Справа № 826/15063/15
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2015-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 серпня 2015 року 12:50 № 826/15063/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., суддів Гарника К.Ю., Федорчука А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Виробничо-торгівельної фірми «ЛЕО»
доДержавної фіскальної служби України
про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:

Виробничо-торгівельна фірма «ЛЕО» (надалі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної фіскальної служби України (надалі - відповідач, ДФС), у якій просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій Державної фіскальної служби України від 13.07.2015 № 000387 про застосування до виробничо-торгівельної фірми «ЛЕО» фінансових санкцій у вигляді штрафу 780201,40 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.07.2015 відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в попередньому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 13.08.2015 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні.

Під час розгляду справи в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив; сторонами заявлено спільне клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні.

За таких обставин справа розглянута в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України за поданим сторонами письмовим клопотанням про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне. , -

Відповідно до рішення Державної фіскальної служби України про застосування фінансових санкцій від 13 липня 2015 № 000387 за порушення вимог статті 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме: здійснення оптової торгівлі спиртом без наявності ліцензії, до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 780 201,40 грн. згідно з абзацом 5 частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу сприту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Зазначене рішення про застосування фінансових санкцій прийняте на підставі акта № 736/10-36-21/23236142 про результати фактичної перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими для виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складеного 14.05.2015 співробітниками Головного управління ДФС у Київській області (далі по тексту - акт перевірки).

В акті перевірки зазначено, що позивач на підставі договору поставки № 134 від 27.08.2014 придбав у заводу виробника ТОВ «Узинський цукровий завод» (, адреса: 09161 Київська область, Узинський район, м. Узин, вул. Маяковського, 2) компонент палива моторного альтернативного універсального (КМПУ) згідно ТУ У 20.5-1:2013 (пункт 1.1. Договору поставки № 134 від 27.08.2014) за наступними видатковими накладними: № 867 від 04.12.2014 року на суму 66474,00 грн.; № 47 від 06.02.2015 на суму 127296,00 грн.; № 51 від 10.02.2015 на суму 62696,00 грн.; № 64 від 16.02.2015 на суму 62696,00 грн.; № 80 від 23.02.2015 на суму 62977,00 грн. Всього ВТФ «JIEO» придбало КМПУ на суму 389139,00 грн.

В подальшому позивач реалізував компонент палива моторного альтернативного універсального (КМПУ) ТОВ «Укрнафтагруп» по Договору поставки нафтопродуктів № 4 від 30.04.2014 за видатковими накладними: № ЛЕ-023 від 02.02.2015 на суму 66735,00 грн.; № ЛЕ-033 від 12.02.2015 на суму 127485,00 грн.; № ЛE-034 від 13.02.2015 на суму 62790,00 грн.; № JIE-021 від 19.02.2015 на суму 70302,50 грн.;

Також, ВТФ «ЛЕО» реалізувало компонент палива моторного альтернативного універсального (КМПУ) ПП «Мотор-сервіс» по Договору поставки нафтопродуктів № 9 від 02.04.2015 за видатковою накладною № JIE-066 від 02.04.2015 на суму 62788,20 грн.

Всього ВТФ «ЛEO» реалізувало КМПУ на суму 390100,70 грн.

В тексті акта перевірки зазначено, що згідно з експертними висновком № К -1695 від 08.09.14 продукція, що виробляється ТОВ «Узинський цукровий завод» являє собою денатурований етиловий спирт різної концентрації та відповідає коду товару за УКТЗД - .

Наведена інформація, на думку осіб, що провели фактичну перевірку, вказує, що позивач здійснював оптову торгівлю спиртом без відповідної ліцензії.

Позивач вважає протиправними рішення про застосування фінансових санкцій, оскільки висновки акта перевірки щодо реалізації без наявної ліцензії сприту етилового не відповідають дійсності та не підтверджуються жодним законним експертним висновком; вироблений компонент палива моторного альтернативного універсального не відповідає ознакам спирту етилового; крім того, позивач зазначає про невідповідність форми оскаржуваних рішень вимогам Податкового кодексу України.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з преамбулою Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» цей Закон визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Частина перша статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» передбачає, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно з абзацом 5 частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлено, що за оптову (включаючи імпорт та експорт) і роздрібну торгівлю спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень;

Виходячи з обставин справи та наведених норм Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» суду належить встановити обставини наявності/відсутності в діях позивача факту оптової торгівлі спиртом етиловим та необхідність одержання відповідної ліцензії.

За визначенням підпункту 14.1.237 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України спирт етиловий - це всі види спирту етилового, біоетанол, які зазначені у товарних позиціях 2207 та 2208 згідно з УКТ ЗЕД.

Згідно положень Основних правил інтерпретації УКТЗЕД Митного тарифу України, встановленого Законом України «Про Митний тариф України» від 19 вересня 2013 №584-VII, класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється за такими правилами:

1. Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил:

2. (a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;

(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

3. У разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;

(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

4. Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.

Відповідно до Митного тарифу України, встановленого Законом України «Про Митний тариф України» до товарної позиції 2207 відноситься спирт етиловий, неденатурований, з концентрацією спирту 80 об. % або більше; спирт етиловий та інші спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки, денатуровані, будь-якої концентрації; до товарної позиції 2208 відноситься спирт етиловий неденатурований з концентрацією спирту менш як 80 об. %; спиртові дистиляти та спиртні напої, одержані шляхом перегонки, лікери та інші напої, що містять спирт.

