Справа № 2-а-5944/11
Суддя: Калініченко О. Б.
Дата ухвалення: 2011-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-5944/2011
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2011 року Соломянський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Войцеховській М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Соломянському районі м. Києва про зобовязання нарахувати до виплати державну соціальну допомогу як дитині війни,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка 21.10.2011 року звернулася до суду з вимогою, в яких вважаючи протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Соломянському районі м. Києва щодо невиконання з 22.09.2011 року відповідно до ЗУ «Про соціальний захист дітей війни»нарахувань щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30%, просить зобовязати останнього провести перерахунок та виплату відповідного підвищення до пенсії за вказаний період з урахуванням фактично отриманих сум та з подальшим нарахуванням.

На обґрунтування своїх вимог зазначає, що є дитиною війни в розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18.11.2004 року і має право на пільги, передбачені цим Законом. Зокрема, відповідно до ст. 6 вказаного Закону України має право на отримання щомісячної доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, а відповідач в порушення ст. 124 Конституції України та діючого законодавства здійснив нарахування та виплату підвищення пенсії лише у розмірі 10%.

Посилається на те, що відмова відповідача, про яку вона дізналася 10.10.2011 року, отримавши лист відповідача, з якого їй стало відомо про порушення її прав у нарахуванні та виплаті підвищення у встановленому законом розмірі, грубо порушила встановлені законом права, позбавила права отримувати щомісячну доплату до пенсії в належному розмірі, що свідчить про нехтування правами громадян з боку відповідача.

Позивачка в судове засіданні не зявилася, просила у позовній заяві розглядати справу у її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справ. Причини неявки не повідомив та письмових заперечень суду не надав.

Разом з тим, з письмової відповіді управління від 10.10.2011 року на адресу позивачки вбачається, що, на їх думку, діяльність управління здійснювалась в межах повноважень, наданих законами України та підзаконними нормативно-правовими актами, виходячи з того, що встановлений аб.1 ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»мінімальний розмір пенсії за віком на рівні прожиткового мінімуму, на їх погляд, застосовується лише для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, а не є розрахунковою величиною для підвищення пенсії згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Законом України «Про соціальний захист дітей війни»від 18.11.2004 року (в редакції, що діяла до 01.01.2008 року) передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. При цьому фінансування виплат по даному Закону проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України, який затверджує Верховна Рада України, а не з Пенсійного фонду України. Щодо виплати зазначеної надбавки дітям війни, то вказує на те, що виплата вказаної надбавки проводилась відповідно до змін до ст. 6 Закону, внесених в закон, та постанов Кабінету Міністрів в розмірі 10% від прожиткового мінімуму.

Не заперечує, що Рішеннями Конституційного Суду України визнано неконституційними зміни редакції ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Разом з тим, вказував на встановлення пунктом 8 постанови Кабінету Міністрів № 530 від 28.05.2008 року виплату підвищення до пенсії дітям війни у розмірах: з 22 травня 48,1 грн., з 01 липня 48,2 грн., з 01 жовтня 49,8 грн., який хоча і був рішенням суду скасований, проте встановлення іншого розміру соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами, Законами України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік не відбулось.

За вказаних обставин вважає, що підстав для підвищення пенсії позивачці у відповідності із Законом України «Про соціальний захист дітей війни»немає.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що позивачка, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Соломянському районі м. Києва і отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Позивачка має статус дитини війни в розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни», що не заперечується відповідачем, а відтак, на неї повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені цим Законом, в тому числі й право на державну соціальну підтримку - підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, як визначено ст. 6 Закону в редакції, яка діяла до 01.01.2007 року, згідно з якою пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, дітям війни підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, щомісячна доплата до пенсії для дітей війни є формою соціального забезпечення громадян, які відповідно до спеціального закону, є дітьми війни. Тобто, фактично ця щомісячна надбавка є формою реалізації конституційного права громадян, які є дітьми війни, на соціальний захист. Так, відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до п. 7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік»Прикінцеві положення доповнено пунктом 4 такого змісту: «4. Установити, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 13, ст. 178 з наступними змінами), статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»(Відомості Верховної Ради України, 2005 р., N 4, ст. 94 з наступними змінами), статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»(Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 29, ст. 399 з наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік».

На виконання вимог даного Закону Кабінетом Міністрів України 06.07.2011 було прийнято постанову № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету». Дана постанова набрала чинності з 23.07.2011 року.

Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік»та прийнята на його виконання постанова Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 року № 745 на сьогоднішній день є чинними та в установленому порядку не визнані неконституційними.

З вищезазначеного вбачається, що наданий час діють два однопредметні нормативно-правові акти, які по-різному регулюють встановлення розміру щомісячної соціального допомоги, а тому для розвязання спорів зазначеної категорії підлягає застосуванню норма, яка прийнята пізніше Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік».

Отже, до набрання 23.07.2011 року чинності нормативно-правого акта Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 року № 745 підвищення до пенсії дитині війни нараховувалось у розмірах, встановлених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», а, починаючи з 23.07.2011 року, - постановою КМУ від 06.07.2011 року № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету».

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо виплати позивачці з 22.09.2011 року підвищення до пенсії згідно з постановою КМУ від 06.07.2011 року № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету»є правомірними, а тому позовні вимоги позивачки є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про соціальний захист дітей війни», Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року та 22.05.2008 року, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», Постановою КМУ від 06.07.2011 року № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету»ст.ст. ст.ст. 9, 11, 69-71, 90, 94, 97, 99, 121, 128, 158-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: