Справа № 2а-4255/10/1270
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2010-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Смішлива Т.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2010 року справа №2а-4255/10/1270

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Яманко В. Г.

суддів: Радіонової О. О.

ОСОБА_2

при секретарі судового засідання Дегтярьової А. М.

за участю представників від:

позивача ОСОБА_3, особисто,

першого відповідача ОСОБА_4 за дов. № 22-4/1003 від 6 травня 2010 р.,

другого відповідача не зявився, заявлено про розгляд за відсутністю,

розглянувши у відкритому судовому

засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3

на постанову Луганського окружного адміністративного суду

від 23 липня 2010 року (повний текст 26 липня 2010 р.)

у справі № 2а-4255/10/1270 (суддя Смішлива Т. В. )

за позовом ОСОБА_3

до 1) Головного управління економіки Луганської обласної

державної адміністрації,

2) Головного управління Державного казначейства

України в Луганській області

про поновлення на роботі, скасування наказу про

звільнення, стягнення заробітку за час вимушеного

прогулу та моральної шкоди у сумі 10000 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

20 серпня 2009 року ОСОБА_3 звернулася до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом (арк. спр. 2-4) до Головного управління економіки Луганської обласної державної адміністрації про поновлення на посаді провідного спеціаліста відділу регуляторної політики та розвитку підприємництва управління реального сектору економіки Головного управління економіки та скасування наказу про звільнення № 194 від 20 липня 2009 року, стягнення оплати часу вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди в сумі 10000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачем визначено порушення відповідачем порядку, встановленого законодавством для звільнення за скороченням штату підприємства.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2009 року (арк. спр. 67-72) в задоволенні ОСОБА_3 позовних вимог було відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2010 року (арк. спр. 108-110) постанова Луганського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2009 року була скасована, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 9 червня 2010 року (арк. спр. 121) було залучено до участі в розгляді справи в якості другого відповідача Головне управління Державного казначейства України в Луганській області.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 23 липня 2010 року (арк. спр. 162-165) в задоволенні ОСОБА_3 позовних вимог було відмовлено.

Судом першої інстанції в обґрунтування відмови в задоволенні позовних вимог були визначені наступні підстави:

- доведеність матеріалами справи правомірності дій першого відповідача щодо прийняття рішення про звільнення позивача у звязку зі скороченням штату,

- відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині поновлення позивача на посаді провідного спеціаліста відділу регуляторної політики та розвитку підприємництва управління реального сектору економіки Головного управління економіки та скасування наказу про звільнення № 194 від 20 липня 2009 року, стягнення оплати часу вимушеного прогулу та відповідно моральної шкоди в сумі 10000 грн.

В апеляційній скарзі (арк. спр. 168-172) позивачка просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи зазначені вимоги наступним:

- не дослідження судом першої інстанції обставин, що мають значення для вирішення справи по суті, а саме стосовно обставин прийняття рішення профспілковим органом про надання згоди на звільнення, що призвело до порушення першим відповідачем порядку звільнення працівника за скороченням штату та наявності у позивача переваги для залишення на роботі перебування на утриманні позивача сина студента, а також стосовно порушення першим відповідачем порядку звільнення працівника в частині не пропонування позивачу іншої роботи,

- не надання оцінки обставинам винесення позивачу догани наказом № 26 від 2 лютого 2009 року, а саме не визначення першим відповідачем в вказаному наказі ніяких порушень з боку позивача, не ознайомлення позивача з документами, що стали підставою для розгляду питання щодо винесення позивачу догани,

- порушення судом першої інстанції норм матеріального права в частині не надання оцінки існуванню моральних страждань позивача у звязку з незаконними діями першого відповідача.

Позивачка в судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги. Відповідачі проти вимог апеляційної скарги заперечували та просили постанову суду першої інстанції залишити без змін. Другий відповідач просив здійснити розгляд за відсутністю його представника.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, осіб, які зявилися на судове засідання, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Луганського окружного адміністративного суду від 30 липня 2008 року (арк. спр. 6-11) скасовано накази Головного управління економіки Луганської обласної державної адміністрації № 5 від 12 січня 2008 року про переведення ОСОБА_3 з посади провідного спеціаліста на посаду спеціаліста 1 категорії та № 65 від 20 березня 2008 року про звільнення ОСОБА_3 з посади спеціаліста 1 категорії. Вказаним судовим рішенням ОСОБА_3 поновлена на посаді провідного спеціаліста, стягнуто з Головного управління економіки середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодування моральних збитків.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2008 року (арк. спр. 12-16) постанову Луганського окружного адміністративного суду було скасовано, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково шляхом скасування наказів Головного управління економіки Луганської обласної державної адміністрації № 5 від 12 січня 2008 року про переведення ОСОБА_3 та № 65 від 20 березня 2008 року про звільнення ОСОБА_3 з посади спеціаліста 1 категорії. Згідно постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2008 року ОСОБА_3 поновлено на посаді провідного спеціаліста відділу Головного управління економіки Луганської обласної державної адміністрації з 12 січня 2008 року, зобов'язано Головне управління економіки зробити перерахунок та виплату належним сум різниці заробітної плати у зв'язку з переведенням на нижчу посаду і виконання нижче оплачуваної посади та зробити розрахунок і виплату суми заробітку за час вимушеного прогулу та стягнуто моральну шкоду у сумі 500 грн.

