Справа № 465/8190/14-а
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року Справа № 876/478/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 15.12.2014р. про залишення позовної заяви без розгляду по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова про зобов"язання доплати соціальної допомоги дітям війни,-

встановив:

12.12.2014 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова про зобов"язання доплати соціальної допомоги дітям війни.

У позовній заяві ОСОБА_1 просить суд :

-поновити пропущений строк на звернення до суду із позовними вимогами за період з 09.07.2007 року;

-визнати діяння (бездіяльність та відмову в перерахунку пенсії) управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова щодо нарахування і виплати несплаченої (заборгованої) як дитині війни підвищеної на 30 % надбавки з 09.07.2007 року протиправними, а невиплачену підвищену пенсію - заборгованістю;

-зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова негайно з дня набрання судовим рішенням чинності виплатити у повному обсязі заборговані кошти (пенсію) з 09.07.2007 року по 01.01.2012 року з урахуванням проведених виплат, а також нараховувати і виплачувати надбавку до пенсії як дитині війни у повному розмірі здійснивши перерахунок пенсії, підвищивши її на 30 % надбавку як дитині війни, що передбачена ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", в подальшому (довічно).

Позивач свої позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» є дитиною війни. Згідно з статтею 6 цього закону йому повинна виплачуватись щомісячна державна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, однак така допомога виплачувалась в не повному обсязі. Просив позов задоволити.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 15.12.2014 р. позовну заяву ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова про зобов'язання суб'єкта владних повноважень до вчинення дій по нарахуванню та виплаті щомісячної надбавки до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в частині позовних вимог з 09.07.2007 року по 01.01.2012 року - залишено без розгляду.

Залишаючи без розгляду позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що незнання законів не може вважатися поважною причиною пропуску строку для звернення до суду.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1. Вважає, що ухвала прийнята з неповним з'ясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати ухвалу суду та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зокрема посилається на ст.19 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про державні соціальні гарантії», ст. 268 ЦК України.

Відповідно до ст. 197 КАС України, колегія суддів вважає доцільним розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід задовольнити частково, а оскаржувану ухвалу - скасувати, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.204 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Так, колегією суддів встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є дитиною війни, оскільки статтею 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визначено, що дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, яка виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається прожитковим мінімумом для осіб, які втратили працездатність, що урегульовано ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Однак, слід зазначити, що згідно ч.1 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В силу частини 1-2 ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

В контексті вищенаведених процесуальних норм КАС України, колегією суддів встановлено, що 12.12.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовними вимогами зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова негайно з дня набрання судовим рішенням чинності виплатити у повному обсязі заборговані кошти (пенсію) з 09.07.2007 року по 01.01.2012 року з урахуванням проведених виплат, а також нараховувати і виплачувати надбавку до пенсії як дитині війни у повному розмірі здійснивши перерахунок пенсії, підвищивши її на 30 % надбавку як дитині війни, що передбачена ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", в подальшому (довічно).

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги те, що позивач звернувся до суду лише 12.12.2014 року, за відсутності, на думку колегії суддів, поважних підстав для поновлення строку на звернення до суду, судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції викладених в ухвалі Франківського районного суду м.Львова від 15.12.2014 року, що позовні вимоги заявлені у період з 09.07.2007 року по 01.01.2012 року слід залишити без розгляду. Однак, в даному випадку залишаючи позовні вимоги ОСОБА_1 у період з 09.07.2007 року по 01.01.2012 року - без розгляду, судом першої інстанції не було надано правової оцінки позовним вимогам в частині нарахування та виплати позивачу надбавки до пенсії як дитині війни відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в подальшому (довічно), тобто вимогам у період з 02.01.2012 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції на надано юридичної оцінки позовним вимогам ОСОБА_1 заявленим в межах шестимісячного строку звернення до суду (не вирішено питання про відкриття провадження у справі), відтак вони підлягають судовому розгляду.

Щодо посилань апелянта на норми ст. 268 ЦК України, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що спірні правовідносини регулюються процесуальними нормами КАС України та розглядаються в порядку адміністративного судочинства, відтак відсутні правові підстави для застосування норм інших галузей права.

Як наслідок, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали справи № 465/8190/14-а (2-а/465/390/14) необхідно направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, а саме : для вирішення питання про відкриття провадження у справі в частині позовних вимог, що подані із дотриманням строку звернення до суду передбаченого ст.99 КАС України та подальшого судового розгляду даної справи.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин невірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає до скасування.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, ст.204, ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 15.12.2014р. про залишення позовної заяви без розгляду по справі № 465/8190/14-а, 2-а/465/390/14 - скасувати.

Направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О. Большакова

В.Я. Макарик