Справа № 804/7119/15
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2015-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2015 р. Справа № 804/7119/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення заборгованості, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в якому просить суд:
- стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на користь Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області витрати, повязані із виплатою пенсій громадянам: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, у звязку із втратою годувальників, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за грудень 2014 року у розмірі 2007,87 грн..
В обґрунтування заявлених позовних вимог управління Пенсійного фонду зазначило, що відділення Фонду не виконало свого обовязку щодо відшкодування витрат, повязаних із виплатою пенсій громадянам: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, у звязку із втратою годувальників, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за грудень 2014 року у розмірі 2007,87 грн.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження, яке міститься в матеріалах справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується корінцем рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи. Суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд даної адміністративної справи із його участю та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.
Частиною 4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Згідно ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Згідно ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.
З матеріалів справи вбачається, що Управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за грудень 2014 року громадянам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_16, ОСОБА_14, ОСОБА_15 були виплачені пенсій, у звязку із втратою годувальників, які померли внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання на підприємствах на загальну суму 2007,87 грн..
Управлінням Пенсійного фонду України та відділенням Фонду були проведені звірки витрат по виплаті пенсій потерпілим, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання та пенсій, повязаних із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Проте, відповідач відмовився включати до актів щомісячної звірки витрати по особовим справам потерпілих, яким виплачено зазначений вид пенсій вказаним громадянам. Таким чином, відділення не відшкодувало всі витрати, понесені управлінням Пенсійного фонду, тому утворилась заборгованість за грудень 2014 року у розмірі - 2007,87 грн..
Відповідачем 12.01.2015 року підписано акт звірки за грудень 2014 року.
Відповідно до таблиці розбіжностей до акту щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих за грудень 2014 року відповідачем не враховуються суми витрат на виплату пенсій в сумі 2007,87 грн., у звязку з втратою годувальника, у випадку коли він (вона) на момент загибелі потерпілого не перебували на його утримані.
При вирішенні спору суд виходить з наступного.
З набранням чинності Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності від 23 вересня 1999 року №1105-XIV (далі Закон №1105-XIV) обов'язок відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті при настанні страхового випадку, зокрема, виплати йому або особам, які перебувають на його утриманні пенсій по інвалідності у зв'язку із втратою годувальника, покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.
Перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом наведено у частині 1 статті 21 Закону № 1105-XIV, згідно якої у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку, зокрема: 1) своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні:
а) допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності;
б) одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого;
в) щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого;
г) пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання;
д) пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.
Статтею 81 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що призначення та виплата пенсій, у тому числі пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, здійснюється органами Пенсійного фонду України.
Згідно з частиною 8 статті 36 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, призначаються відповідно до Закону № 1105-XIV, який в цьому випадку є спеціальним.
Відповідно до пункту 5 статті 24 Закону № 1105-XIV, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.
Згідно з частиною 2 статті 2 Закону Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності особи, право яких встановлено раніше було встановлено згідно зі законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди внаслідок травмування на виробництві та професійного захворювання мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.
Порядок відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України, правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 04 березня 2003 року № 5-4/4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 травня 2003 року за № 376/7697.
Згідно з пунктом 4 Порядку, відшкодуванню підлягають суми, що виплачуються відповідно до Законів України Про пенсійне забезпечення, Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності та інших нормативно-правових актів, а саме: сума основного розміру пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; щомісячна цільова грошова допомога на прожиття, якщо така надавалася пенсіонеру, який одержував вищезазначену пенсію; допомога на поховання сім'ї померлого або особі, яка здійснила поховання особи, яка отримувала вищезазначену пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з виплати і доставки вищезазначених пенсій.
Статтею 28 Закону № 1105-ХІV встановлено, що страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Зазначені грошові суми, в тому числі, складаються із страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника.
Відповідно до статті 33 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності у разі смерті потерпілого мають право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.
Такими непрацездатними особами є: 1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; 2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; 3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності; 4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти; 5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.
Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сімї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку.
