Справа № 127/11840/15-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/11840/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Федчишен С.А.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

27 серпня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

позивача ОСОБА_2

представника відповідача Суркової І.О.

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про щодо оскарження дій та зобов'язання до вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2015 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про оскарження дій та зобов'язання до вчинення певних дій.

Вінницький міський суд Вінницької області постановою від 12.06.2015 року у задоволенні вказаного позову відмовив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги, в свою чергу представник відповідача та третьої особи заперечили проти апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що позивачу з 13.11.2012 року призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", що підтверджується пенсійним посвідченням НОМЕР_1 від 12.12.2012 року.

11.02.2015 року позивач звернувся до відповідача з проханням надати інформацію про причини зменшення розміру його пенсії за лютий 2015 року.

25.02.2015 року відповідач листом №78/П-12 повідомив позивача, що у зв'язку із змінами у законодавстві його пенсія оподатковується податком на доходи фізичних осіб за ставкою 15%.

Позивач вважаючи дії відповідача щодо оподаткування його пенсії протиправними звернувся до суду з адміністративним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Податкового кодексу України , прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства при розгляді адміністративних справ у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчиненні) вони у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Пунктом 1.1. ст. 1 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) визначено, що ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За вимогами ст..164.1 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 р. №71-VIII підпункт 164.2.19 викласти в такій редакції:

«164.2.19. суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати

Згідно з п. 168.3 ст. 168 ПК України розрахунок податкових зобов'язань з оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого у джерела його виплати, проводиться податковим агентом (у тому числі роботодавцем, органами Пенсійного фонду України), поняття якого визначено пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК України.

Відповідно до пп. "е" пп. 165.1.1 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу, із змінами та доповненнями, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається сума пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримувана платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, крім випадку, визначеного пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 ПКУ, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії не підлягають оподаткуванню чи оподатковуються в країні їх виплати.

Особи, які відповідно до ПК України мають статус податкових агентів, зобов'язані подавати у строки, встановлені ПКУ для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду (ст..176 ПК України).

Форма Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма N 1ДФ) та Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку затверджені наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 N 4, зареєстрованим Міністерством юстиції України від 30 січня 2015 року за N 111/26556, який набирав чинності з 1 квітня 2015 року. Згідно з Довідником ознак доходів, наведеним у додатку до Порядку, суми винагород і страхових виплат, які отримує платник податку з бюджетів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування (пп. 165.1.1 п. 165.1 ст. 165 ПКУ), вказуються у податковому розрахунку за ф. 1ДФ з ознакою доходу "128". Крім того, суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення вказуються у податковому розрахунку за ф. 1ДФ з ознакою доходу "184".

Не дивлячись на те, що Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області є суб'єктом владних повноважень (орган виконавчої влади), разом з тим, суд вважає, що право позивача в частині оподаткування пенсії обмежено Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 р. №71-VIII, а тому суб'єктом виступає Верховна Рада України як законодавчий орган. Суд вважає, що право позивача обмежено в частині не стягнення пенсії відповідачем, а в частині внесення змін до діючого законодавства.

Відповідач, в разі невиконання приписів оспорюваного закону, несе відповідальність перед контролюючими органами. Позивачу слід звернутись з позовом до органу законодавчої влади в порядку, передбаченому КАС України.

Апелянт в доводах апеляційної скарги зазначає, що відповідно до статті 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії не підлягають оподаткуванню, а тому на думку позивача відповідач при відрахуванні податку з його пенсії порушив норми чинного законодавства.

Що стосується цього твердження позивача, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 р. №71-VIII який відповідно до його прикінцевих положень, набрав чинності з 1 січня 2015 року до податкового кодексу було внесено ряд змін, які стосуються порядку оподаткування пенсії, а саме пенсій якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць).

Тобто з моменту вступу в силу вказаних змін з пенсій розмір яких перевищує три розміри мінімальної заробітної плати сплачується податок у розмірі встановленому ПК України.

Таким чином на момент виникнення спірних правовідносин регулювання питання про оподаткування пенсії регулювалося одночасно двома різними нормативно-правовими актами, а саме статтею 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та положення статті 164.2.19. Податкового Кодексу України.

Проте колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що застосуванню в даному випадку підлягають норми Податкового кодексу України, так як вони були прийняті пізніше у часі у порівнянні із нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення", за загальним правилом застосування норм у випадку колізії, застосовуються норми закону, що регулюють одні і ті ж правовідносини по різному які були прийняти пізніше у часі, а тому твердження апелянта стосовно цього є недоречними.

Також апелянтом в апеляційній скарзі зазначено, що дії відповідача порушують його конституційні права, а норми Податкового кодексу України, що стосуються оподаткування пенсії є неконституційними.

Колегія суддів із вказаними твердженнями апелянта погодитись не може враховуючи наступне.

Згідно статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ

Отже, суд в порядку здійснення адміністративного судочинства не може перевіряти норми закону на їх відповідність Конституції України, таке право є виключною компетенцією Конституційного Суду України.

Згідно статті 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

На момент існування даних правовідносин норми ПК України які на думку позивача є неконституційними, такими, що не відповідають Конституції України Конституційним Судом України не визнавались та не скасовувались, а отже є чинними та підлягають застосуванню.

Таким чином, до моменту офіційного визнання Конституційним Судом України вказаних норм ПК України неконституційними підстави вважати їх таким відсутні.

Колегія суддів також не бере до уваги твердження апелянта стосовно того, що відповідно до п.4.1.9. Податкового Кодексу України яким передбачено, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року, оскільки відповідно до розділу II. Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 р. №71-VIII положення цього закону набирають чинності з 1 січня 2015 року, тобто вступають в дію із зазначеної дати.

Тобто, вказані положення повинні застосовуватись саме з 01 січня 2015 року так як прямо передбачено вказаним законом, а не зі спливом шести місяців, як зазначає позивач.

Згідно з матеріалами справи, з пенсії позивача утримано з належної до виплати суми податок на доходи фізичних осіб у розмірі 400 грн. 43 коп., та військовий збір у розмірі 40,04 грн за лютий 2015 року.

З аналізу довідки розрахунку пенсії та відповіді, наданої відповідачем на звернення позивача, з якої останньому роз'яснюється характер утримань з нарахованої пенсії вбачається, що пенсія позивача становить 6323,51 грн, тобто перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, тобто сума, що становить 3654,00 грн., а отже підпадає оподаткуванню в частині такого перевищення.

Окрім того, судом також встановлено, що з пенсії позивача утримано 1,5 % військового збору.

Відповідно до положень зазначених положень Податкового кодексу України з 01.01.2015 року об'єктом оподаткування військом збором є доходи, визначені ст.163 Податкового кодексу України, до яких належать суми пенсій, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (в розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (стаття 2 КАС України).

Таким чином враховуючи зазначене колегія суддів приходить до висновку, що Головне Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області утримуючи податок з пенсії ОСОБА_2 діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому прав позивача не порушувало, а отже підстави для визнання дій відповідача протиправними відсутні.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про необгрунтованість заявлених позивачем вимог, які правомірно залишені судом першої інстанції без задоволення.

Апелянтом не надано достатніх доказів в підтвердження доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 червня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 02 вересня 2015 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Біла Л.М.

Матохнюк Д.Б.