Справа № 2а-3423/09
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2011-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2011 р. Справа № 93107/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

Головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів Олендера І.Я., Ліщинського А.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м.Львова на постанову Личаківського районного суду м.Львова від 11.11.2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м.Львова про нарахування підвищення до пенсії як дитині війни,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м.Львова (далі УПФУ) в якому просив зобовязати відповідача нарахувати підвищення до пенсії як дитині війни за період 2007-2008 років в сумі 1646,07 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» відповідач зобовязаний нараховувати підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, як дітям війни, однак, не зважаючи на рішення Конституційного суду України, позивачу таке підвищення у 2007-2008 роках не виплачувалось.

Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 11.11.2009 року позов задоволено частково. Зобовязано УПФУ здійснити нарахування щомісячної доплати до пенсії позивачу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та провести відповідну виплату за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року з урахуванням ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум за вказаний період. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зазначена постанова мотивована тим, що відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком, вимоги позивача є законними, а тому судом першої інстанції із врахуванням річного строку звернення позивача до адміністративного суду відновлено порушене право останнього.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, УПФУ подало апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що Закон України «Про соціальний захист дітей війни» передбачає, що фінансування виплат по даному Закону проводиться із Державного бюджету України, який затверджується Верховною радою України, а не із бюджету Пенсійного фонду України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, тому будь-яких порушень законодавства з боку відповідача не вбачається.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних міркувань.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду, оскільки звернувся з позовом лише у травні 2009 року, а відповідачем заявлено клопотання про застосування річного строку звернення до адміністративного суду. Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування строку звернення до суду, визначеного ст.99 КАС України в редакції до 07.07.2010 року та відмови у задоволенні позовних вимог в частині нарахування та виплати підвищення до пенсії як дітям війни за 2007 рік.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги позивача, правомірно виходив з того, що останній має право на підвищення до пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». У зв»язку з тим, що рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 було визнано неконституційними окремі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», якими було зупинено і обмежено право на отримання спірних доплат, то суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що відмова УПФУ у Личаківському районі м.Львова у проведенні нарахування і виплати позивачу підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком є протиправною.

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов»язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого крім передбаченого ч.1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком, тому доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині є необґрунтованими.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання про підставність позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов»язання УПФУ у Личаківському районі м.Львова провести нарахування та виплату на його користь підвищення до пенсії за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, а також правомірність задоволення цих вимог судом першої інстанції.

Оскільки функції з призначення, нарахування та виплати пенсії позивачу здійснює Пенсійний фонд України в особі УПФУ у Личаківському районі м.Львова, обовязок щодо нарахування і виплати спірного підвищення правильно покладено на відповідача у справі.

Достатніх правових підстав чи застережень щодо неможливості підвищення пенсії позивачів у передбаченому ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» розмірі колегія суддів не вбачає.

Беручи до уваги, що правові положення, які передбачають виплату підвищення до пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про соціальний захист дітей війни» є чинними, а позивач належить до вказаної групи осіб і має право на її отримання, органи державної влади не можуть свідомо зменшувати розмір такої допомоги.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Керуючись ст.195, 197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м.Львова залишити без задоволення, а постанову Личаківського районного суду м.Львова від 11.11.2009 року у справі № 2а-3423/09 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя І.Я. Олендер

суддя А.М. Ліщинський