Справа № 804/20739/14
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2015-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 серпня 2015 рокусправа № 804/20739/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Шальєвої В.А. Білак С.В.

за участю секретаря судового засідання: Фірсіка Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державного підприємства "Придніпровська залізниця"

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2015 року

по справі № 804/20739/14 за позовом Державного підприємства "Придніпровська залізниця"

до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області

про визнання протиправною та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року Державне підприємство "Придніпровська залізниця" звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування вимоги, а саме: п. 13.1 вимоги від 05.11.2014 р. №04-05-05-15/10943, яким встановлено нарахування та виплата премії працівникам при наявності дисциплінарних стягнень по ВСП "Пасажирське вагонне депо Запоріжжя-1" - 14 025,33 грн., чим порушено ст. 151 Кодексу Законів про працю, ст. 15 Закону України "Про оплату праці", Додатку 10 колективного договору на 2013 рік; п. 13.4 вимоги від 05.11.2014 р. №04-05-05-15/10943, щодо виплати матеріальної допомоги в сумі 99 152,00 грн., працівникам "Пасажирського вагонного депо Запоріжжя-1", на яких покладена матеріальна відповідальність за шкоду, заподіяну залізниці, чим порушено п.10 Положення про надання працівникам пасажирського вагонного депо Запоріжжя-1 матеріальної допомоги за оздоровлення під час щорічної відпустки, ст. 15 Закону України "Про оплату праці", ст. 151 Кодексу законів про працю; відшкодувати в повному обсязі зайво виплачену заробітну плату в загальній сумі 113 177,33 грн., шляхом утримання із заробітної плати грошових коштів на підставі заяв працівників, у тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи; стягнути з осіб, винних у зайвому нарахуванні та виплаті заробітної плати в сумі 113 177,33 грн. шкоду у визначеному чинним законодавством порядку.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2015 року у задоволені адміністративного позову відмовлено в повному обсязі, в зв'язку з тим, що оскаржувана вимога Інспекції вказує на виявлені збитки та їх розмір, а отже збитки стягуються в судовому порядку за позовом органу державної фінансової інспекції.

Не погодившись з постановою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, та винести нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач, зазначає, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування вивалених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

В судовому засіданні апелянт підтримала вимоги апеляційної скарги з зазначених в ній підстав.

В судовому засіданні представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив, просить, апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності ДП "Придніпровська залізниця" за період з 01.10.2012 р. по 30.06.2014 року.

За результатами ревізії складено акт № 05-19/66 від 30.09.2014 року, та на адресу ДП "Придніпровська залізниця" було направлено вимогу "Про усунення порушень" № 04-05-05-15/10943 від 05.11.2014 р., в якій зазначено про нарахування та виплату премії працівникам при наявності дисциплінарних стягнень по ВСП "Пасажирське вагонне депо Запоріжжя-1" - 14 025,33 грн., а також виплату матеріальної допомоги в сумі 99 152,00 грн., працівникам "Пасажирського вагонного депо Запоріжжя-1", на яких покладена матеріальна відповідальність за шкоду, заподіяну залізниці.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції вважає доцільним звернути увагу на наступне.

Розглядаючи справу і надаючи оцінку встановленим в ході ревізії фактам, суд першої інстанції не врахував наступне.

Відповідно до Положення про Державну фінансову інспекцію України №499/2011 від 23.04.2011 року головним завданням інспекції є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Державний фінансовий контроль реалізується державною фінансовою інспекцією через проведення державного фінансового аудита, перевірки державних закупівель та інспектування.

Порядок проведення державною фінансовою інспекцією державного фінансового аудиту та інспектування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Для підтвердження виявлених в ході операційного аудиту фактів порушення законодавства та належного їх документування контролюючий орган забезпечує проведення ревізії відповідно до Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року N 550.

Пунктом 35 вказаного Порядку визначено, що виявлені допущені об'єктом контролю порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесено до компетенції служби, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов'язковим посиланням на норми законів чи інших нормативно-правових актів, які порушено, та зазначенням винних у їх допущенні осіб.

Відповідно до п. 46 Порядку, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом служби у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Згідно із п. 49 Порядку у разі коли діями чи бездіяльністю працівників об'єкта контролю державі або підконтрольній установі заподіяна матеріальна шкода, орган служби ставить вимоги перед керівником об'єкта контролю та органом його управління щодо пред'явлення цивільних позовів до винних осіб.

Отже, встановивши, що державному підприємству завдано шкоду, управління ставить вимоги перед керівником об'єкта контролю та органом його управління щодо пред'явлення цивільних позовів до винних осіб.

