Справа № 826/6739/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 серпня 2015 року 10:39 № 826/6739/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії:

головуючого судді Аблова Є.В.,

судді Федорчука А.Б.,

судді Шулежка В.П.,

при секретарі судового засідання Мальчик І.Ю.,

за участю сторін:

представника позивача - Лебедюка Ю.А.,

представника відповідача - Третьяк Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Морський спеціалізований порт "Ніка-Тера" до Міністерства юстиції України, Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойко О.М. за участю третьої особи - Компанії «SANDYPOOL Limited» про визнання дій протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Морський спеціалізований порт "Ніка-Тера" до Міністерства юстиції України, головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойко О.М. за участю третьої особи - Компанії «SANDYPOOL Limited» про визнання дій протиправними та скасування постанов, мотивуючи позовні вимоги тим, що виконавчий напис №185 від 22.03.2015 р., вчинений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Нікітіним Р.В., винесений з грубим порушенням норм чинного законодавства України, а відтак винесена на його виконання постанова про відкриття виконавчого провадження та, відповідно, про арешт коштів та про арешт майна боржника та заборони на його відчуження є незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

В позовній заяві позивач просить суд:

- визнати протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойко Олександра Миколайовича щодо відкриття виконавчого провадження №47108929 з виконання виконавчого напису 22.03.15 р., вчиненого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Нікітіним Русланом Володимировичем про стягнення з ТОВ «МСП Ніка-Тера» на користь Компанії «SANDYPOOL Limited» заборгованості з нарахованих та несплачених відсотків за кредитним договором №VIL/18/03/05 від 18.03.05, із змінами та доповненнями, в сумі 767750,85 доларів США за період з 02.12.2014 року по 22.03.2015 року та витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 142000 грн., зареєстрованого в реєстрі за №185;

- визнати протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойко Олександра Миколайовича щодо накладення арешту на кошти боржника та майно боржника;

- скасувати постанову ВП №47108929 від 03.04.2015 р. про відкриття виконавчого провадження, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойко Олександром Миколайовичем;

- скасувати постанову ВП №47108929 від 03.04.2015 р. про арешт коштів боржника, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойко Олександром Миколайовичем;

- скасувати постанову ВП №47108929 від 03.04.2015 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойко Олександром Миколайовичем.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги повністю та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позову, зазначивши про необґрунтованість позовних вимог, оскільки виконавчі дії державним виконавцем проведені у відповідності до вимог закону, що регулюють виконавче провадження.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, суд дійшов висновків про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойком Олександром Миколайовичем 03.04.2015 р. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №47108929 з примусового виконання виконавчого напису №185, виданого 22.03.2015 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Нікітіним Р.В. про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера» на користь Компанії «SANDYPOOL Limited» заборгованості в сумі 767750,85 доларів США та витрати за вчинення виконавчого напису в сумі 142000,00 грн.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойка Олександра Миколайовича про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.04.2015 р. накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, а також кошти на рахунках, що належить боржнику: товариству з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера» в межах суми звернення стягнення: 767750,85 доларів США та 142000,00 грн. Заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу.

Крім того, 03.04.2015 р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойком Олександром Миколайовичем при примусовому виконанні виконавчого напису №185, виданого 22.03.2015 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Нікітіним Р.В. про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера» на користь Компанії «SANDYPOOL Limited» заборгованості в сумі 767750,85 доларів США та витрати за вчинення виконавчого напису в сумі 142000,00 грн., прийнято постанову про арешт коштів боржника, що містяться на рахунках, в межах суми 767750,85 доларів США та 142000,00 грн.

Незгода позивача із діями щодо прийняття зазначених постанов у ВП №47108929 та постановами зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. №606-ХІV (далі - Закон №606-ХІV).

Відповідно до ст. 1 Закону №606-ХІV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 17 Закону №606-ХІV визначає перелік виконавчих документів за рішеннями, що підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою.

Так, примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, виконавчі написи нотаріусів.

Статтею 18 Закону №606-ХІV визначено, що у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до п. 3.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України N512/5 від 02.04.2012 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 р. за N 489/20802, виконавчий документ повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у статті 18 Закону.