Слід зазначити, що відповідно до п. 2.2. наказу Міністерства охорони здоровя України від 15.11.2005 № 606 «Про затвердження Інструкції про встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом» для розгляду причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням, отруєнням або трудовим каліцтвом до МСЕК направляються відповідні документи постраждалих, у яких при житті було встановлено професійне захворювання (отруєння), трудове каліцтво, що спричинило стійку втрату професійної працездатності, та померлих після вступу в дію Закону України Про охорону праці".
По даній справі, до вступу в дію Закону України "Про охорону праці» померли: ОСОБА_17 помер 24.08.1972р.; ОСОБА_18 помер 01.11.1980р.; ОСОБА_19 помер 29.05.1973р.; ОСОБА_20 помер 22.05.1974р.; ОСОБА_21 помер 12.06.1979р.; ОСОБА_22 помер 30.05.1991р., свідоцтва про смерть наявні в матеріалах адміністративної справи.
Тобто, до вступу в дію Закону України «Про охорону праці» не потрібно було встановлювати причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом (отримувати висновок МСЕК). Належним доказом підтвердження наявності вищезазначеного причинно-наслідкового звязку було свідоцтво про смерть особи та акт про нещасний висновок на підприємстві, що наявні в матеріалах справи.
Позивач зазначає, що пенсіонерами надано управлінню Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для призначення пенсій по втраті годувальника повні пакети документів, у тому числі документи про перебування членів сімї на утриманні померлого годувальника від нещасних випадків, в результаті чого управлінням були назначені пенсії по втраті годувальників, які померли внаслідок трудового каліцтва.
Таким чином, по померлим годувальникам ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, довідки МСЕК про причинно-наслідковий зв'язок не потрібні, оскільки у свідоцтвах про смерть відповідних осіб прослідковується причинно-наслідковий зв'язок смерті з нещасним випадком на виробництві.
Відносно ОСОБА_14 відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області окремо надало листи від 10.06.2014 № 04/3168 про відмову відшкодовувати вищезазначені витрати.
Однак, на утриманні померлого годувальника ОСОБА_23 перебувало 2 неповнолітніх дітей, у звязку з чим, за заявою дружини померлого ОСОБА_14 управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 03.02.2014 року призначено дружині, як законному представнику неповнолітніх дітей, що мають право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону), пенсію по втраті годувальника, який помер внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання на 2-х утриманців, відповідно до 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Таким чином, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області зобов'язано було у встановленому законодавством порядку в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, і відшкодувати Пенсійному фонду виплачену дружині ОСОБА_14 як законному представнику неповнолітніх дітей, які перебували на його утриманні, пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.
Відносно ОСОБА_16 та ОСОБА_15 відповідачем також окремо надано листи від 08.04.2014 року № 04/2083 та від 07.07.2014 року № 04/3499 про відмову відшкодовувати вищезазначені витрати.
У звязку з цим, суд зазначає, що ОСОБА_16 є ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто на момент смерті годувальника (05.04.1995 року) їй не виповнилось 55 років, ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_2, на момент смерті годувальника (15.07.2002 року) їй також не виповнилось 55 років. Таким чином, ці особи не підпадають під визначений статтею 33 Закону № 1105-ХІV перелік осіб, які мають право на одержання страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника.
У звязку із викладеним, суд приходить до висновку, що страхові виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника відповідно до Закону № 1105-ХІV Фонд виплачує у разі настання страхового випадку виключно особам, які мають право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом «д» пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону), перелік яких міститься у статті 33 зазначеного Закону. У разі якщо особи, яким призначені пенсії у зв'язку з втратою годувальника, не підпадають під визначений статтею 33 Закону № 1105-ХІV перелік осіб, які мають право на одержання страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника, витрати, понесені органом ПФУ у зв'язку з виплатою та доставкою таких пенсій, не підлягають відшкодуванню Фондом.
Суд, згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що даний адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, за вирахуванням сум, які сплачені особам, які не підпадають під визначений статтею 33 Закону № 1105-ХІV перелік осіб, які мають право на одержання страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника .
Керуючись ст.ст.71, 86, 160-163, 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України,-
Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення витрат задовольнити частково.
Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області витрати, понесені управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Кривого Рогу, у звязку з виплатою пенсій громадянам: ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_24, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_14, у звязку з втратою годувальників, які померли в наслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за грудень 2014 року в розмірі 1707, 87 грн..
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1