Справа № 2а-0770/2263/12
Суддя: Ващилін Р. О.
Дата ухвалення: 2012-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 2a-0770/2263/12
Рядок статзвіту № 3.3
ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2012 року м. Ужгород

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ващиліна Р. О.,

при секретарі судового засідання - Фантич В. В.,

за участю сторін, які беруть участь у справі:

позивача: Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, представник - ОСОБА_1;

відповідача: громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_3 Тоуре, ІНФОРМАЦІЯ_1;

перекладача: ОСОБА_4 Саїд,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 Тоуре, ІНФОРМАЦІЯ_1, про примусове видворення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України 26 липня 2012 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 31 липня 2012 року.

Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 Тоуре, ІНФОРМАЦІЯ_1, про примусове видворення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, мотивуючи наступним. 28 червня 2012 року відповідач був затриманий прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби "Ужгород" Чопського прикордонного загону за спробу незаконного, поза пунктами пропуску, перетину державного кордону з України в Словаччину. На момент затримання документів, що посвідчують особу відповідач не мав. 2 липня 2012 року начальником Чопського прикордонного загону відносно відповідача було прийнято рішення про примусове повернення за межі України та роз'яснено, що він зобов'язаний покинути територію України в термін до 6 липня 2012 року. Однак, відповідач територію України не покинув у зв'язку з відсутністю у нього документів, що дають право на перетин державного кордону як України, так і інших країн, та достатніх коштів.

В судовому засіданні відповідач позов не визнав.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 28 червня 2012 року о 02 год. 00 хв. відповідач був затриманий без документів, що посвідчують особу, прикордонним нарядом "Прикордонний патруль" від відділу прикордонної служби "Ужгород" Чопського прикордонного загону за спробу незаконного, поза пунктами пропуску, перетину державного кордону з України в Словаччину.

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне затримання від 28.06.2012 та протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 28.06.2012 (а.с. 4, 5).

2 липня 2012 року тво начальника відділу по роботі з іноземцями дізнання та адміністративного провадження штабу Чопського прикордонного загону ОСОБА_5 відносно відповідача прийняв рішення про примусове повернення за межі України, згідно якого останній зобовязаний покинути територію України у термін до 6 липня 2012 року (а.с. 6).

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, зокрема, листом управління у справах біженців Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 05.07.2012 № 17-5-542, направленого на запит Чопського прикордонного загону від 02.02.2012 № 29/546, громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_3 Тоуре, ІНФОРМАЦІЯ_1, 10.10.2008 звертався до управління із заявою про надання статусу біженця. За рішенням Державного комітету у справах національностей та релігій України № 375-09 від 05.06.2009 відповідачу відмовлено в наданні статусу біженця та території України. На даний час зазначене рішення оскаржується відповідачем у Вищому адміністративному суді України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" від 8 липня 2011 року № 3671-ІV біженець чи особа, яка потребує додаткового захисту або якій надано тимчасовий захист, не може бути вислана або примусово повернута до країни, де їх життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, а також з інших причин, що визнаються міжнародними договорами чи міжнародними організаціями, учасниками яких є Україна, як такі, що не можуть бути повернуті до країн походження.

Тобто, звернення відповідача до органів міграційної служби про надання статусу біженця і знаходження його в процедурі розгляду засвідчує законність перебування такого на території України, та до вирішення питання про надання або відмову у наданні статусу біженця така особа не може бути примусово видворена за межі території України.

Правова позиція з даного питання викладена в п.26 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 3 від 16 березня 2012 року, згідно якої - примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту". Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судам варто враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Враховуючи те, що відповідач перебуває в процедурі розгляду питання про надання або відмову у наданні статусу біженця - позовні вимоги є необґрунтованими. Відтак, у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 11, 70, 71, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.У задоволенні адміністративного позову Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 Тоуре, ІНФОРМАЦІЯ_1 про примусове видворення - відмовити.

2.Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд, який ухвалив постанову. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч. 4 ст. 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та строки, визначені ст. 254 КАС України.

Суддя Ващилін Р. О.