення дії договору оренди суду не надав, суд приходить до висновку, що договір оренди земельної ділянки № 146/08 від 11.11.2008 припинив свою дію 31.12.2008.

Згідно ст. 2 Закону України «Про плату за землю» використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. За земельні ділянки, надані в оренду справляється орендна плата.

Згідно ст. 13 Закону України «Про плату за землю» підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, - договір оренди такої земельної ділянки.

Пунктом 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України також встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

В силу приписів ст. 19 Закону України «Про плату за землю» розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за угодою сторін у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності).

За змістом ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату належить до істотних умов договору.

Статтею 30 цього закону передбачено, що зміна умов договору здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Згідно ст. 654 Цивільного кодексу України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Враховуючи те, що згідно ст. 288 Податкового кодексу України та ст. 13 Закону України «Про плату за землю» підставою для нарахування орендної плати є договір оренди та беручи до уваги те, що договір оренди земельної ділянки № 146/08 від 11.11.2008 припинив свою дію 31.12.2008, суд приходить до висновку, що відповідач не мав підстав для нарахування ФОП ОСОБА_3 орендної плати за землю в перевіряємому періоді.

Посилання представника відповідача на те, що ФОП ОСОБА_3 є фактичним користувачем земельної ділянки, а тому згідно ст. 287 Податкового кодексу України повинен сплачувати земельний податок є частково обгрунтованим, оскільки, як встановлено перевіркою (стор. 22 акту), протягом 2009 та 2010 року позивач перебував на спрощеній системі оподаткування, а тому Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субґєктів малого підприємництва» № 746/99 від 28.06.1999 був звільнений від сплати податку за землю.

Разом з тим, протягом 2011 року ФОП ОСОБА_3 перебував на загальній системі оподаткування, а тому не був звільнений від сплати земельного податку.

Згідно ст. 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або прав користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Оскільки позивач у 2011 році фактично був користувачем спірної земельної ділянки за адресою м. Комсомольськ, вул. Космонавтів, 8 площею 0,3146 га і перебував на загальній системі оподаткування суд вважає правомірним нарахування йому плати за землю у 2011 році в розмірі 10 820,98 грн. та застосування до нього відповідних штрафних санкцій у розмірі 1 грн.

За викладених обставин позовні вимоги є частково правомірними та підлягають частковому задоволенню, а оскаржуване податкове повідомлення рішення №/2178 від 13.06.2012 є протиправним і підлягає скасуванню в частині визначення грошового зобов'язання з орендної плати за землю в розмірі 119 505,12 грн., в тому числі основний платіж - 95 604,11 грн. та 23 901,03 - штрафні санкції.

Згідно із частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 94, 158, 160 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції про визнання нечинним податкового повідомлення - рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Полтавської області Державної податкової служби № /2178 від 13.06.2012 в частині визначення грошового зобов'язання з орендної плати за землю 119 505,12 грн., в тому числі основний платіж - 95 604,11 грн. та 23 901,03 - штрафні санкції.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1192,05 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 13.08.2012.

Суддя К.І. Клочко