Справа № 806/1850/15
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2015-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Капинос О.В.
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
УХВАЛА

іменем України

"31" серпня 2015 р. Справа № 806/1850/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

при секретарі Лялевич С.С. ,

за участю представника позивачів,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від "25" червня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Богунського районного відділу в м.Житомирі Державної міграційної служби України в Житомирській області, треті особи- Комунальне підприємство "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №14" , ОСОБА_5 про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись в суд з позовом до Богунського районного відділу в м. Житомирі Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання неправомірними дій щодо реєстрації 12 серпня 2005 року третьої особи ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1 та зобов"язання скасувати реєстрацію.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015 року позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишено без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду.

Не погоджуючись з ухвалою, її оскаржила позивач ОСОБА_3, яка вважає, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду. В апеляційній скарзі зазначає, що суд безпідставно не взяв до уваги пояснення про те, що про порушення права внаслідок реєстрації в квартирі ОСОБА_5 позивачам стало відомо з листа ВЖРЕП-14 від 05.12.2014 року №448, а висновки суду про обізнаність щодо порушеного права, ще у 2005 році, є безпідставними.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд виходив із того, що позивачами без поважних причин пропущено встановлений ст.99 КАС України шестимісячний строк звернення до суду.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Внаслідок пропущення строків звернення до адміністративного суду для позивача наступають негативні юридичні наслідки.

Слід зауважити, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Як вбачається із змісту позовної заяви, в травні 2015 року позивачі порушили питання про визнання реєстрації ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_2, здійсненої 12.08.2005 року протиправною з тих підстав відсутності згоди на реєстрацію всіх співвласників квартири.

Обґрунтовуючи позов, позивачі зазначили, що про порушення права внаслідок реєстрації ОСОБА_5 їм стало відомо з листа ВЖРЕП-14 від 05.12.2014 р. , в якому йдеться про те, що ОСОБА_5 зареєстрована лише на частину квартири, яка приватизована її чоловіком ОСОБА_4

Як встановив суд і підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_5 08 січня 2004 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 Від шлюбу подружжя мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно Свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1, виданого 16 грудня 2002 року відділом приватизації Житомирського міськвиконкому, квартира АДРЕСА_3 належить на праві спільної сумісної власності в рівних долях ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Відповідно до довідки ВЖРЕП-14 №448 від 05.12.2014 року, 12 серпня 2005 року ОСОБА_5 була зареєстрована у вказаній квартирі як член сім"ї власника за його згодою на частину приватизованої ним жилої площі (а.с.7).

У зв"язку із розірванням шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_4, виник спір щодо подальшого користування квартирою ОСОБА_5, що підтверджується ухваленими у відповідних справах судовими рішеннями.

За наслідками розгляду цивільних справ щодо права ОСОБА_5 на користування спірною квартирою, суд визнав житлові права останньої порушеними, постановив про вселення її в квартиру із малолітнім сином та зобов"язав ОСОБА_4 не чинити перешкод у користуванні житлом.

Отже, колегія суддів вважає, що позивачі, звертаючись 29 липня 2013 року з позовом про визнання ОСОБА_5 такою, що втратила право на користування спірною квартирою та зняття її з реєстраційного обліку за вказаною адресою ( а.с.37) знали про порушення свого права .

Відтак, визначений законом шестимісячний строк для звернення до суду за захистом порушеного права сплинув 30 січня 2014 року.

До суду ж позивачі звернулись лише 18 травня 2015 року, тобто, поза межами встановленого строку.

Суд першої інстанції правильно відхилив покликання позивачів на те, що вони дізнались про порушення їх прав лише в грудні 2014 року з листа ВЖРЕП-!4.

У даному випадку має місце не усвідомлення позивачами про порушення їх права, а встановлення наявності правової підстави для звернення до суду з позовом, що не є тотожними поняттями .

Згідно ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог КАС України визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення особою відповідних дій.

Зважаючи на викладене, оскільки позивачі не навели суду таких обставин, які відповідають цим критеріям, суд першої інстанції правильно застосував наслідки, встановлені ст. 100 КАС України.

Одночасно, колегія суддів зауважує, що незнання позивачами положень чинного законодавства не може бути визнано поважною причиною пропуску процесуального строку.

У рішенні в справі «Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року та рішенні в справі «Стаббігс та інші проти Великобританії» від 22 жовтня 1996 року Європейським Судом з прав людини вказано на те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від "25" червня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення виготовлено "31" серпня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_4,10004 ОСОБА_4 АДРЕСА_4,10004

3- відповідачу/відповідачам: Богунський районний відділ в м.Житомирі Державної міграційної служби України в Житомирській області вул.Котовського,75,м.Житомир,10030

4-третій особі: Комунальне підприємство "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №14" - вул.Гречка, 5,м.Житомир,10004,

ОСОБА_5 - АДРЕСА_4,10004,