Справа № 2а-1013/11/0970
Суддя: Кишинський М.І.
Дата ухвалення: 2011-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2011 р. Справа № 2a-1013/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Кишинського М.І.

при секретарі Дякун М.М.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився.

від відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ДП електричних мереж зовнішнього освітлення "Міськсвітло"

до відповідача: Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську

про визнання протиправною та скасування вимоги №Ю-7 від 09.03.2011 року,-

ВСТАНОВИВ:

ДП електричних мереж зовнішнього освітлення "Міськсвітло" (надаліпозивач), 25 березня 2011 року звернулося в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську (надалівідповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги №Ю-7 від 09.03.2011 року.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідачем не правомірно винесено оскаржувану вимогу про сплату боргу, оскільки позивачем надано платіжні доручення, в яких зазначено призначення платежу та вказано за які періоди проводилась сплата зобовязання зі страхових внесків.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак на адресу суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, надавши суду письмове заперечення, яке мотивоване тим, що відповідач як страхувальник, у відповідності до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» зобовязаний сплачувати страхові внески. Однак, станом на 28 лютого 2011 року у відповідача в управлінні Пенсійного фонду України в м.ІваноФранківську обліковується заборгованість по сплаті єдиного внеску в сумі 9329,74 грн. При цьому пояснила суду, що відповідачем несвоєчасно сплачувалось єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, в звязку з чим утворилась заборгованість в сумі 9329,74 грн. На підставі того, що позивачем не сплачено дану заборгованість у передбачені законом строки, відповідачем на підставі Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» сформовано та надіслано на адресу позивача оскаржувану вимогу про сплату боргу. Просить в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши позовну заяву та заперечення, заслухавши представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач являється платником єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільноправовими договорами (крім цивільноправового договору, укладеного з фізичною особоюпідприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осібпідприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Положенням частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» передбачено, що платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

Частиною 2 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Частиною 3 даної статті встановлено, що суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Підпунктом 4.2.1 Постанови правління Пенсійного фонду України від 27 вересня 2010 року N21-2 «Про затвердження Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших платежів», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 жовтня 2010 року за N988/18283 (надаліПостанова) передбачено, що суми платежів, самостійно визначені платником, обліковуються в картках особових рахунків платників шляхом автоматичного перенесення даних з електронної бази звітності платників.

Пунктом 5.2. Постанови встановлено, що для забезпечення контролю за повнотою та своєчасністю розрахунків платників за видами платежів органи Пенсійного фонду проводять облік надходження сум платежів згідно з їх призначенням.

Відповідно пункту 5.3. Постанови показники про надходження сум платежів повинні бути відображені в картках особових рахунків платників.

Пунктом 5.4 Постанови передбачено, що операції здійснюються в картках особових рахунків платників у хронологічному порядку. Облік надходження сум платежів у картках особових рахунків платників здійснюється в порядку календарної черговості настання строків сплати відповідних сум платежів.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачем несвоєчасно сплачувались самостійно нараховані суми єдиного внеску, які вносилися відповідачем до карток особового рахунку позивача.

Крім того, як вбачається з карток особових рахунків платника єдиного внеску, у позивача наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 18 лютого 2011 року по 21 березня 2011 року в сумі 9329,74 грн.

Згідно частини 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» територіальний орган Пенсійного фонду у порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Також, підпунктом «б» пункту 8.2 Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України» затвердженої постновою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року N211 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за N 64/8663 передбачено, що органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки, якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків.

Підстави для звільнення позивача від сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, позивачем суду не доведені.

Зважаючи на те, що позивачем на момент розгляду даної адміністративної справи, не подано доказів сплати заборгованості в сумі 9329,74 грн., не спростовано дану заборгованість та не обгрунтовано в повному обємі неправомірність винесення відповідачем оскаржуваної вимоги, суд вважає, що оскаржувана вимога про сплату боргу, винесена та сформована відповідачем правомірно та у відповідності до норм законодавства України.

Враховуючи наведене, суд вважає, що в задоволені позову слід відмовити.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Кишинський М.І.

Постанова складена в повному обсязі 17 травня 2011 року.