Справа № 2а-1412/2010
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2012-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2012 р. Справа № 30313/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

Головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів Олендера І.Я., Гулида Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 23 листопада 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Заліщицькому районі Тернопільської області про стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги, -

В С Т А Н О В И В :

05.11.2010 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Заліщицькому районі Тернопільської області (далі УПФУ) в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку і виплати належної соціальної допомоги як особі із соціально-правовим статусом „дитина війни; зобовязати відповідача провести перерахунок та виплатити належну соціальну допомогу як особі із соціально-правовим статусом „дитина війни передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни заперіод 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по даний час.

Постановою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 23 листопада 2010 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано дії УПФУ щодо відмови перерахунку соціальної допомоги, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» ОСОБА_1 неправомірними. Зобовязано УПФУ провести перерахунок та виплатити надбавку до пенсії ОСОБА_1 в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком в межах строку позовної давності з 05.05.2010 року.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги посилається на ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», відповідно до якої нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних міркувань.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач є дитиною війни та відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин мав право на підвищення виплачуваної йому УПФУ пенсії за віком.

Колегія судів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, щодо відмови в задоволенні позову в частині вимог за періоди із 09.07.2007 року по 04.05.2010 року з підстав пропуску шестимісячного строку звернення до суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється 6-ти місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звернуся із позовом до суду 05.11.2010 року. Позивачем не наведено поважності причин пропуску строку звернення до суду за період до 04.05.2010 року.

Тому, пропуск шестимісячного строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення без розгляду позовних вимог за цей період, а не для відмови у задоволенні таких позовних вимог.

Колегія суддів вважає безпідставним покликання апелянта на застосування до спірних правовідносин положення ст.46 Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», так як згідно наведеної норми за минулий час виплачується лише нарахована пенсія. Оскільки стосовно ненарахованих пенсій ніякими нормативно-правовими актами, крім Кодексу адміністративного судочинства України, не визначено строк звернення до суду, то під час вирішення спорів, які виникають із вказаних правовідносин слід застосовувати шестимісячний строк звернення до суду.

Разом з тим, колегія суддів вважає підставними заявлені вимоги позивача в частині зобовязання відповідача нараховувати і виплачувати підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком починаючи з 05.05.2010 року, оскільки дія норм ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на 2010 рік не була зупинена чи обмежена іншими нормативними актами. Статтею 70 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» Кабінету Міністрів України надано право у 2010 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2010 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого крім передбаченого ч.1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком, а тому доводи апелянта в цій частині є необгрунтованими.

Достатніх правових підстав чи застережень щодо неможливості підвищення пенсії позивача у передбаченому ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» розмірі колегія суддів не вбачає.

Беручи до уваги, що правові положення, які передбачають виплату підвищення до пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про соціальний захист дітей війни» є чинними, а позивач належить до вказаної групи осіб і має право на її отримання, органи державної влади не можуть свідомо зменшувати розмір такої допомоги.

Таким чином, недотримання судом першої інстанції процесуальних вимог закону призвели до неправильного вирішення справи за відповідними позовними вимогами. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, з прийняття нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 195, 197, п.3 ч.1 ст. 198, п.1,3,4 ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 207, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 23 листопада 2010 року у справі № 2а-1412/10 скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Заліщицькому районі Тернопільської області про стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги в періоди з 09.07.2007 року по 04.05.2010 року включно залишити без розгляду.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Заліщицькому районі Тернопільської області щодо невиплати на користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії як дитині війни з 05.05.2010 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Заліщицькому районі Тернопільської області нараховувати та виплачувати на користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням абзацу 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум з 05.05.2010 року.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя І.Я.Олендер

суддя Р.М. Гулид