Справа № 161/15268/14а,2а/161/597/14
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року Справа № 876/10625/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.10.2014 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області про проведення перерахунку та виплати допомоги,-

встановив:

18.09.2014 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача - Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області про проведення перерахунку та виплати допомоги.

У позовній заяві ОСОБА_1 зокрема просить суд :

-визнати відмову Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області у виплаті ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 05.05.2014 року в повному розмірі, неправомірною;

-зобов'язати Департамент соціальної політики Луцької міської ради Волинської області провести перерахунок та виплату на користь позивача разової грошової допомоги до 05.05.2014 року виходячи з розміру 8-ми мінімальних пенсій за віком, відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивачу, щорічно до 5-го травня, повинна виплачуватись разова грошова допомога в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, як інваліду війни ІІ-ої групи, але всупереч вимогам вищевказаного Закону та ч. 3 ст. 22 Конституції України таку допомогу позивачу у 2014 році виплачено не в повному обсязі.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.10.2014 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що постановою Кабінету Міністрів України №102 від 16.04.2014 року «Деякі питання виплати у 2014 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» виплата разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» для інвалідів війни 2-ї групи встановлена в розмірі 2250,00 грн.

Як встановлено судом, позивачу проведено виплату разової щорічної допомоги до 5 травня 2013 року в розмірі 2250,00 грн., тобто у визначеному законом розмірі.

Таким чином, дослідивши та оцінивши представлені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд першої інстанції вважає, що відповідачем правомірно відмовлено позивачу у перерахунку і виплаті вказаних коштів, а тому в задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про спонукання провести перерахунок і виплату щорічної разової допомоги - слід відмовити.

Постанову суду оскаржив ОСОБА_1. Вважає, що постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин справи та з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню з підстав викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України колегія суддів вважає доцільним розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід задовольнити частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється інвалідом війни ІІ групи. Зазначене підтверджується дослідженим судом посвідченням інваліда 2-ї групи серії НОМЕР_1 від 20.07.2007 року (а.с.9). Крім того, позивач являється пенсіонером по інвалідності ОВС України згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ».

Відповідно до ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, зокрема, інвалідам II групи - вісім мінімальних пенсій за віком.

Департаментом соціальної політики Луцької міської ради Волинської області позивачу виплачена грошова допомога у розмірі 2250 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 квітня 2014 року №102 "Деякі питання виплати у 2014 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань".

Позивач вважає, що виплата грошової допомоги повинна здійснюватися згідно Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі 8 мінімальних пенсій.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що грошова допомога підлягає виплаті у розмірі 2250 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 квітня 2014 року №102 "Деякі питання виплати у 2014 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань".

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №367-XIV від 25.12.1998р. стаття 13 доповнена частиною 4 такого змісту: "Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком".

Частиною 1 статті 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановлено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених ст. ст. 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення. В даних спірних правовідносинах нарахування і виплату позивачу проводив Департамент соціальної політики Луцької міської ради Волинської області.

Разом з тим, згідно п.6-7 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" визначено: "Установити, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 13, ст. 178 із наступними змінами), статей 5 та 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., № 4, ст. 94 із наступними змінами), Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 15, ст. 111 із наступними змінами), статей 14, 22, 37 та 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 29, ст. 399 із наступними змінами), пункту "ж" частини першої статті 77 Основ законодавства України про охорону здоров'я (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 4, ст. 19 із наступними змінами), статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425 із наступними змінами), статті 43 Гірничого закону України (Відомості Верховної Ради України, 1999 р., № 50, ст. 433 із наступними змінами), статей 6-1, 6-2, 6-3 та 6-4 Закону України "Про жертви нацистських переслідувань" (Відомості Верховної Ради України, 2000 р., № 24, ст. 182 із наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік."

Слід зазначити, що п.6-7 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" набув чинності з 03.08.2014р. і тому з цього часу слід застосовувати відповідні виплати у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 спірна одноразова грошова допомога виплачена 30 квітня 2014 р. у розмірі 2250,00 грн., встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 16 квітня 2014 року №102 "Деякі питання виплати у 2014 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань".

Однак, у період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року Кабінету Міністрів України не надане право змінювати розміри вказаних виплат за Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Виходячи з наведеного дії відповідача по виплаті у квітні щорічної грошової допомоги позивачу у розмірах менших ніж встановлені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не відповідають діючому на час спірних правовідносин законодавству, тому являються неправомірними.

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що із змісту ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» випливає, що під час визначення розміру разової грошової допомоги, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно із ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій призначених згідно з цим Законом.

Наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання разової грошової допомоги до 5 травня, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Як наслідок, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 195, 197,198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.10.2014 р. по справі № 161/15268/14-а , 2-а/161/597/14 - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати відмову Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області у виплаті ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 05.05.2014 року в повному розмірі - неправомірною.

Зобов'язати Департамент соціальної політики Луцької міської ради Волинської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, як інваліду війни ІІ групи, відповідно до ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", виходячи із розміру, встановленого статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за 2014 рік, з урахуванням проведених виплат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О.Большакова

В.Я. Макарик