Справа № 2-а-4/11
Суддя: Крисанова В. І.
Дата ухвалення: 2011-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Іванівський районний суд Херсонської області
Справа № 2-а-4/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2011 року смт. Іванівка

Іванівський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Крисанова В. І.

при секретарі Аненко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Іванівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання нарахувати та виплатити щорічну допомогу на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за 2010 рік,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати бездіяльність управління праці та соціального захисту населення Іванівської районної держаної адміністрації Херсонської області (далі-управління) у виплаті йому щорічної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС протиправною та зобовязати нарахувати та виплатити щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до ст. 48 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Закон України від 28 лютого 1991 року) він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії і має право на щорічну разову грошову допомогу на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Виплата щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2010 рік здійснена відповідачем в розмірі 100 гривень, чим порушено його право на одержання грошової допомоги в установленому законом розмірі.

Відповідач направив письмові заперечення проти позову, посилаючись на те, що він не є належним відповідачем по даній справі і діяв в межах повноважень, наданих йому законами України, зокрема ст. 48 Закону України від 28 лютого 1991 року, яка передбачає, що ліквідатори аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії мають право на щорічну грошову допомогу на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат за рахунок коштів Державного бюджету України, але виплата щорічної допомоги здійснюється Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. Позивач, відповідно до ст. 48 Закону України від 28 лютого 1991 року має право на щорічну грошову допомогу на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат, але відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року № 936 «Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» йому в 2010 році було нарахована щорічна допомога на оздоровлення в сумі 100 гривень. Вважає, що підстав для задоволення позову немає.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини по даній справі, суд вважає, що достатньо підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

При розгляді даної справи встановлено, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, що підтверджується копією посвідчення та не заперечується відповідачем (а.с.8); в 2010 році позивачу здійснено нарахування та виплату щорічної допомоги на оздоровлення в сумі 100 грн. (а.с.12); позивач звертався до відповідача із заявою про нарахування та виплату йому щорічної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за 2010 рік в розмірі пяти мінімальних заробітних плат, але йому 27 грудня 2010 року, за вихідним № 05-01/201, було відмовлено (а.с.12).

Суд вважає, що відмова відповідача у нарахуванні та виплаті позивачу щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії є неправомірною, адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 5 ч. 4 , ч. 5, ч. 7 ст. 48 Закону України від 28 лютого 1991 року в редакції від 06 червня 1996 року учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії виплачується щорічна допомога на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат за місцем їх проживання органами соціального захисту населення, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Положення абзацу 5 ч. 4 ст. 48 Закону України від 28 лютого 1991 року в редакції від 06 червня 1996 року зупинялося на 2007 рік в частині виплати щорічної допомоги на оздоровлення у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» № 489-ІУ від 19 грудня 2006 року (далі Закон України від 19 грудня 2006 року), а Рішенням Конституційного Суду № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року положення Закону України від 19 грудня 2006 року, яким зупинено на 2007 рік дію абзацу 5 ч. 4 ст. 48 Закону України від 28 лютого 1991 року (щодо визначення розміру щорічної допомоги на оздоровлення), визнано неконституційними.

Суд не приймає до уваги запереченнях відповідача в тій їх частині, що стосується посилання на постанову Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі постанова Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року), якою встановлено, що розмір щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії становить 100 гривень та який відповідає розміру допомоги, виплаченої позивачу за 2010 рік з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 62 Закону України від 28 лютого 1991 року в редакції від 06 червня 1996 року на Кабінет Міністрів України покладено обовязок розяснення порядку застосування цього Закону, відповідно до ст. 67 Закону України від 28 лютого 1991 року в редакції від 06 червня 1996 року до повноважень Кабінету Міністрів України належить підвищувати розмір доплат, пенсій і компенсацій відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Оскільки постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року не розяснено порядок застосування Закону України від 28 лютого 1991 року, а встановлений новий розмір щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який зменшено від пяти мінімальних заробітних плат до 100 гривень та виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення, суд вважає, що застосуванню підлягає саме ст. 48 Закону України від 28 лютого 1991 року, а не постанова Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року.

Згідно ст. 70 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» Кабінету Міністрів України у 2010 році надано право встановлювати розміри соціальних виплати, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Статтею 71 Закону України від 28 лютого 1991 року визначено особливості внесення змін до цього Закону, а саме те, що дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Суд вважає, що оскільки в даному випадку в наявності колізія нормативно-правових актів, які мають однакову юридичну силу, то застосуванню підлягає нормативно-правовий акт, в якому визначені особливості внесення змін до нього, а саме - Закон України від 28 лютого 1991 року.

Крім того, Закон України від 28 лютого 1991 року є спеціальних законом, який регулює питання соціального захисту населення громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та яким визначений розмір щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії і становить пять мінімальних заробітних плат

Позивач звернувся до суду в межах строку звернення до адміністративного суду, передбаченого ч. 2 ст. 99 КАС України.

Суд також не приймає до уваги заперечення відповідача в тій їх частині, що він не є належним відповідачем по справі, так як відповідно до п. 3 Типового положення про управління праці та соціального захисту населення районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2007 року № 790 одним із безпосередніх завдань управлінь праці та соціального захисту населення районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації є призначення та виплата соціальної допомоги, компенсаційних та інших соціальних виплат, встановлених законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що оскільки позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії, то він, відповідно до абзацу 5 частини 4 статті 48 Закону України від 28 лютого 1991 року в редакції від 06 червня 1996 року, має право на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат, а відповідач, відповідно до вказаних ним у запереченнях проти адміністративного позову обставин, не довів правомірність позбавлення позивача права на одержання щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік в розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

На підставі викладеного та керуючись ст. 71, ч. 2 ст. 99, ст.183-2, ч. 1 ст. 256 КАС України, ч. 4, ч. 5, ч. 7 ст. 48, ст. 62, ст. 67, ст. 71 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи № 2195-ІУ в редакції від 06 червня 1996 року, п. 3 Типового положення про управління праці та соціального захисту населення районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2007 року № 790, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Іванівської районної державної адміністрації Херсонської області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання нарахувати та виплатити щорічну допомогу на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії за 2010 рік задовольнити повністю.

Визнати відмову управління праці та соціального захисту населення Іванівської районної державної адміністрації Херсонської області в смт. Іванівка, Херсонської області, вулиця Стаханова, 4 у виплаті щорічної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканцю смт. Іванівка, Херсонської області, вулиця Молодіжна, 24 за 2010 рік протиправною.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Іванівської районної державної адміністрації Херсонської області в смт. Іванівка, Херсонської області, вулиця Стаханова, 4 вчинити дії по нарахуванню та виплаті ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканцю смт. Іванівка, Херсонської області, вулиця Молодіжна, 24 щорічної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії за 2010 рік в розмірі пяти мінімальних заробітних плат відповідно до розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати.

Стягнути з управління праці та соціального захисту населення Іванівської районної державної адміністрації Херсонської області на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 3 (три) гривні 40 копійок.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Іванівський районний суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя: ОСОБА_2