Справа № 616/481/15-а
Суддя: Риков М. І.
Дата ухвалення: 2015-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер № 616/481/15-а
Провадження № 2-а/616/13/15
П О С Т А Н О В А

Іменем України

„02" вересня 2015 року Великобурлуцький районний суд

Харківської області

в складі головуючого - судді РИКОВА М.І.

за участю секретаря ШЕГДА В.М.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Бурлук справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника ВДАІ з обслуговування Великобурлуцького району ГУ МВС України в Харківській області майора міліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до начальника ВДАІ з обслуговування Великобурлуцького району ГУ МВС України в Харківській області майора міліції ОСОБА_2 (далі начальник ВДАІ) про скасування постанови серії ПС2 № 219638 про накладення адміністративного стягнення від 07.07.2015 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що 28 травня 2015 року о 10 год. 00 хв. він рухався по вул. Плиточній м. Харкова на службовому автомобілі «ІЖ-2717-90», реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить управлінню Пенсійного фонду України в Великобурлуцькому районі Харківської області і був зупинений працівником ДАІ для перевірки документів. При перевірці документів було виявлено, що транспортний засіб не пройшов у встановленому порядку обовязковий технічний контроль, а тому працівником міліції було складено адміністративний протокол за ч.3 ст.121 КУпАП та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу. ОСОБА_1 сплатив штраф за дане адміністративне правопорушення.

Однак, 07 липня 2015 року позивач повторно був викликаний працівниками ВДАІ з обслуговування Великобурлуцького району ГУ МВС України в Харківській області і відносно нього було складено протокол за порушенння ч.1 ст.128 КУпАП, а саме: за те, що він 28 травня 2015 року нібито випустив на лінію службовий автомобіль «ІЖ-2717-90», реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить управлінню Пенсійного фонду України в Великобурлуцькому районі Харківської області, який підлягав обов'язковому технічному огляду, однак не пройшов його, чим порушив п.2 ст.12 Закону України «Про дорожній рух».

В той же день 07.07.2015 року начальником ВДАІ була винесена постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 680 грн. 00 коп. за порушення ч.1 ст.128 КУпАП. Вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена з порушенням ст.ст.280,283,284 КУпАП щодо невстановлення обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Просить суд скасувати вищевказану постанову, оскільки він в управлінні Пенсійного фонду України в Великобурлуцькому районі Харківської області працював водієм, механіком по випуску транспортних засобів не призначався і на його не покладалась відповідальність за випуск на лінію транспортих засобів, які не пройшли обов'язкового технічного контролю.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, вказавши, що постанова начальника ВДАІ про накладення амінстягнення є незаконною та складена з порушенням вимог Закону.

Відповідач - начальник ВДАІ з обслуговування Великобурлуцького району ГУ МВС України в Харківській області майор міліції ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, та просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно ж до п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законодавством сукупність об'єктивних і суб'єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

КУпАП визнає відсутність у діянні складу (сукупності суб'єктивних і об'єктивних ознак) адміністративного правопорушення як обставини, що виключає провадження у справах про адміністративні правопорушення. Це рівнозначно визнанню того, що діяння без таких ознак не є проступком.

Так, п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення, «Обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення» визначає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склади адміністративних правопорушень поділяються на особисті і службові (посадові) залежно від того, хто є суб'єктом проступку просто громадянин чи посадова особа. Для посадового проступку характерно, що протиправне діяння має бути вчинене через дію по службі. Посадові особи, як зазначено в ст.14 КУпАП, підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, пов'язані з недодержанням установлених правил, забезпечення виконання яких входить до їхніх службових обов'язків.

Відповідно до юридичної енциклопедії (том 4) посадова особа це керівники і заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.

Відповідно до судової практики, яка склалася і знайшла своє відображення у відповідному узагальненні Верховного Суду України (постанова Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року N 5 "Про судову практику у справах про хабарництво"), організаційно-розпорядчими обов'язками є обов'язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

У той же час під адміністративно-господарськими обов'язками розуміються обов'язки по управлінню або розпорядженню державним, колективним чи приватним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в тому чи іншому обсязі є у начальників планово-господарських, постачальних, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо.