При перевірці відповідності виконавчого документа вимогам пункту 3 частини першої статті 18 Закону державний виконавець враховує таке:

а) повне найменування для юридичних осіб повинно містити інформацію про організаційно-правову форму такої особи відповідно до вимог чинного законодавства;

б) ім'я фізичної особи (яка є громадянином України) складається з її прізвища, власного імені та по батькові (частина перша статті 28 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 12 Закону України "Про національні меншини в Україні" громадяни, в національній традиції яких немає звичаю зафіксовувати по батькові, мають право записувати в паспорті лише ім'я та прізвище, а у свідоцтві про народження - імена батька та матері;

в) відсутність коду за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України стягувача та боржника (для юридичних осіб) допускається, якщо законодавством країни, на території якої зареєстровано юридичну особу, не передбачено присвоєння юридичній особі такого коду;

г) для фізичних осіб реєстраційний номер облікової картки платника податків не зазначається у виконавчому документі, якщо особа є іноземцем та законодавством країни, на території якої проживає фізична особа, встановлено інші форми обліку або якщо особа відмовилась його мати через свої релігійні переконання, про що є відповідна відмітка у паспорті особи;

ґ) реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія і номер паспорта можуть не зазначатися в постановах у справах про адміністративні правопорушення, які виносяться на місці вчинення правопорушення або без участі особи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшла заява від стягувача - Компанії «SANDYPOOL Limited» про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису, вчиненого 22.03.2015 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Нікітіним Р.В. про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера» на користь Компанії «SANDYPOOL Limited» заборгованості в сумі 767750,85 доларів США та витрати за вчинення виконавчого напису в сумі 142000,00 грн.

Статтею 25 Закону №606-ХІV визначено порядок прийняття виконавчого документа до виконання.

Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Як зазначив відповідач, державний виконавець, керуючись ст. 17, 19, 21, 25 Закону №606-ХІV, встановив відповідність виконавчого напису нотаріуса вимогам, передбаченим цим Законом, а також те, що строк пред'явлення виконавчого документа до виконання не закінчився, внаслідок чого 03.04.2015 р. прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №47108929.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в силу того, що виконавчий напис нотаріуса вчинений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Нікітіним Р.В. з грубим порушенням норм чинного законодавства, всі дії щодо його виконання (в т.ч. і прийняття оскаржуваних постанов) є протиправними.

Водночас, суд звертає увагу, що доказів визнання протиправності вчинення виконавчого напису нотаріуса №185 від 22.03.2015 р. позивачем до суду не надано. Крім того, суду не доведено, що станом на момент відкриття виконавчого провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса, останній судовим рішенням, що набрало законної сили, визнано недійсним та таким, що не підлягає виконанню. Суду також не надано доказів визнання протиправними дій приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Нікітіним Р.В. щодо вчинення виконавчого напису №185 станом на момент прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №47108929.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що державним виконавцем правомірно та в межах наданих повноважень прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №47108929 від 22.03.2015 р., а відтак підстави для її скасування відсутні.

Крім того, суд зазначає, що наслідком розв'язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного суб'єктивного права позивача, а відтак у разі незгоди з діями чи рішенням контролюючого органу, вимога про визнання протиправними дій відповідача, не буде мати своїм правовим наслідком захист прав позивача, адже таке право підлягає захисту, зокрема, шляхом пред'явлення позову про скасування рішення, в даному випадку постанови про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в частині позовних вимог щодо оскарження дій відповідача позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав та інтересів, а відтак підстави для їх задоволення відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону №606-ХІV, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

При цьому, відповідно до ст. 57 Закону №606-ХІV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

З матеріалів справи вбачається, що стягувач - Компанія «SANDYPOOL Limited», звернувшись до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про відкриття виконавчого провадження, просив накласти арешт на все майно та кошти ТОВ «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера» в межах суми стягнення.

Згідно ст. 11 Закону №606-ХІV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У зв'язку з наведеним, державним виконавцем 03.04.2015 р. прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також постанову про арешт коштів боржника.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на наведене в сукупності, судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваних постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та про арешт коштів боржника державний виконавець діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством, а відтак підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Зважаючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог повністю, підстави для присудження на користь позивача здійснених судових витрат, з урахуванням вимог ст. 94 КАС України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Морський спеціалізований порт "Ніка-Тера" відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений 11.08.2015 р.

Головуючий суддя Аблов Є.В.

Суддя Федорчук А.Б.

Суддя Шулежко В.П.