Справа № 2а-6892/09/0531
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2010-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Васильєва Н.П.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2010 року справа №2а-6892/09/0531

зала судових засідань № 1 у приміщенні суду за адресою: м. Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів: Арабей Т. Г., Жаботинської С. В., за участю секретаря Задоєнка О.В., позивача ОСОБА_2 особисто, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Куйбишевського районного суду м. Донецька від 16 грудня 2009 року у справі № 2а-6892/09/0531 за позовом ОСОБА_2 до державного інспектора провідного спеціаліста центрального регіонального відділу здійснення контролю за використанням і охороною земель у Донецькій області ОСОБА_3 про поновлення строку подання скарги на постанову про накладення адміністративного стягнення та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2009 року позивач звернувся до суду із адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування позову зазначила, що 25 вересня 2009 року інспектором - провідним спеціалістом центрального регіонального відділу здійснення контролю за використанням і охороною земель ОСОБА_3 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення № 182-02 з підстав самовільного використання позивачем земельної ділянка площею 0,0208 га під розміщення бетонної основи з металевими дротами для встановлення паркану. Вказала, що самовільно земельної ділянки не займала, форма використання наданої їй земельної ділянки не змінювалась. ОСОБА_2 також стверджувала, що протокол про адміністративне правопорушення від 16 вересня 2009 року за № 014199 вона не отримувала, про місце та час його розгляду не повідомлялась, ознайомитися з матеріалами справи, дати пояснення та бути присутньою при розгляді протоколу не мала можливості. Посилаючись на порушення відповідачем вимог ст. ст. 254, 268, КУпАП, просила скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення.

Постановою Куйбишевського районного суду м. Донецька від 16 грудня 2009 року у задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення.

Позивача наполягав на задоволенні апеляційної скарги, інші особи до суду не зявилися, були повідомлені належним чином. З огляду на приписи ч. 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства неявка сторін не є перешкодою для розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

Стаття 159 КАС України передбачає, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З аналізу зазначеної норми Закону вбачається, що предметом адміністративного процесуального права у сфері публічних правовідносин, що складаються у звязку з реалізацією зацікавленими особами права на судовий захист, є вибір засобу захисту порушеного права.

Особливістю цих відносин є те, що вони повязані із реалізацією прав, свобод та інтересів субєктів у сфері публічно правових відносин і спрямовані на захист від порушень з боку публічної влади при здійсненні нею владних управлінських функцій.

Частина 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до приписів ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до приписів ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Частиною 2 ст. 268 КУпАП визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

На виконання ухвали суду від 20.07.2010 року відповідачем було надано докази, що не були досліджені в суді першої інстанції, а саме: копія акту перевірки дотримання земельного законодавства від 16.09.2009 року; копія протоколу про адміністративне правопорушення від 16.09.2009 року; копія повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення; копія поштового повідомлення № 399662, копія припису від 16.09.2009 року № 031978. Зазначені докази досліджені під час судового розгляду апеляційним судом. З копії протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що позивач відмовився від підписання протоколу про що відповідачем зроблено відмітку. Свідки при складанні протоколу не залучались. В протоколі про адміністративне правопорушення також відсутня відмітки про надання апелянту відомостей про час та місце розгляду його справи уповноваженою особою. Згідно примітки у протоколі, його другий примірник надіслано позивачу поштою.

Відповідачем за результатам розгляду листа позивача було надано відповідь від 23.07.2010 року № 01-60-3575/3140-10З де зазначено, що копію протоколу про адміністративне правопорушення та припис надсилався позивачу 19.09.2009 року рекомендованим листом з повідомленням. З копії поштового повідомлення, наданого відповідачем, вбачається, що дане повідомлення має виправлення, зокрема закреслено прізвище отримувача «Толстова М» та поряд зазначено «Светлакова», проте в графі повідомлення про особу, якій доставлено (вручено) вручено кореспонденцію зазначено «Толстова».

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідачем не надано жодного доказу про належне повідомлення ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності. Також не надано жодного доказу про своєчасне надання чи надіслання позивачу акта, припису, протоколу і постанови про накладання адміністративного стягнення. Згідно приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна надати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Однак в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскаржень рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Оскільки таких справ найбільше з-поміж інших справ, то фактично загальним є правило про те, що тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що у даній нормі закону закріплено загальні критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Колегія суддів, проаналізувавши матеріали справи та пояснення позивача, дійшла до висновку, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем було неодноразово порушені вимоги КупАП. Неповідомлення особи про час та місце розгляду справи є порушенням встановленого законом порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення. Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла до висновку, що позивача фактично позбавили можливості належним чином використати надане йому законом право на захист. Зазначені обставини, що встановлені судом апеляційної інстанції, є підставами для визнання незаконною постанови про адміністративне правопорушення та її скасуванню.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції обмежився тільки копією постанови про накладення адміністративного стягнення і не впевнився в наявності інших документів та не перевірив порядок застосування такого адміністративного стягнення, що є неприпустимим і призвело до хибних висновків у справі.

З таких підстав, колегія суддів приходить до висновку, що порушення норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст. 2, ст. 160, ст. 167, ст. 195, ст. 196, п. 3 ч.1 ст. 198, ст. 202, ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Куйбишевського районного суду м. Донецька від 17 травня 2010 року у справі № 2а-4769/09/0531 скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення № 182-02 від 15 вересня 2009 року скасувати.

Постанова Донецького апеляційного адміністративного суду за наслідками апеляційного провадження вступає в законну силу з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяті днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 05 серпня 2010 року.

Головуючий суддя: Г.М. Міронова

Судді: Т. Г. Арабей

ОСОБА_4