Справа № 826/12346/15
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2015-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

02 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Старової Н.Е.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.,

при секретарі: Тищенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вог Трейдинг» до Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків про скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вог Трейдинг» звернулось до суду з позовом до Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків про скасування рішень від 27.04.2015 року: №10676/10/28-10-41-3-15 «Про відсутність необхідності проведення документальної позапланової перевірки в частині визначення податкових зобов'язань в уточнюючій декларації з податку на прибуток за 2013 рік» в частині відмови у застосуванні податкового компромісу по уточнюючій податковій декларації з податку на прибуток підприємств за 2014 рік, а податковий компроміс по уточнюючій податковій декларації ТОВ «ВОГ ТРЕЙДИНГ» з податку на прибуток підприємств за період І квартал 2014 року вважати таким, що досягнутий в цій частині; №10677/10/28-10-41-3-15 «Про відсутність необхідності проведення документальної позапланової перевірки у зв'язку з невідповідністю заяви вимогам ЗУ №63 та неможливістю застосування податкового компромісу», а податковий компроміс по уточнюючим податковим деклараціям ТОВ «ВОГ ТРЕЙДИНГ» з податку на додану вартість за період з 01.12.2013 по 28.02.2014 року вважати таким, що досягнутий.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.07.2015 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, апелянтом було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, а представник позивача заперечив проти апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які з'явились до судового засідання, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що TOB «Boг Трейдинг» було подано до податкового органу заяву від 16.04.2015 року №182 «Про намір досягнення податкового компромісу по податку на прибуток підприємства за 2013 та 2014 роки» та заяву від 16.04.2015 р. № 183 «про намір досягнення податкового компромісу з податку на додану вартість за період грудень 2013 - лютий 2014 року».

За результатом розгляду заяв прийнято рішення від 27.04.2015 р. №10676/10/28-10-41-3-15 «Про відсутність необхідності проведення документальної позапланової перевірки в частині визначення податкових зобов'язань в уточнюючій декларації з податку на прибуток за 2013 рік» та №10677/10/28-10-41-3-15 «Про відсутність необхідності проведення документальної позапланової перевірки у зв'язку з невідповідністю заяви вимогам ЗУ №63 та неможливістю застосування податкового компромісу».

В обґрунтування рішення №10676/10/28-10-41-3-15 відповідачем вказано, що предметом податкового компромісу не можуть бути суми від'ємного значення з ПДВ чи податок на прибуток або суми бюджетного відшкодування. А також, на обґрунтування рішення №10677/10/28-10-41-3-15 зазначено, що при заповненні уточнюючих розрахунків з метою застосування податкового компромісу не зазначено показників декларації звітного періоду та виправлених показників, а зазначено лише суми відхилення, яка має позитивне значення, що суперечить чинному законодавству.

Приписами п.1 підрозділу 9-2 Розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України визначено, що податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених ст.102 цього Кодексу. Платник податків, який вирішив скористатися процедурою податкового компромісу, під час дії податкового компромісу за такі податкові періоди має право подати відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, в яких визначає суму завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість.

Уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість подаються за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. Разом з уточнюючим розрахунком подається перелік (опис) господарських операцій, щодо яких здійснено уточнення показників податкової декларації.

При складанні уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань для застосування податкового компромісу не враховуються суми коригувань податкового кредиту з податку на додану вартість та/або витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток, відображені в уточнюючих розрахунках, які одночасно відповідають таким умовам: 1) подані в порядку, встановленому статтею 50 цього Кодексу, після 1 квітня 2014 року; 2) уточнюють показники податкових декларацій за звітні (податкові) періоди, що передували 1 квітню 2014 року; 3) за результатами подання таких уточнюючих розрахунків було зменшено податкове зобов'язання (збільшено від'ємне значення) з податку на прибуток або податку на додану вартість за такі звітні (податкові) періоди.

У платника податків за результатами застосування податкового компромісу не можуть виникати або збільшуватися помилково та/або надміру сплачені грошові зобов'язання.

Положеннями п.3 підрозділу 9-2 Розділу ХХ ПК України серед іншого передбачено, що подання платником податків уточнюючого розрахунку за періоди, щодо яких не була проведена документальна перевірка, може бути підставою для проведення документальної позапланової перевірки згідно з процедурою податкового компромісу.

Протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем подання уточнюючого розрахунку, контролюючий орган приймає рішення щодо необхідності проведення документальної позапланової перевірки, про що повідомляє платника податків відповідно до статті 42 цього Кодексу.

Документальна позапланова перевірка проводиться виключно з питань, які стосуються витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або суми завищення податкового кредиту з податку на додану вартість, у межах процедури досягнення податкового компромісу.

Судова колегія зокрема вказує на наступні приписи вказаної норми, які вказують, що якщо контролюючий орган повідомив платника податків про відсутність необхідності проведення документальної позапланової перевірки, сума задекларованих зобов'язань вважається узгодженою.

Відповідно до п.5 підрозділу 9-2 Розділу ХХ ПК України платник податків сплачує податкові зобов'язання, визначені в уточнюючому розрахунку та/або податковому повідомленні-рішенні, у розмірі, передбаченому пунктом 2 цього підрозділу, протягом 10 календарних днів з дня, наступного за днем узгодження. Днем узгодження вважається день отримання повідомлення контролюючого органу про відсутність необхідності проведення документальної позапланової перевірки.

Як видно з платіжного доручення №5406 від 08.07.2015 року, яке міститься в матеріалах справи, позивачем сплачено 3287103,00 грн. ПДВ по податковому компромісу згідно заяви №183 від 16.04.2015 року.

З урахуванням викладених обставин справи та вимог закону, та оскільки за наслідками розгляду заяви про намір досягнення податкового компромісу контролюючим органом було прийнято рішення про відсутність необхідності проведення документальної позапланової перевірки, відтак суми задекларованих зобов'язань вважаються узгодженими, а позивачем сплачено такі суми, відповідно оскаржувані рішення прийнято суб'єктом владних повноважень всупереч закону, та підлягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи апелянтів, оскільки вони не спростовують правомірності вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вог Трейдинг», та не підтверджують дотримання відповідачем встановленої процедури застосування податкового компромісу. Відповідно, судова колегія не знаходить мотивованих підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що на момент розгляду справи відповідачем належним чином не обґрунтовано правомірність оскаржуваних рішень в межах спірних правовідносин. Відповідно, позовні вимоги є обґрунтованими та правомірно задоволені судом першої інстанції.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач як суб'єкт владних повноважень, всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України не надав до суду належних доказів правомірності своїх дій, та не обґрунтував свою правову позицію у встановленому порядку.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 09.07.2015 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 186, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.07.2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Файдюк В.В.

Мєзєнцев Є.І.