Справа № 812/710/15
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кисельова Є.О.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 року справа №812/710/15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Васильєвої І.А., Сухарька М.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 24 липня 2015 року у справі № 812/710/15 за позовом ОСОБА_2 до Сватівського районного суду Луганської області про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 21.07.2015 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Сватівського районного суду Луганської області, яким просив визнати незаконною бездіяльність Сватівського районного суду Луганської області, яка виразилась в ненаданні (ненадісланні) ОСОБА_2 (його захиснику (представнику) адвокату Святогору Олексію Анатолійовичу належним чином засвідченої копії ухвали про роз'яснення судового рішення - ухвали від 23 березня 2015 року про продовження терміну тримання ОСОБА_2 під вартою та зобов'язати Сватівський районний суд Луганської області надіслати на адресу ОСОБА_2 (його захисника і представника Святогора Олексія Анатолійовича) копію ухвали про роз'яснення змісту ухвали про продовження терміну тримання під вартою ОСОБА_2 від 23 березня 2015 року згідно заяви, поданої (надісланої) 27 березня 2015 року та отриманої судом 31 березня 2015 року.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 24 липня 2015 року у справі № 812/710/15 відмовлено у відкритті провадження у справі № 812/710/15 за позовом ОСОБА_2 до Сватівського районного суду Луганської області про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

Не погодившись з судовим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та повернути матеріали справи до місцевого суду для подальшого розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому відмова у відкритті адміністративного провадження з підстав того, що даний спір не є спором з приводу здійснення Сватівським районним судом Луганської області владних управлінських повноважень, а надіслання копій рішень є процесуальною дією - є незаконною. Питання надання (надіслання) копії судового акту є управлінським технічним питанням, яке не має процесуального походження.

Сторони у судове засідання не з'явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

За нормами пункту другого частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Суд першої інстанції відмовив у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позов ОСОБА_2 не є справою адміністративної юрисдикції, так як вказаний позивачем відповідач не є суб'єктом владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції, і не може бути відповідачем у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частинами 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (п. 1 ч. 2).

Частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно тлумачень Конституційного Суду України, викладених в ухвалі № 44-з вiд 14 жовтня 1997 року, правосуддя відповідно до статті 124 Конституції України - це самостійна галузь державної діяльності, яку суди здійснюють шляхом розгляду і вирішення в судових засіданнях в особливій, встановленій законом процесуальній формі цивільних, кримінальних та інших справ.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» роз'яснено, що у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Статтею 331 Кримінального процесуального Кодексу України передбачено, що:

1. Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

2. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

3. Незалежно від наявності клопотань суд зобов'язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув'язнення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що розгляд суддями цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не відноситься до владних управлінських функцій, внаслідок чого суди не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ. Тим більше, що спірне питання врегульовано нормами КПК України.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження є помилковими.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 165, 167, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 24 липня 2015 року у справі № 812/710/15 за позовом ОСОБА_2 до Сватівського районного суду Луганської області про визнання незаконною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Міронова Г.М.

Судді Судді Васильєва І.А.

Сухарьок М.Г.