Справа № 461/15469/14-а
Суддя: Мисько Х. М.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2а/461/481/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2015

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Мисько Х.М.,

при секретарі Коружинець Н.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне Рівненської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Рівне, в якому просить суд визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Рівне щодо відмови здійснити перерахунок і виплату призначеної йому пенсії за вислугу років відповідно до приписів статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції Закону № 2663-111 від 12 липня 2001 року), виходячи із розрахунку 90 відсотків заробітної плати та скасувати розпорядження № 811943 від 10 вересня 2012 року в частині здійснення з 01 липня 2012 року розрахунку його пенсії за вислугу років із розміру 80 відсотків від суми заробітної плати. Також просить суд зобов'язати управління Пенсійного фонду України в місті Рівне здійснити з 01 липня 2012 року перерахунок та виплату йому пенсії за вислугу років відповідно до приписів статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12 липня 2001 року), виходячи із розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати згідно довідки № 18-354 від 31 серпня 2012 року, виданої прокуратурою Рівненської області, з урахуванням проведених виплат. Крім того просить суд поновити йому строк для звернення до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Рівне про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок і виплату пенсії, як такий, що пропущений з поважних причин.

Управління Пенсійного фонду України в місті Рівне подало суду письмові заперечення на позов, в яких позов не визнало і просить суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, суд вважає, що наявні достатні підстави для рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в місті Рівне і йому з 27.04.2010 року призначено пенсію за вислугу років на підставі статті 50-1 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ "Про прокуратуру" (далі - Закон № 1789-ХІІ) в розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати.

Загальний стаж роботи позивача, що дає йому право на пенсію за вислугою років становить 37 років 6 місяців 20 днів, в тому числі 18 років 26 днів робота на посадах прокурорів і слідчих прокуратури.

Частиною першою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення пенсії) було встановлено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до частини п'ятої цієї статті (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12 липня 2001 року), до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, крім часу роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 Закону №1789-Х11, зараховується строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.

Наказом № 466 від 27 квітня 2010 року позивач ОСОБА_1 звільнений з органів прокуратури за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років (стаття 38 КЗпП України, ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ) з 27 квітня 2010 року.

У відповідності з положеннями статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, призначені працівникам органів прокуратури пенсії за вислугою років підлягають перерахунку.

31 травня 2012 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури", яка набрала чинності 14 червня 2012 року, у зв'язку з чим з 01 липня 2012 року у позивача виникло право на перерахунок призначеної пенсії.

07 вересня 2012 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в місті Рівне з письмовою заявою про перерахунок пенсії з більш високого заробітку та надав довідку № 18-354 від 31 серпня 2012 року, видану прокуратурою Рівненської області, про заробітну плату працюючого на відповідній посаді прокурора станом на 14 червня 2012 року.

Розпорядженням № 811943 від 10 вересня 2012 року управляння Пенсійного фонду України в місті Рівне здійснили позивачу перерахунок пенсії з 01 липня 2012 року виходячи з розміру 80 відсотків від суми заробітної плати, що зазначена у довідці № 18-354 від 31 серпня 2012 року, на підставі статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ з урахуванням змін, внесених Законом України від 08 липня 2011 року № 3668VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (далі - Закон № 3668-УІ).

Суд визнає, що рішення управління Пенсійного фонду України в місті Рівне щодо зменшення розміру призначеної позивачу пенсії за вислугу років з 90 відсотків до 80 відсотків при проведенні перерахунку пенсії з 01 липня 2012 року є протиправним. Суд вважає, що управління Пенсійного фонду України у місті Рівне неправомірно застосувало норму права, яка не поширюється на дані правовідносини.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначено статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ. Редакція зазначеної статті змінювалась.

Так, відповідно до частини першої статті 50-1 Закону України № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу, він набув право на пенсію за вислугою років з часу її призначення у розмірі 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом № 3668-УІ, який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Так, відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції Закону № 3668-УІ прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 01 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-УІ.

Разом з тим підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-УІ змін не зазнали (змінилась лише нумерація частин цієї статті).

Так, відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому з більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Враховуючи наведене, суд вважає, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, оскільки внесені Законом № 3668-УІ зміни до гатті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку ризначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне абезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-УІ не зазнали.

Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, суд виходить з того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у зройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави зв'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено щляхом внесення змін до законодавства.