З матеріалів справи судом встановлено, що 07 липня 2015 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.128 КУпАП за те, що він 28 травня 2015 року випустив на лінію службовий автомобіль «ІЖ-2717-90», реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить управлінню Пенсійного фонду України в Великобурлуцькому районі Харківської області який підлягав обов'язковому технічному огляду, однак не пройшов його, чим порушив п.2 ст.12 Закону України «Про дорожній рух», за що передбачена відповідальність згідно з ч.1 ст.128 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 680 грн. 00 коп.(а.с.07).

Згідно наказу за № 55-ОС від 20 листопада 2014 року, ОСОБА_1 з 20.11.2014 року призначено на посаду водія управління Пенсійного фонду України в Великобурлуцькому районі Харківської області (а.с.34).

Згідно подорожнього листа службового легкового автомобіля за № 000319 від 28 травня 2015 року, о 08 год. 00 хв. водій ОСОБА_1 прийняв службовий автомобіль «ІЖ-2717-90», реєстраційний номер НОМЕР_1 для поїздки в м.Харків, а о 17 год. 00 хв. повернувся до смт. Великий Бурлук. Із подорожнього листа вбачається, що завдання водіеві було видано ОСОБА_3 (а.с.28).

ОСОБА_1 в суді поясняв, що з 20 листопада 2014 року він працював на посаді водія управління Пенсійного фонду України в Великобурлуцькому районі Харківської області. 28 травня 2015 року керівництвом управлінння отримав завданння на поїздку в м.Харків, де був зупиненний працівником міліції і відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Він даний штраф сплатив. 07 липня 2015 року його знов було викликано працівниками ДАІ і відносно нього було складено протокол за ч.1 ст.128 КУпАП, що нібито він 28 травня 2015 року випустив на лінію службовий автомобіль «ІЖ-2717-90», реєстраційний номер НОМЕР_1, який не пройшов обов'язкового технічного контролю.

Частина 1 статті 128 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за випуск на лінію транспортних засобів, що не пройшли обов'язкового технічного контролю. Суб'єктом данного правопорушееня є посадові особи, відповідальні за технічний стан, обладнання, експлуатацію ТЗ.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював водієм в управлінні Пенсійного фонду України в Великобурлуцькому районі Харківської області і законами або іншими нормативними актами на нього не покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій, тобто він не являється посадовою особою і не є суб'єктом правопорушенння, передбаченого ч.1 ст.128 КУпАП.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

В силу ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Водночас ч.2 ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не виконав свій обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, доказів на спростування тверджень позивача не надав, також не надав доказів, що на момент скоєння адміністративного правопорушенння позивач був посадовою особою.

Відповідно до ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Отже, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова не містить достатніх доказів порушення позивачем ОСОБА_1 п.2 ст.12 Закону України «Про дорожній рух», про який йдеться в постанові, суду не надно доказів, що на ОСОБА_1, на момент скоєнння правопорушееня, законами або іншими нормативними актами було покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій, тобто він являвся посадовою особою, тому суд приходить до висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.128 КУпАП.

За таких обставин, судом встановлено, що оскаржена постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною та в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.128 КУпАП, у зв'язку з чим зазначена постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.6-11, 71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.251, 252, 287-293 КУпАП, районний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 219638 від 07 липня 2015 року, винесену начальником ВДАІ з обслуговування Великобурлуцького району (с.Великий Бурлук) ГУ МВС України в Харківській області майором міліціі ОСОБА_2 про притягнення до адмістративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.128 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. 00 коп. скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст виготовлено та підписано 03 вересня 2015 року.

Головуючий Суддя Великобурлуцького районного суду

Харківської області: ОСОБА_4

Постанова виготовлена за допомогою компютерної техніки в нарадчій кімнаті.