Справа № 212/6395/15-а
Суддя: Чайкін І. Б.
Дата ухвалення: 2015-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 212/6395/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2015 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Чайкіна І.Б.

секретарі судового засідання Гавеля Ю.О.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1;

відповідача - інспектора ДПС РДПС ВДАІ м.Кривого Рогу : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС РДПС ВДАІ м.Кривого Рогу : ОСОБА_2 про скасування постанови серії ПС2 № 478816 від 28.07.2015 року у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження, суд ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що Постановою № 478816 інспектора ДПС БДПС ВДАЇ старшиною міліції ОСОБА_2, від 28.07.2015 р. ар на мене накладено адміністративне стягнення по ст.. 122 ч.2 КУпАП в розмірі 425 грн. (чотириста двадцять пять грн.). Відповідно до вищезазначеної постанови позивач 28.07.2015 р., керуючи автомобілем ОСОБА_3 д.н.НОМЕР_1 на перехресті вул. Тімірязева-Мусорського м. Кривого Розі повертаючи ліворуч при зеленому сигналі світлофору не надав дороги пішохіду, який переходив проїзну частину.

Проте, вважає, що така постанова не відповідає обставинам справи, вимогам закону та підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю, оскільки правопорушення він не скоював (чітко видно на відео) розгляд справи проведено на місті, чим порушені його права.

Позивач у судове засідання зявився. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Відповідач до судового засідання зявився,заперечував проти задоволення позову в повному обсязі.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

В п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що строк на оскарження постанови не пропущено.

Під час розгляду справи судом встановлено, що постановою в справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 № 478816 від 28 липня 2015 року, прийняту інспекторомДПС РДПС ВДАІ м.Кривого Рогу : ОСОБА_2, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

Згідно з ч.1 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій субєкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення. Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у інспектора ДАІ підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення.

Суд зазначає, що згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Реалізовуючи свої повноваження, субєкти владних повноважень повинні діяти добросовісно та на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суд при вирішенні справи, відповідно до ст. 9 КАС України, перевіряє законність дій чи прийнятого рішення субєкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідальність наступає у випадку порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть.

Згідно пункту 16.2 Правил дорожнього руху на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на якій він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку

Пункт 4.7 Правил дорожнього руху пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що правопорушення зафіксовано на відеозапис.

Суд приходить до висновку, що, з урахуванням положень ст. 251 КУпАП, відеозапис обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення є належним доказом по справі.

Доводи позивача в тій частині, що він не порушував правил дорожнього руху спростовуються даними відеозапису, наданого суду п відповідачем, на якому зафіксована подія правопорушення, вчиненого позивачем 28 липня 2015 року, з якого вбачається, що пояснення позивача не відповідають дійсності.

Позивач в судовому засіданні не заперечував той факт, що він 28 липня 2015 року рухався на автомобілі та робив маневр на перехресті вулицьТімірязева-Мусорського в м. Кривому Розі та оглянутий в судовому засіданні відеозапис відображає рух його автомобіля перед його зупинкою інспектором ДПС.

Достовірність даних, відображених у відеозаписі, сумнівів не виникає, а тому обґрунтовано враховується судом при прийнятті рішення по справі.

За даних обставин, суд приходить до висновку, що в діях позивача є склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Як вбачається із місту постанови у справі про адміністративне правопорушення від 28 липня 2015 року справа розглянута інспектором ДПС на місці вчинення правопорушення.

Крім того, суд враховує, що протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою на те особою, що вбачається зі змісту ст.ст. 222, 255, 276 КУпАП.

Суд зазначає, що в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність субєкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на субєкта владних повноважень обовязок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

В частині вимог про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про, зокрема визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень. При винесені рішення, суд адміністративної юрисдикції може вийти за межі позовних вимог, та застосувати ч. 2 ст. 11 КАС України.

Так, порядок оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення передбачено також ст. 288 КУпАП, за правилами п. 3 ч. 1, якої постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Тобто, за змістом указаних правових норм, постанови про адміністративні правопорушення, прийняті іншими органами (посадовими особами), аніж судом, встановлено альтернативний порядок оскарження: або до вищестоящого органу (вищестоящої посадової особи), або до місцевого адміністративного суду в порядку, передбаченому КАС України.

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту порушених прав - звернення до суду з відповідним адміністративним позовом є належним.

За правилами ст. 293 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

За ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1, 2 ст. 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Відповідно до ч 1 ст. 257 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення разом з іншими матеріалами справи, зокрема процесуально оформленими доказами, перелік яких встановлено у статті 251 Кодексу, надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне.

Статтею 277 (ч.1) КУпАП закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

При цьому, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

КУпАП, зокрема у частинах першій, другій статті 258, визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. До такого переліку належать адміністративні правопорушення, склад яких закріплено в ст. 77, ч. 1 ст. 85, ч. 3 ст. 85, ст. 107; ч. 3 ст. 109, ч. 3 ст. 116-2, ст. 134, ст. 135 КУпАП. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Як зазначив Конституційний Суд України у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення (рішення № 5-рп/2015) від 26 травня 2015 року) що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Таким чином, накладання адміністративного стягнення, тобто винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП безпосередньо після складання протоколу про адміністративне правопорушення є порушенням ст. 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Оскільки, при розгляді даної справи судом встановлено, що оскаржувана постанова відповідача прийнята з порушенням ст.ст. 279, 280, 283 КУпАП, які не можуть бути усунуті судом при розгляді даної адміністративної справи, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 293 КУпАП, підлягає направленню на новий розгляд.

Зважаючи на те, те розгляд справи про адміністративні правопорушення проходить згідно вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, а оскарження постанови здійснюється в порядку адміністративного судочинства, тому позовна вимоги про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягає.

В силу ст. 94 КАС України, судові витрати слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, враховуючи ст. 257, 277, 278, 279, 280 КУпАП, керуючись ст. ст. 3, 9, 11,71, 86, 99, 100, 158-163, 171-2 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ДПС РДПС ВДАІ м. Кривого Рогу ОСОБА_2 про скасування постанови серії ПС2 № 478816 від 28.07.2015 року у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження - задовольнити частково.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ПС 2 № 478816 від 28 липня 2015 року, прийняту інспекторомДПС РДПС ВДАІ м.Кривого Рогу : ОСОБА_2, відносно ОСОБА_1 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 293 КУпАП справу про адміністративне правопорушення направити на новий розгляд до ВДАІ з обслуговування м. Кривий Ріг .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 03 вересня 2015 року.

Суддя: І. Б. Чайкін