На виконання постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2008 року наказом начальника Головного управління економіки Луганської обласної державної адміністрації № 386 від 28 листопада 2008 року (арк. спр. 53) скасовано накази від 12 січня 2008 року № 5 «Про переведення ОСОБА_3 Б.» і наказ від 20 березня 2008 року № 65 «Про звільнення ОСОБА_3 Б.». Також, зазначеним наказом було поновлено ОСОБА_3 з 12 січня 2008 року на посаді провідного спеціаліста відділу сприяння розвитку підприємництва управління регуляторної політики, розвитку підприємництва та реформування споживчого ринку Головного управління економіки Луганської обласної державної адміністрації.

Наказом № 397 від 15 грудня 2008 року (арк. спр. 52) ОСОБА_3 було переведено з посади провідного спеціаліста відділу сприяння розвитку підприємництва управління регуляторної політики, розвитку підприємництва та реформування споживчого ринку на рівнозначну посаду провідного спеціаліста відділу регуляторної політики та розвитку підприємництва управління реального сектору економіки.

Наказом № 26 від 2 лютого 2009 року до ОСОБА_3 застосовано захід дисциплінарного стягнення у вигляді догани (арк. спр. 51), з вказаним наказом ОСОБА_3 своєчасно ознайомлена, про що свідчить її підпис на наказі, зазначений наказ позивачкою в судовому порядку не оскаржувався. Згідно частини 4 статті 195 КАС України апеляційний перегляд проводиться в межах позовних вимог заявлених в суді першої інстанції, тому оцінка вказаного наказу з огляду на не визначення його позивачем в якості предмету спору не надається.

Розпорядженням голови обласної державної адміністрації № 412 від 22 квітня 2009 року (арк. спр. 47-50) внесено зміни до штатного розпису Головного управління економіки Луганської обласної державної адміністрації на 2009 рік, згідно яких у відділі розвитку підприємництва та регуляторної політики передбачено лише одну посаду провідного спеціаліста.

На виконання розпорядження голови обласної державної адміністрації від 22 квітня 2009 року, № 412, з урахуванням внесених змін до штатного розпису, начальником Головного управління економіки Луганської облдержадміністрації видано наказ № 88 від 30 квітня 2009 року «Про внесення змін до структури та чисельності структурних підрозділів Головного управління економіки облдержадміністрації» (арк. спр. 45), за яким скороченню підлягала посада провідного спеціаліста відділу регуляторної політики та розвитку підприємництва управління реального сектору економіки.

Згідно трудової книжки ОСОБА_3 (арк. спр. 17 - 20) на час видання вказаного розпорядження позивачка працювала на посаді провідного спеціаліста відділу регуляторної політики та розвитку підприємництва управління реального сектору економіки (відділ розвитку підприємництва та регуляторної політики після реорганізації).

В матеріалах справи відсутні докази того, за якими ознаками та з огляду на які причини підлягала скороченню за ініціативою роботодавця саме посада провідного спеціаліста відділу регуляторної політики та розвитку підприємництва управління реального сектору економіки, яку займала ОСОБА_3

Відповідно до статті 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Про майбутнє звільнення у зв'язку зі скороченням посади ОСОБА_3 була повідомлена 30 квітня 2009 року під особистий підпис (арк. спр. 46), вказана обставина позивачем не заперечується.

ОСОБА_3 знаходилася на лікуванні з 15 червня 2009 року по 3 липня 2009 року, а потім з 3 по 17 липня 2010 року, що підтверджено листками непрацездатності, (арк. спр. 21 - 24), у перший робочий день після закінчення лікування 20 липня 2009 року ОСОБА_3 приступила до виконання своїх трудових обов'язків, що не є спірним фактом.

