Справа № 2а/0550/21/12
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2015 року м. Київ К/9991/41838/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Олексієнка М.М.,

Стародуба О.П.,

провівши в порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в місті Харцизьку Донецької області про визнання рішення протиправним та зобов'язання призначити пенсію,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в місті Харцизьку Донецької області на постанову Харцизького міського суду Донецької області від 28 лютого 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2012 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року ОСОБА_4 звернулась до суду з вказаним позов, в якому просила визнати рішення Управління Пенсійного фонду України в місті Харцизьку Донецької області(далі - Управління ПФУ) про відмову в призначенні пенсії протиправним та зобов'язати призначити пенсію у зв'язку з втратою годувальника на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 з 16 вересня 2011 року.

Постановою Харцизького міського суду Донецької області від 28 лютого 2012 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2012 року, позов задоволено. Визнано протиправним рішення відповідача щодо відмови в призначенні пенсії у зв'язку з втратою годувальника на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 з 16 вересня 2011 року. Зобов'язано відповідача призначити пенсію у зв'язку з втратою годувальника на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 з 16 вересня 2011 року.

В обґрунтування касаційної скарги Управління ПФУ посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування прийнятих ними рішень та ухвалення нового - про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 перебувала у шлюбі з ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис № 327. Від шлюбу у них 13 лютого 2004 року народився син ОСОБА_5

16 вересня 2011 року ОСОБА_6 помер, згідно з свідоцтвом про смерть.

Відповідно до довідки МСЕК від 26 серпня 2012 року серії 10 ААА № 436463 ОСОБА_6 визнано інвалідом ІІІ групи загального захворювання.

25 листопада 2010 року ОСОБА_4 звернулась до Управління ПФУ із заявою про продовження групи інвалідності та нарахування ОСОБА_6 пенсії по інвалідності, нарахування допомоги на поховання та пенсії по втраті годувальника на неповнолітню дитину ОСОБА_5

Відповідач відмовив у призначенні позивачу пенсії, посилаючись на те, що ОСОБА_6 на день смерті немає достатнього страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності.

Статтею 9 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) встановлено види пенсійних виплат і соціальних послуг, зокрема в частині першій зазначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Розділом V вказаного Закону визначено умови призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника (стаття 36), розмір такої пенсії (стаття 37), період, на який вона призначається, зміна розміру (стаття 38), призначення однієї пенсії у зв'язку з втратою годувальника на всіх членів сім'ї, виділення частки пенсії (стаття 39).

Як встановлено судами попередніх інстанцій, на день смерті ОСОБА_6 - 16 вересня 2011 року, діяла редакція Закону № 1058-ІV від 9 липня 2003 року.

Відповідно до статті 36 Закону № 1058-ІV пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 36 Закону № 1058-ІV непрацездатними членами сім'ї, в тому числі, є діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

Частиною третьою статті 36 Закону № 1058-ІV встановлено, що до членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони, зокрема, були на повному утриманні померлого годувальника.

Відповідно до статті 32 Закону № 1058-ІV особи, визнані інвалідами, мають право на пенсію по інвалідності за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема, для осіб 32 років і старших - 5 років.

Як встановлено судами на день смерті ОСОБА_6 досяг 41-го віку, а загальний трудовий стаж складає - 5 років 4 місяці 7 днів.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що ОСОБА_6 на момент смерті, відповідно до чинного на той час законодавства, мав достатній страховий стаж необхідний для призначення йому пенсії по інвалідності, у зв'язку з чим суди обґрунтовано визнали протиправним рішення Управління ПФУ про відмову в призначенні пенсії у зв'язку з втратою годувальника на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 з 16 вересня 2011 року та зобов'язали призначити таку пенсію.

Враховуючи те, що доводи касаційної скарги правильності висновку судів не спростовують; останні всебічно і повно встановили всі фактичні обставини справи на підставі об'єктивної оцінки наявних в ній доказів, достеменно з'ясували дійсні права і обов'язки сторін та правильно застосували норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, ухвалені ними рішення, відповідно до статті 224 КАС України підлягають залишенню в силі.

Керуючись статтями 222, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Харцизьку Донецької області залишити без задоволення, а постанову Харцизького міського суду Донецької області від 28 лютого 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Судді В.В.Швець

М.М.Олексієнко

О.П.Стародуб