При цьому суд звертає увагу, що товарні позиції 2207 та 2208 відносяться до групи 22 алкогольні і безалкогольні напої та оцет.

Разом з тим, як свідчать обставини справи, за технологією, передбаченою Технічними умовами «Компонент палива моторного альтернативного універсальний (КМПУ). ТУ У 20.5-1:2013», ТДВ «Узинський цукровий комбінат» здійснює виробництво компоненту палива моторного альтернативного універсального, який використовується як антидетонаційна домішка до автомобільних бензинів на нафтовій основі та як окремий компонент у сумішевих бензинах.

Таким чином, виходячи з призначення компоненту палива моторного альтернативного універсального, останній не можна вважати алкогольним і безалкогольним напоєм або оцтом, та класифікувати за товарними позиціями УКТ ЗЕД 2207 чи 2208, навіть за наявності у його складі частки спирту.

Згідно з частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частина четверта статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Доказів, які б підтверджували, що компонент палива моторного альтернативного універсальний є спритом етиловим та відносить до товарних позицій 2207 та 2208 згідно з УКТ ЗЕД, матеріали справи не містять.

Суд відхиляє посилання відповідача на експертний висновок Київської торгово-промислової палати від 08 вересня 2014 року №К-1695, оскільки з вказаного висновку неможливо встановити, які саме зразки продукції досліджено; чи були ці зразки компонентом палива моторного альтернативного універсальним, що продавалось позивачем.

При цьому, в пункті 13 акта перевірки зазначено, що під час перевірки зразки продукції не відбирались.

До того ж, при здійснені експертного дослідження не досліджувався компонент палива моторного альтернативного універсальний, вироблений ТДВ «Узинський цукровий комбінат», який в подальшому реалізовувався позивачем, а оцінювалась інформація, надана ТОВ «Випробувальний центр паливно-мастильних матеріалів» стосовно відібраних зразків з ємностей № 1, № 4, № 6 на території ТДВ «Український цукровий комбінат».

Враховуючи викладене, відповідачем не доведено факт здійснення позивачем оптової торгівлі спиртом етиловим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим та, відповідно, необхідність отримання відповідної ліцензії, що спростовує висновки акта перевірки про порушення вимог статті 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та вказує на протиправність застосування фінансових санкцій на підставі абзацу 5 частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» згідно з рішенням про застосування фінансових санкцій від 13 липня 2015 № 000387.

Суд також зазначає, що форма оскаржуваного рішення не узгоджується із нормами Податкового кодексу України, виходячи з наступного.

Форма рішення про застосування фінансових санкцій встановлена Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 № 790.

Разом із тим, відповідно до пункту 10 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (Перехідні положення) нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, Державної податкової адміністрації України та інших центральних органів виконавчої влади, прийняті до набрання чинності цим Кодексом на виконання законів з питань оподаткування, та нормативно-правові акти, які використовуються при застосуванні норм законів про оподаткування (в тому числі акти законодавства СРСР), застосовуються в частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття відповідних актів згідно з вимогами цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, будь-які норми, що прийняті до набрання чинності Податковим кодексом України або одночасно з ним, можуть застосовуватися лише в частині, що не суперечить нормам цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Наведена норма в імперативному порядку зобов'язує контролюючий орган визначити суму грошових зобов'язань за штрафними санкціями платникові податку в тому разі, якщо таким платником порушено норми законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідний орган.

Статтею 113 Податкового кодексу України передбачено, що штрафні (фінансові) санкції застосовуються також і за порушення вимог іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладено на контролюючі органи.

Таким чином, обов'язком контролюючих органів у розумінні Податкового кодексу України є визначення суми грошових зобов'язань у вигляді штрафних санкцій за порушення норм іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладений на контролюючі органи.

Зазначене поширюється також і на санкції за порушення норм законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, оскільки контроль за дотриманням відповідних норм покладено на органи доходів і зборів України.

При цьому відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України у разі, коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі, коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Таким чином, контролюючий орган, у разі виявлення порушення вимог законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, якщо таке порушення тягне за собою визначення грошових зобов'язань у вигляді адміністративно-господарських санкцій, зобов'язаний прийняти податкове повідомлення-рішення, а прийняття будь-яких інших рішень, у тому числі про застосування фінансових санкцій, суперечитиме Податковому кодексу України.

Аналогічна позиція доведена Вищим адміністративним судом України в інформаційному листі від 28 березня 2014 року №375/11/14-14.

Враховуючи викладене, рішення Державної фіскальної служби України про застосування фінансових санкцій від 13 липня 2015 № 000387 є протиправним та підлягає скасуванню.

Частиною 2 ст. 9 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Виробничо-торгівельної фірми «ЛЕО» - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Державної фіскальної служби України про застосування фінансових санкцій від 13 липня 2015 № 000387.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь Виробничо-торгівельної фірми «ЛЕО» понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя К.М. Кобилянський

Судді К.Ю. Гарник

А.Б. Федорчук