Згідно протоколу засідання комісії про зміни в структурі та чисельності структурних підрозділів Головного управління економіки облдержадміністрації № 2 від 20 липня 2009 року (арк. спр. 44), в присутності ОСОБА_3, розглядалось питання про звільнення ОСОБА_3 у зв'язку зі скороченням посади провідного спеціаліста відділу регуляторної політики та розвитку підприємництва управління реального сектору економіки. За вказаним протоколом, на підставі того, що позивач на момент скорочення посад в Головному управлінні перебувала на лікарняному, звільнення позивача відбувалося в день її виходу з лікарняного 20 липня 2009 року, при цьому позивачка, за висновком першого відповідача, не мала переважного права на залишення на посаді при звільненні за пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України, попередня згода профспілкового комітету Головного управління на звільнення позивачки була отримана. Також, в протоколі № 2 від 20 липня 2009 року було зазначено, що в період з 30 квітня 2009 року по 20 липня 2009 року в Головному управлінні економіки не було вакансій, які можливо було запропонувати позивачу.

При цьому, перший відповідач зазначив в протоколі № 2 від 20 липня 2009 року, що станом на 20 липня 2009 року в Головному управлінні економіки була вакантною посада першого заступника начальника Головного управління, яка належить до посад 4 категорії та яка не пропонувалася позивачу, оскільки перший відповідач вважав, що позивач не може займати вказану посаду, так як не відповідає кваліфікаційним вимогам. Докази того, що позивачка за кваліфікацією була обмежена в зайнятті вказаної посади першим відповідачем не надано. Тобто, ОСОБА_3 при наявності вакансії не пропонувалася інша робота та взагалі роботодавцем на протязі двох місяців, які передували звільненню не здійснювалися дії щодо можливого переведення або переміщення її на іншу роботу, чим були порушені норми статті 492 КЗпП України. Факт того, що вакантна посада має певні кваліфікаційні вимоги не є підставою для її не пропонування позивачу з боку роботодавця. Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 6 листопада 1992 року не можна визнати законним звільнення лише з мотивів відсутності спеціальної освіти (диплома), якщо відповідно до чинного законодавства наявність її не є обов'язковою умовою виконання роботи, обумовленої трудовим договором. Позивачка була позбавлена права при наявності вакансії заступника начальника Головного управління надати свої документи на цю посаду та серед інших претендентів прийняти участь у конкурсі, але не пропонування їй цієї вакансії порушає встановлені законодавством гарантії на працю. За змістом частини 2 статті 40 КЗпП України перед звільненням з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України власник зобов'язаний запропонувати працівнику усі наявні вакансії, на які той може претендувати з врахуванням його спеціальності.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивачка була порівняна з іншими претендентами на скорочення штату та не мала переваг при порівнянні для залишення на роботі, враховуючи, що вона була єдиним джерелом доходу в сімї, яка складалася на час звільнення з неї та сина-студента (арк. спр. 189-192). Перший відповідач наполягає на тому, що для встановлення переваг позивачку ні з ким було порівнювати, хоча в той же час у відділі регуляторної політики та розвитку підприємництва управління реального сектору економіки було дві посади провідних спеціалістів, одну з яких займала позивачка. За пунктом 2 частини 2 статті 42 КЗпП України при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком. Учасники спору за вимогами КАС України вправі подавати будь-які допустимі докази, що підтверджують факт наявності у працівника, який звільняється, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці. Такими доказами можуть бути документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації, про навчання на курсах тощо. ОСОБА_3 має вищу освіту по спеціальності холодильні та компресорні машини і установки, у 1982 році закінчила навчання в Одеському технологічному інституті холодильної промисловості (арк. спр. 37), у 1992 році закінчила навчання в Луганському обласному центрі Міністерства статистики України і їй присвоєна кваліфікація бухгалтер промислових підприємств (арк. спр. 35), у 1997 році пройшла курси підвищення кваліфікації за спеціальністю облік та аудит (арк. спр. 36).

