Справа № 2а-16812/10/0570
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2010-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Папазова Г.П.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2010 року справа №2а-16812/10/0570

приміщення суду за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів: Яманко В.Г., Юрко І.В. за участю секретаря: Чеплигіна П.І., за участю представника відповідача ОСОБА_2 за довіреністю від 07.09.2010 року, представника 3-ї особи ОСОБА_3 за довіреністю від 01.07.22010 року, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Оміс Плюс» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 липня 2010 року у справі № 2а-16812/10/0570 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Оміс Плюс» до Амвросіївської районної державної адміністрації Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «ДонбасМайнінг» про визнання протиправним та скасування розпорядження від 22.06.2010 року № 262,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2010 року товариство з обмеженою відповідальністю «Оміс Плюс» (надалі ТОВ «Оміс Плюс» ) звернулося до суду із вищевказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що розпорядженням Амвросіївської районної державної адміністрації Донецької області від 04.06.2010 року № 231 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «Оміс Плюс» загальною площею 68,2928 га у тому числі: 50,2465 га сіножатей, 18,0463 га пасовищ із земель державної власності сільськогосподарського призначення, що розташована за межами населених пунктів на території Зеленівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в оренду терміном на пять років та передано позивачу вказану земельну ділянку. 22.06.2010 року відповідачем за результатами розгляду протесту прокурора Амвросіївського району від 21.06.2010 року за № 1125-10 було винесено розпорядження № 262, яким було скасовано вищенаведене розпорядження Амвросіїської державної адміністрації Донецької області від 04.06.2010 року № 231. У звязку з вищевикладеним, позивач вважає розпорядження Амвросіївської районної державної адміністрації Донецької області від 22.06.2010 року № 262 незаконним та просив суд його скасувати.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 28 липня 2010 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить вищезазначену постанову суду скасувати, прийняти нову постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні апеляційної скарги, представник відповідача проти її задоволення заперечував, сторони надали відповідні пояснення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги та наданих заперечень, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційній скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, послався на те, що голова районної державної адміністрації скасував своє розпорядження за протестом прокурора, а не з власної ініціативи.

Стаття 159 КАС України передбачає, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 7 статті 13 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" від 9 квітня 1999 року N 586, до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань: використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля.

Згідно ч. 3 ст. 16 даного Закону, місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за використанням та охороною земель, лісів, надр, води, атмосферного повітря, рослинного і тваринного світу та інших природних ресурсів.

Відповідно до ч. 2 статті 21 вищевказаного Закону, яка, зокрема, регулює повноваження в галузі використання та охорони земель, природних ресурсів і охорони довкілля місцева державна адміністрація: розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.

Згідно ст. 1 Закону України "Про прокуратуру" прокурорський нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів Кабінетом Міністрів України, міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади, органами державного і господарського управління та контролю, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими Радами, їх виконавчими органами, військовими частинами, політичними партіями, громадськими організаціями, масовими рухами, підприємствами, установами і організаціями, незалежно від форм власності, підпорядкованості та приналежності, посадовими особами та громадянами здійснюється Генеральним прокурором України і підпорядкованими йому прокурорами.

Абзацом 2 частини 2 статті 20 цього Закону встановлено, що при виявленні порушень закону прокурор або його заступник у межах своєї компетенції мають право, зокрема, вносити подання або протест на рішення місцевих державних адміністрацій залежно від характеру порушень.

Статтею 21 цього Закону передбачено, що протест на акт, що суперечить закону, приноситься прокурором, його заступником до органу, який його видав, або до вищестоящого органу. У такому ж порядку приноситься протест на незаконні рішення чи дії посадової особи. У протесті прокурор ставить питання про скасування акта або приведення його у відповідність з законом, а також припинення незаконної дії посадової особи, поновлення порушеного права. Протест прокурора зупиняє дію опротестованого акта і підлягає обов'язковому розгляду відповідним органом або посадовою особою у десятиденний строк після його надходження.

Колегія суддів зазначає, що відносини обласної та районних місцевих державних адміністрацій регулює стаття 33 Закону України "Про місцеві державні адміністрації"

Отже, згідно приписам даної статті, голови обласних державних адміністрацій мають право скасовувати розпорядження голів районних державних адміністрацій, але законодавець не зазначив у законі відсутність такого права у голови районної державної адміністрації безпосередньо скасовувати видані ним акти.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Отже, системний аналіз вищенаведених нормативно-правових актів свідчить про необґрунтованість доводів апеляційної скарги.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 9 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що у даній нормі закону закріплено загальні критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Таким чином, оскаржуване розпорядження прийняте відповідачем у відповідності до Закону та у межах повноважень, наданих йому чинним законодавством України.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення у справі без порушення норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч.1 ст. 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Оміс Плюс» залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 липня 2010 року у справі № 2а-16812/10/0570 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено 10 вересня 2010 року.

Головуючий суддя Г.М.Міронова

Судді: В.Г.Яманко

ОСОБА_5