Доводи управління Пенсійного фонду України у місті Рівне, наведені у запереченнях на адміністративний позов, спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та наведеними судом у даній постанові нормами права.

Згідно вимог частини другої статті 161 КАС України, при прийнятті постанови суд враховує висновки, викладені у постановах Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року № 21-348а13, № 21-420а13 та від 17 грудня 2013 року № 21-445а13.

Що стосується пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, на що у своїх запереченнях посилається відповідач, суд вважає необхідним вказаний строк поновити.

Згідно частини другої статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, відповідно до частини першої статті 102 КАС України, пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

В обґрунтування причин пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач посилається на те, що в результаті проведеного відповідачем перерахунку пенсії, починаючи з вересня 2012 року, розмір виплачуваної йому пенсії збільшився, однак жодного письмового повідомлення з приводу проведених нарахувань відповідач йому не надсилав. І лише з листа № 87/13 від 04 березня 2014 року та з розпорядження № 811943 від 10 вересня 2012 року, копію якого він отримав одночасно з вказаним листом після чергового звернення до відповідача, а саме у березні 2014 року, позивач дізнався про те, що управління Пенсійного фонду України в місті Рівне здійснило перерахунок його пенсії починаючи з 01 липня 2012 року виходячи з розміру 80 відсотків від суми заробітної плати, тобто безпідставно зменшило розмір призначеної йому пенсії за вислугу років з 90 до 80 відсотків.

За таких обставин позивач в березня 2014 року звернувся з адміністративним позовом до Рівненського міського суду, який своєю Ухвалою від 13.05.2014 р. залишив позовну заяву без розгляду відповідно до п.4 ч.1 ст. 155 КАС України.

Зазначене судове рішення було позивачем оскаржено в апеляційному порядку. 06 серпня 2014 року позивачу стало відомо, що апеляційна інстанція залишила Ухвалу Рівненського міського суду від 13.05.2014 р. без змін.

07 серпня 2014 року позивачем вказані судові рішення були оскаржені до Вищого Адміністративного Суду України. Так як не поступало в його адресу повідомлень, то 21.11.2014 року позивач письмово звернувся в адресу Вищого Адміністративного Суду України з проханням повідомити про час і місце розгляду його касаційної скарги, на що в грудні 2014 року отримав повідомлення і копію Ухвали Вищого Адміністративного Суду України від 13.08.2014 року про відмову у відкритті касаційного провадження за його скаргою, а тому вважає, що процесуальні строки ним пропущено з поважних причин, з врахуванням інформаційного листа вищого адміністративного суду України від 19 травня 2010 року №708/11/13, у якому зазначено, що оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на оскарження, суд повинен виходити з оцінки та аналізу наведених у клопотанні доводів, а також з того, чим мав заявник можливість своєчасно реалізувати своє право на оскарження. Якщо подання скарги з недотриманням строків оскарження повязане з тим, що скаржнику невчасно направлено судове рішення, то така причина є поважною і за умови наявності клопотання про поновлення строку оскарження та підтвердження цього факту належними доказами строк оскарження має бути поновленим. Таким чином, враховуючи, що позивач в грудні 2014 року отримав повідомлення і копію ухвали Вищого адміністративного суду України від 13 серпня 2014 року про відмову у відкритті касаційного провадження, суд визнає поважними причини пропуску ним строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Керуючись ст.ст.11,17,18,71,99,155,102,160,161,162,183-2,186 КАС України, Законом України «Про прокуратуру», суд, -

вирішив:

поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду.

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в місті Рівне щодо відмови здійснити перерахунок і виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до приписів статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12 липня 2001 року), виходячи із розрахунку 90 відсотків заробітної плати та скасувати розпорядження № 811943 від 10 вересня 2012 року в частині здійснення з 01 липня 2012 року розрахунку пенсії ОСОБА_1 за вислугу років із розміру 80 відсотків від суми заробітної плати.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в місті Рівне здійснити з 01 липня 2012 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до приписів статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12 липня 2001 року), виходячи із розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати згідно довідки № 18-354 від 31 серпня 2012 року, виданої прокуратурою Рівненської області, з урахуванням проведених виплат.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 10-ти днів після її проголошення. Постанова набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова у повному обсязі буде виготовлена протягом пяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Головуючий суддя Мисько Х.М.