Подання Головного управління економіки № 22-4/1493 від 16 червня 2009 року (арк. спр. 102) про майбутнє звільнення ОСОБА_3 у звязку зі зміною штатного розпису за поясненням першого відповідача було заздалегідь направлено до профспілкового комітету, але у звязку з перебуванням позивачки на лікарняному до 20 липня 2009 року подання у відношенні позивачки не розглядалося. За поясненнями ОСОБА_3 (арк. спр. 56-58), 20 липня 2009 року о 16 год. 30 хв. її було запрошено на засідання профспілкового комітету Головного управління економіки, на якому в присутності позивача було розглянуто питання щодо надання згоди на звільнення ОСОБА_3 на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України (арк. спр. 43) та встановлено, що позивачка не є членом профспілкового комітету та не має переважного права залишення на роботі. За результатами засідання 20 липня 2009 року профспілковим комітетом Головного управління економіки було надано згоду (арк. спр. 104) на звільнення позивача відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України, з чим не погодилася позивачка, оскільки вважає, що власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). З цього приводу колегія суддів зазначає, що законодавство не містить прямої заборони щодо звільнення працівника у день надання згоди на звільнення профспілковим комітетом.

Наказом № 194 від 20 липня 2009 року ОСОБА_3 було звільнено з посади провідного спеціаліста у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України (арк. спр. 42), з яким позивачку було ознайомлено та видано трудову книжку 20 липня 2009 року наприкінці робочого дня о 16 год. 55 хв.

В обґрунтування позовних вимог, позивачка вказала, що на час прийняття першим відповідачем спірного наказу про звільнення з посади 20 липня 2009 року, вона перебувала на лікарняному. Як вбачається з матеріалів справи, згідно листка непрацездатності ОСОБА_3 проходила лікування з 20 липня 2009 року до 31 липня 2009 року (арк. спр. 129). За довідкою Луганської міської багатопрофільної лікарні № 15 від 20 жовтня 2009 року (арк. спр. 128) ОСОБА_3 поступила на лікування в неврологічне відділення лікарні 20 липня 2009 року о 23 год. 15 хв., проте про час виписки листка непрацездатності безпосередньо в ньому нічого не зазначено та не вказано, що надана довідка є його невідємною частиною. Відповідно до довідки Головного управління економіки № 22-5/1633 від 16 липня 2010 року (арк. спр. 133) 14 серпня 2009 року ОСОБА_3 було оплачено листок непрацездатності за період з 20 липня 2009 року по 31 липня 2009 року в сумі 462 грн. 09 коп. За довідкою Головного управління економіки від 11 листопада 2009 року № 22-4/2988 (арк. спр. 41) станом на 20 липня 2009 року ОСОБА_3 мала заробітну плату в розмірі 1105 грн. 15 коп. (без зазначення суми податків та зборів).

За частиною 2 статті 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації, тобто цей факт є єдиним винятком з загального правила та не застосовується в даній справі.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивачки щодо поновлення на роботі підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Обов'язковою умовою для стягнення моральної шкоди є встановлення неправомірності дій суб'єкта владних повноважень та вини відповідача. Позивачкою не надане обґрунтування предявлення в якості відшкодування моральної шкоди суми 10000 грн., тому колегія суддів частково задовольняє вимоги в цій частині, в сумі 1000 грн.

Таким чином, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовні та апеляційні вимоги позивачки частковому задоволенню.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 23 липня 2010 року по адміністративній справі № 2а-4255/10/1270 задовольнити частково.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 23 липня 2010 року по адміністративній справі № 2а-4255/10/1270 скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 про поновлення на посаді провідного спеціаліста відділу регуляторної політики та розвитку підприємництва управління реального сектору економіки Головного управління економіки, скасування наказу про звільнення № 194 від 20 липня 2009 року, стягнення оплати часу вимушеного прогулу та моральної шкоди в сумі 10000 грн. задовольнити частково.

Скасувати наказ Головного управління економіки Луганської обласної державної адміністрації № 194 від 20 липня 2009 року про звільнення ОСОБА_3

Поновити ОСОБА_3 на посаді провідного спеціаліста відділу регуляторної політики та розвитку підприємництва управління реального сектору економіки Головного управління економіки Луганської обласної державної адміністрації з 20 липня 2009 року. Судове рішення в частині поновлення на роботі допустити до негайного виконання.

Зобовязати Головне управляння економіки Луганської обласної державної адміністрації здійснити розрахунок і виплату ОСОБА_3 суми заробітку за час вимушеного прогулу за період з 1 серпня 2009 року по 17 вересня 2010 року за правилами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року з обовязковим відрахуванням передбачених законодавством податків і зборів. Суму заробітної плати за один місяць з вказаного періоду з обовязковим відрахуванням передбачених законодавством податків і зборів виплатити негайно.

Стягнути з Головного управляння економіки Луганської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні 17 вересня 2010 року відповідно до статті 160 КАС України проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Постанова складена в повному обсязі та підписана 20 вересня 2010 року.

Головуючий суддя В.Г.Яманко

Судді: О.О.Радіонова

ОСОБА_2