Крім того, п. 50 Порядку встановлено, що за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи служби вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об'єктів контролю; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи згідно із ст. 19 Конституції України зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із змісту вказаних положень законодавства вбачається, що відповідач здійснює фінансовий контроль за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності. Відповідний контроль здійснюється шляхом проведення ревізії. У випадку встановлення порушень законодавства, інспекція має право пред'являти письмову вимогу про усунення виявленого ревізією порушення чинного законодавства.

Утім, відшкодування збитків, завданих державі, тобто фактично захист права держави, порушеного діями об'єкта контролю, може відбуватись лише в порядку позовного провадження, під час якого суд перевіряє і оцінює всі обставини, необхідні для встановлення наявності підстав для стягнення збитків.

Таким чином, про виявлені під час ревізії збитків фінансова інспекція зобов'язана зазначити про це в акті перевірки, однак ці збитки не можуть бути примусово відшкодовані шляхом зобов'язання сторони забезпечити стягнення чи повернення коштів.

Між тим, зміст оскаржених пунктів вимог зводиться до зобов'язання позивача стягнути з винних осіб матеріальну шкоду відповідно до статей 130 - 136 КЗпП України.

За висновком колегії суддів, виявлені в ході ревізії збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом. При цьому правильність обчислення їх розміру, як і наявність підстав для їх стягнення, перевіряє суд, який розглядає цей позов. Тобто вказаний пункт вимоги пред'явлений позивачу без наявності у відповідача необхідних повноважень.

Окрім того, пункт 49 Порядку передбачає порядок пред'явлення цивільних позовів до винних працівників об'єкта контролю державі або підконтрольній установі.

При цьому, виставляючи таку вимогу, інспекція не враховує, що результат проведення претензійно-позовної роботи не може бути відомий заздалегідь, тобто вчинення таких дій не обов'язково призведе до усунення порушення. Водночас, у вимозі інспекція не зазначає осіб, вина у вчиненні порушення яких встановлена під час ревізії.

Так, згідно із ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Статтею 132 КЗпП України встановлено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві

Відповідно до статей 133, 134 КЗпП України у відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть: працівники - за зіпсуття або знищення через недбалість матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. В такому ж розмірі працівники несуть матеріальну відповідальність за зіпсуття або знищення через недбалість інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям, випускові недоброякісної продукції, розкраданню, знищенню і зіпсуттю матеріальних, грошових чи культурних цінностей.

Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 1351 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов'язків; 8) службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; 9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством.

Таким чином, вказуючи на необхідність відшкодування шкоди з винних осіб в порядку статей 130 - 136 КЗпП України, інспекція, при цьому, не з'ясувала який вид відповідальності слід застосувати.

Аналіз вказаних норм не дає підстави для висновку про можливість їх застосування до спірних відносин.

За вказаних обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані пункти вимоги не узгоджуються з приписами законодавства та відповідно суд першої інстанції помилково відмовив у задоволенні позову.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що допущене судом першої інстанції порушення норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи є підставою, для скасування оскаржуваної постанови суду із прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог з наведених підстав.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст.198, п. 4 ч. 1 ст.202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства „Придніпровська залізниця" - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2015 року у справі № 804/20739/14 - скасувати із прийняттям нової постанови.

Позов Державного підприємства „Придніпровська залізниця"- задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 13.1 вимоги від 05.11.2014 р. №04-05-05-15/10943 Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області, щодо нарахування та виплата премії працівникам при наявності дисциплінарних стягнень на загальну суму 14 025,33 грн. (ВСП "Пасажирське вагонне депо Запоріжжя-1"), чим порушено ст. 151 Кодексу Законів про працю, ст. 15 Закону України "Про оплату праці", Додатку 10 колективного договору на 2013 рік;

Визнати протиправним та скасувати пункт 13.4 вимоги від 05.11.2014 р. №04-05-05-15/10943, щодо виплати матеріальної допомоги в сумі 99 152,00 грн., працівникам "Пасажирського вагонного депо Запоріжжя-1", на яких покладена матеріальна відповідальність за шкоду, заподіяну залізниці, чим порушено п.10 Положення про надання працівникам пасажирського вагонного депо Запоріжжя-1 матеріальної допомоги за оздоровлення під час щорічної відпустки, ст. 15 Закону України "Про оплату праці", ст. 151 Кодексу законів про працю; відшкодувати в повному обсязі зайво виплачену заробітну плату в загальній сумі 113 177,33 грн., шляхом утримання із заробітної плати грошових коштів на підставі заяв працівників, у тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи; стягнути з осіб, винних у зайвому нарахуванні та виплаті заробітної плати в сумі 113177,33 грн. шкоду у визначеному чинним законодавством порядку.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства „Придніпровська залізниця" судовий збір у розмірі 109,62 грн.(сто дев'ять гривень шістдесят дві копійки)

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 28.08.2015 року.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак