Справа № 820/15649/14
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2015-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"28" серпня 2015 р. № 820/15649/14

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Сайко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "КТ УКРАЇНА"
до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС
про скасування податкових повідомлень-рішень ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "КТ Україна" звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів № НОМЕР_1 від 29.08.2014 року про сплату 7 230 371, 00 грн. податку на прибуток і штрафних (фінансових) санкцій 1 807 592,75 грн., та № НОМЕР_2 від 29.08.2014 року про сплату 1 298 614,00 грн. податку на додану вартість і штрафних (фінансових) санкцій 649 307,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що приймаючи спірні податкові повідомлення-рішення, контролюючий орган дійшов до неправомірного висновку про порушення позивачем вимог діючого законодавства. Так, підставою для збільшення позивачу суми грошового зобовязання з податку на прибуток та податку на додану вартість, слугували висновки контролюючого органу про завищення підприємством у перевіряємий період витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування, а також заниження податку на додану вартість у звязку з тим, що діяльність контрагентів ТОВ ПРОДМАРКЕТ 2012, ТОВ НЕОПРОМТРЕЙДИНГ, ТОВ ТВ ТРАНС, ТОВДЕЛЬТА КЛ, ТОВ ДІМАЛС ЛТД, ТОВ ТОРГОВИЙ ДІМ СТИРОПЛЕН, ТОВ АЛКЕСТ ГРУП, ТОВ ПРЕСТИЖ СТРОЙ 2012, ТОВ ПК УНІТЕК, ТОВ ЕПРО-ДІВАЙС, ТОВ ТРУ КАМ має ознаки фіктивності. Разом з тим, оскільки у позивача наявні всі первині документи які підтверджують факт взаємовідносин із вищезазначеними контрагентами, то він мав встановлене законом право на віднесення сум по даним взаємовідносинам до складу витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування та формування на їх підставі податкового кредиту з податку на додану вартість.

Таким чином оскаржувані податкові повідомлення-рішення є незаконними та таким, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України.

Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання зявився, щодо задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі зазначивши, що податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 29.08.2014 року про сплату 7 230 371, 00 грн. податку на прибуток і штрафних (фінансових) санкцій 1 807 592,75 грн., та № НОМЕР_2 від 29.08.2014 року про сплату 1 298 614,00 грн. податку на додану вартість і штрафних (фінансових) санкцій 649 307,00 грн. є законними та такими, що винесені в межах чинного законодавства України.

Судом встановлено, що ТОВ "КТ Україна" , пройшло передбачену діючим законодавством процедуру державної реєстрації, зареєстроване Харківською районною державною адміністрацією Харківської області 05.03.2013року, що підтверджується довідкою з ЄДРПОУ № 845954 та перебуває на обліку як платник податків та зборів в Спеціалізованій ДПІ.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 19.06.2014року по 07.08.2014року співробітниками Спеціалізованої ДПІ проведено документальну планову перевірку ТОВ "КТ Україна" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2012року по 31.12.2013року, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012року по 31.12.2013року, за наслідками якої складено Акт № 242/28-09-39-01-03/37682336 від 14.08.2014року.

Під час перевірки були встановлені порушення позивачем вимог діючого законодавства, зокрема:

- п.п. 135.1, п. 135.2, пп. 135.4.1 п. 135.4, пп. 135.5.4, пп. 135.5.15 п. 135.5 ст. 135, п.137.1, п. 137.16 ст. 137, п. 153.5 ст. 153, пп.138.1. п. 138.1, п.138.2, п.138.4, п.138.8 ст. 138, ПК України, що призвело до заниження суми податку на прибуток на суму 7230371,00грн.;

- пп. 192.1.1, пп.192.1.2, п.192.1, п. 192.3 п.192.3, п. 198.1, п.198.2 п. 198.3, п. 198. 6 ст. 198, п.201.1, п.201.4, п. 201.6, п.201.7, п.201.8, п.201.10 ст. 201 ПК України, внаслідок чого підприємством занижено суму податку на додану вартість на загальну суму 1298614грн.;

- п. 239 ст. 239 ПК України, внаслідок чого встановлено порушення розрахунку за першу реєстрацію транспортних засобів за 2012рік по терміну подання до 30.07.2012року, фактично розрахунок надано 25.09.2012року.

На підставі вищезазначеного акту, податковим органом було прийнято податкові повідомлення-рішення:

- форми Р № НОМЕР_1 від 29.08.2014 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств у загальному розмірі 9037963,75грн.;

- форми Р № НОМЕР_2 від 29.08.2014 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у загальному розмірі 1947921,00грн.

Під час розгляду справи встановлено та підтверджується податковим органом в акті перевірки, що фактичною підставою для визначення позивачу суми грошового зобовязання на підставі оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, слугувала інформація встановлена при перевірці контрагентів позивача по ланцюгу постачання, за наслідками якої встановлено відсутність ознак реальності вчинення господарських операцій з контрагентами ТОВ ПРОДМАРКЕТ 2012, ТОВ НЕОПРОМТРЕЙДИНГ, ТОВ ТВ ТРАНС, ТОВДЕЛЬТА КЛ, ТОВ ДІМАЛС ЛТД, ТОВ ТОРГОВИЙ ДІМ СТИРОПЛЕН, ТОВ АЛКЕСТ ГРУП, ТОВ ПРЕСТИЖ СТРОЙ 2012, ТОВ ПК УНІТЕК, ТОВ ЕПРО-ДІВАЙС, ТОВ ТРУ КАМ.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ТОВ "КТ Україна", у перевіряємий період мало господарські відносини із ТОВ ПРОДМАРКЕТ 2012, ТОВ НЕОПРОМТРЕЙДИНГ, ТОВ ТВ ТРАНС, ТОВДЕЛЬТА КЛ, ТОВ ДІМАЛС ЛТД, ТОВ ТОРГОВИЙ ДІМ СТИРОПЛЕН, ТОВ АЛКЕСТ ГРУП, ТОВ ПРЕСТИЖ СТРОЙ 2012, ТОВ ПК УНІТЕК, ТОВ ЕПРО-ДІВАЙС, ТОВ ТРУ КАМ", щодо діяльності з якими у контролюючого органу виникли зауваження (т.1. а.с. 30-31).

Щодо взаємовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю Продмаркет 2012.

Як було встановлено під час розгляду справи та підтверджується наявними в ній матеріалами, між ТОВ КТ Україна та ТОВ Продмаркет 2012 укладено договір купівлі-продажу № 15/15 від 15.05.2013року, відповідно до умов п.1.1. якого ТОВ КТ Україна (Продавець) зобов`язується передати у власність ТОВ Продмаркет 2012 (Покупець) товар (партію товару), а Покупець в порядку і на умовах договору зобов`язується прийняти і оплатити товар. Загальна кількість товару, що підлягає поставці визначається специфікаціями (накладними), які є невід`ємними додатками до договору. (п.1.2-1.3 Договору).

Розрахунок між сторонами проводиться в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця.(п.2.3 Договору).

На підтвердження факту оплати вартості ТМЦ позивачем було надано та долучено до матеріалів справи відповідні платіжні доручення (т.3 а.с 125, 140-143, 152, 167-169, 176-177, 189-191, 200-202, 206, 213, 217), що були також відображені бухгалтерською проводкою Дт 311Кт361, що підтверджується податковим органом в акті перевірки.

Згідно п. 2.4 Договору, доставка товару здійснюється за рахунок Покупця.

Відповідно до приписів п. 4.1 Договору, прийом-передача товару здійснюється відповідно до норм діючого законодавства з урахуванням вимог, встановлених Договором.

На підтвердження реальності виконання умов договору, позивач надав до суду відповідні видаткові (т. 3 а.с. 123, 129, 138-139, 147-148, 151, 157-158, 161, 165-166, 172, 175, 181, 186-187, 194, 198-199, 205, 210-211та податкові накладні (т.3 а.с. 122, 126-128, 130-137, 144-146, 149, 153-156, 159-160, 162-164, 170-171, 173-174, 178-180, 182-185, 192-193, 195-197, 203-204, 207209, 214216а також копії відповідних довіреностей на отримання ТМЦ (т.3 а.с 124, 188, 212).

Як вбачається з матеріалів справи, видача товару Покупцеві проводилась зі складу Продавця, який перебуває у платному користуванні ТОВ КТ Україна (Продавець) на підставі договору оренди № 06/01/12 від 01.01.2012року та договору суборенди нежитлового приміщення № 03/01/12 від 01.01.2012року, реальність виконання яких підтверджується наданими позивачем відповідними актами прийому-передачі нежитлових приміщень. Вказані обставини підтверджуються контролюючим органом в акті перевірки (т 1, а.с 34) та водночас суперечить висновку перевіряючого про відсутність у позивача складських приміщень ( т.1. а.с. 79).

Також, між ТОВ Продмаркет 2012 (Продавець) та ТОВ КТ Україна (Покупець) укладено договір купівлі-продажу № 1/06/13 від 03.06.2013року, відповідно до умов п.1.1. якого ТОВ Продмаркет 2012 (Продавець) зобов`язується передати у власність ТОВ КТ Україна (Покупець) товар (партію товару), а Покупець в порядку і на умовах договору зобов`язується прийняти і оплатити товар. Загальна кількість товару, що підлягає поставці визначається специфікаціями (накладними), які є невід`ємними додатками до договору. (п.1.2-1.3 Договору).

Розрахунок між сторонами проводиться в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця.(п.2.3 Договору).

На підтвердження факту оплати вартості ТМЦ позивачем було надано та долучено до матеріалів справи відповідні платіжні доручення ( т.3 а.с 13-27), що підтверджується податковим органом в акті перевірки.

Згідно п. 2.4 Договору, доставка товару здійснюється за рахунок Покупця.

Відповідно до приписів п. 4.1 Договору, прийом-передача товару здійснюється відповідно до норм діючого законодавства з урахуванням вимог, встановлених Договором.

На підтвердження реальності виконання умов договору, позивач надав до суду відповідні видаткові ( т.2 а.с.162-165, 171-207, 219-227, 239-246, т. 3 а.с. 28-40, 58-69, 85-92, 103-108) та податкові накладні (т.2 а.с 168-170, 210-218, 230-238, т. 3 а.с. 1-12, 43-57, 72-84, 95-102. 111-119) ТТН (т.2 а.с. 166-167, 208-209, 228-229, 247-248. т.3 а.с. 41-42, 70-71, 93-94, 109-110) а також копії відповідних довіреностей на отримання ТМЦ (т.3 а.с 124, 188, 212).

Також суд зазначає, що форма та зміст документів первинної бухгалтерської звітності, наданих суду на підтвердження виконання договору поставки, відповідають вимогам закону і свідчать про реальність операцій проведених договірними сторонами. Зокрема, податкові накладні, що в силу приписів податкового закону є підставою для формування податкового кредиту, не містять недоліків форми або змісту, що зумовлюють для них втрату доказової сили в розумінні ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні або виключають можливість їх використання платником при відображенні при декларуванні та (або) підтвердженні показників податкової звітності.

Щодо взаємовідносин з ТОВ НЕОПРОМТРЕЙДИНГ.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ КТ Україна (Продавець) та ТОВ НЕОПРОМТРЕЙДИНГ (Покупець) укладено договір купівлі-продажу № 12/13 від 24.01.2013року, відповідно до умов п.1.1. якого ТОВ КТ Україна (Продавець) зобов`язується передати у власність ТОВ НЕОПРОМТРЕЙДИНГ (Покупець) товар (партію товару), а Покупець в порядку і на умовах договору зобов`язується прийняти і оплатити товар. Загальна кількість товару, що підлягає поставці визначається специфікаціями (накладними), які є невід`ємними додатками до договору. (п.1.2-1.3 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується податковим органом, розрахунок по договору № 12/13 від 24.01.2013року проведено шляхом взаємозаліку, відповідно до договору відступлення права вимоги № 1/13 від 25.02.2013року, відповідно до умов якого ТОВ КТ УКРАЇНА( Первісний кредитор) та Приватне підприємство Сузір'я Альпіон (Новий кредитор), на підставі глави 47 Цивільного кодексу України з метою уступки права вимоги за Договором купівлі-продажу №12/13 від 24.01.2013р., укладеним між Первісним Кредитором і Товариством з обмеженою відповідальністю НЕОПРОМТРЕЙДИНГ (Боржником).

Згідно п.1 Договору № 1/13 від 25.02.2013року, первісний кредитор уступає Новому кредитору дійсні вимоги, зазначені у п. 2 вказаного Договору № 1/13 від 25.02.2013року, а Новий кредитор стає кредитором за вказаним Договором № 12/13 від 24.01.2013року.

Дійсність права вимоги, що передається за Договором № 1/13 від 25.02.2013року засвідчується видатковими накладними. (п.4 Договору).

Також, між ТОВ ЕНЕРГОСТРОЙ (Новий боржник), ТОВНЕОІГРОМТРЕЙДИНГ (Первісний боржник) та ТОВ КТ УКРАЇНА (Кредитор), укладено Договір про переведення боргу № 1/07/13 від 02.07.2013року, який регулює відносини, пов'язані із заміною зобов'язаної сторони (Первісного боржника) у зобов'язанні, що виникає із договору купівлі-продажу №12/13 від 24.01.2013року, укладеного між Первісним боржником та Кредитором .

Відповідно до п. 1 Договору № 1/07/13 від 02.07.2013року, Первісний боржник переводить на Нового боржника борг (грошове зобов'язання) у розмірі 1177100 грн. 00 коп., що виник на підставі п. 6.1 договору №12/13 від 24.01.2013року.

На підтвердження реальності виконання договору №12/13 від 24.01.2013року , позивачем долучені до матеріалів справи відповідні податкові (т.4 а.с. 2-3, 5-6, 10-12, 14-15, 17-19, 21-28, 33-35, 37-39), видаткові накладні (т.4 а.с. 4, 7, 13, 16, 20, 29, 36, 40), а також довіреності на отримання ТМЦ (т. 4 а.с. 8, 32, 41).

Щодо взаємовідносин з ТОВ Дельта КЛ.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ КТ Україна (Продавець) та ТОВ Дельта КЛ укладено договір купівлі-продажу № 51/13 від 11.03.2013року, відповідно до умов п.1.1. якого ТОВ КТ Україна (Продавець) зобов`язується передати у власність ТОВ Дельта КЛ (Покупець) товар (партію товару), а Покупець в порядку і на умовах договору зобов`язується прийняти і оплатити товар. Загальна кількість товару, що підлягає поставці визначається специфікаціями (накладними), які є невід`ємними додатками до договору. (п.1.2-1.3 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується податковим органом, розрахунок по договору № 51/13 від 11.03.2013року проведено шляхом взаємозаліку, відповідно до договору відступлення права вимоги № 3/13 від 18.03.2013року, відповідно до умов якого ТОВ КТ УКРАЇНА( Первісний кредитор)та ТОВ АКВІТА ЛТД ЮНІОН (Новий кредитор), на підставі глави 47 Цивільного кодексу України з метою уступки права вимоги за Договором купівлі-продажу № 51/13 від 11.03.2013року, укладеним між Первісним Кредитором і ТОВ Дельта КЛ(Боржником).

Згідно п.1 Договору № 3/13 від 18.03.2013року, первісний кредитор уступає Новому кредитору дійсні вимоги, зазначені у п. 2 вказаного Договору, а Новий кредитор стає кредитором за вказаним Договором № 51/13 від 11.03.2013року.

Дійсність права вимоги, що передається за Договором № 3/13 від 18.03.2013року засвідчується видатковими накладними. (п.4 Договору).

На підтвердження реальності виконання договору № 51/13 від 11.03.2013року, позивачем долучені до матеріалів справи відповідні податкові (т. 4 а.с. 189-192, 196-201, 205-208), видаткові накладні( т.4 а.с. 186-187, 193-195, 202-203), а також довіреності на отримання ТМЦ (т. 4 а.с. 188, 204).

Щодо взаємовідносин з ТОВ ДІМАЛС ЛТД.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ КТ Україна (Продавець) та ТОВ ДІМАС ЛТД укладено договір купівлі-продажу № 212/13 від 13.08.2013року, відповідно до умов п.1.1. якого ТОВ КТ Україна (Продавець) зобов`язується передати у власність ТОВ ДІМАС ЛТД (Покупець) товар (партію товару), а Покупець в порядку і на умовах договору зобов`язується прийняти і оплатити товар. Загальна кількість товару, що підлягає поставці визначається специфікаціями (накладними), які є невід`ємними додатками до договору. (п.1.2-1.3 Договору).

Розрахунок між сторонами проводиться в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця.(п.2.3 Договору).

На підтвердження факту оплати вартості ТМЦ позивачем було надано та долучено до матеріалів справи відповідні платіжні доручення (т.4 а.с.220, 225, 234), що підтверджується податковим органом в акті перевірки.

Згідно п. 2.4 Договору, доставка товару здійснюється за рахунок Покупця.

Відповідно до приписів п. 4.1 Договору, прийом-передача товару здійснюється відповідно до норм діючого законодавства з урахуванням вимог, встановлених Договором.

На підтвердження реальності виконання умов договору № 212/13 від 13.08.2013року, позивач надав до суду відповідні видаткові (т.4 а.с. 213, 218, 223, 228, 232) та податкові накладні (т.4 а.с. 211-212, 216-217, 221-222, 226, 230-231)а також копії відповідних довіреностей на отримання ТМЦ (т.4 а.с. 214-215, 219, 224, 229, 233).

Щодо взаємовідносин з ТОВ Будівельний центр Спектр.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ КТ Україна (Продавець) та ТОВ Будівельний центр Спектр.

укладено договір купівлі-продажу № 235/13 від 11.09.2013року, відповідно до умов п.1.1. якого ТОВ КТ Україна (Продавець) зобов`язується передати у власність ТОВ Будівельний центр Спектр (Покупець) товар (партію товару), а Покупець в порядку і на умовах договору зобов`язується прийняти і оплатити товар. Загальна кількість товару, що підлягає поставці визначається специфікаціями (накладними), які є невід`ємними додатками до договору. (п.1.2-1.3 Договору).

Розрахунок між сторонами проводиться в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця.(п.2.3 Договору).

На підтвердження факту оплати вартості ТМЦ позивачем було надано та долучено до матеріалів справи відповідні платіжні доручення (т. 4, а.с. 249, т.5 а.с. 12, 17-18, 35, 40, 45, 55, 62, 66, 74), що підтверджується податковим органом в акті перевірки.

Згідно п. 2.4 Договору, доставка товару здійснюється за рахунок Покупця.

Відповідно до приписів п. 4.1 Договору, прийом-передача товару здійснюється відповідно до норм діючого законодавства з урахуванням вимог, встановлених Договором.

На підтвердження реальності виконання умов договору № 235/13 від 11.09.2013року, позивач надав до суду відповідні видаткові (т. 4 а.с. 237-238, 243-244, т. 5 а.с. 1-2, 8, 13, 23, 25, 27, 31, 36, 41, 46, 51, 56, 63, 67, 71) та податкові накладні (т.4. а.с 240-242, 246-248, т. 5 а.с. 4-7, 10-11, 15-16, 19-22, 29-30, 33-34, 37-39, 43-44, 48-50, 53-54, 59-61, 64-65, 69-70, 72-73), а також копії відповідних довіреностей на отримання ТМЦ (т.4 а.с. 239, 245, т. 5, а.с. 3, 9, 14, 24, 26, 28, 32, 42, 47, 52, 57-58, 68).

Щодо взаємовідносин з ТОВ Торговий дім Стироплен.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ КТ Україна (Продавець) та ТОВ Торговий дім Стироплен укладено договір купівлі-продажу № 840/12 від 25.09.2012року, відповідно до умов п.1.1. якого ТОВ КТ Україна (Продавець) зобов`язується передати у власність ТОВ Торговий дім Стироплен. (Покупець) товар (партію товару), а Покупець в порядку і на умовах договору зобов`язується прийняти і оплатити товар. Загальна кількість товару, що підлягає поставці визначається специфікаціями (накладними), які є невід`ємними додатками до договору. (п.1.2-1.3 Договору).

Розрахунок між сторонами проводиться в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця.(п.2.3 Договору).

На підтвердження факту оплати вартості ТМЦ позивачем було надано та долучено до матеріалів справи відповідні платіжні доручення (т. 5 а.с. 86, 95, 101, 110), що підтверджується податковим органом в акті перевірки.

Згідно п. 2.4 Договору, доставка товару здійснюється за рахунок Покупця.

Відповідно до приписів п. 4.1 Договору, прийом-передача товару здійснюється відповідно до норм діючого законодавства з урахуванням вимог, встановлених Договором.

На підтвердження реальності виконання умов договору № 840/12 від 25.09.2012року, позивач надав до суду відповідні видаткові ( т.5 а.с. 79, 84, 89, 93, 99, 104, 108) та податкові накладні (т. 5 а.с. 77-78, 81-83, 87-88, 91-92, 96-98, 102-103, 106-107), а також копії відповідних довіреностей на отримання ТМЦ (т.5 а.с. 80, 85, 90, 94, 100, 105, 109).

Щодо взаємовідносин з ТОВ Алкест груп.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ КТ Україна (Продавець) та ТОВ Алкест груп укладено договір купівлі-продажу № 839/12 від 25.09.2012року, відповідно до умов п.1.1. якого ТОВ КТ Україна (Продавець) зобов`язується передати у власність ТОВ Алкест груп. (Покупець) товар (партію товару), а Покупець в порядку і на умовах договору зобов`язується прийняти і оплатити товар. Загальна кількість товару, що підлягає поставці визначається специфікаціями (накладними), які є невід`ємними додатками до договору. (п.1.2-1.3 Договору).

Розрахунок між сторонами проводиться в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця.(п.2.3 Договору).

На підтвердження факту оплати вартості ТМЦ позивачем було надано та долучено до матеріалів справи відповідні платіжні доручення (т. 5 а.с. 119, 124), що підтверджується податковим органом в акті перевірки.

Згідно п. 2.4 Договору, доставка товару здійснюється за рахунок Покупця.

Відповідно до приписів п. 4.1 Договору, прийом-передача товару здійснюється відповідно до норм діючого законодавства з урахуванням вимог, встановлених Договором.

На підтвердження реальності виконання умов договору № 839/12 від 25.09.2012року, позивач надав до суду відповідні видаткові (т. 5 а.с. 116-117, 122) та податкові накладні (т. 5 а.с. 113-115, 120-121), а також копії відповідних довіреностей на отримання ТМЦ (т. 5 а.с. 118, 123).

Щодо взаємовідносин з ТОВ Престиж строй 2012.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ КТ Україна (Продавець) та ТОВ Престиж строй 2012 укладено договір купівлі-продажу № 776/12 від 02.08.2012року, відповідно до умов п.1.1. якого ТОВ КТ Україна (Продавець) зобов`язується передати у власність ТОВ Престиж строй 2012 (Покупець) товар (партію товару), а Покупець в порядку і на умовах договору зобов`язується прийняти і оплатити товар. Загальна кількість товару, що підлягає поставці визначається специфікаціями (накладними), які є невід`ємними додатками до договору. (п.1.2-1.3 Договору).

Розрахунок між сторонами проводиться в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця.(п.2.3 Договору).

На підтвердження факту оплати вартості ТМЦ позивачем було надано та долучено до матеріалів справи відповідні платіжні доручення (т. 5 а.с. 132, 141-142, 153,161-163, 173-176, 182-183, 188, 197-200, 208, 213-214), що підтверджується податковим органом в акті перевірки.

Згідно п. 2.4 Договору, доставка товару здійснюється за рахунок Покупця.

Відповідно до приписів п. 4.1 Договору, прийом-передача товару здійснюється відповідно до норм діючого законодавства з урахуванням вимог, встановлених Договором.

На підтвердження реальності виконання умов договору № 776/12 від 02.08.2012року, позивач надав до суду відповідні видаткові (т. 5 а.с. 130, 136, 140, 147-148, 152, 157, 160, 166, 169, 172, 180, 187, 192, 196, 203, 206, 211) та податкові накладні (т.5 а.с. 127-129, 133-135, 137-139, 143-146, 150-151, 154-156, 158-159, 164-165, 167-168, 170-171, 177-179, 184-186, 189-191, 193-195, 201-202, 204-205, 209-210), а також копії відповідних довіреностей на отримання ТМЦ (т.5. а.с. 131, 149, 181, 207, 212).

Щодо взаємовідносин з ТОВ ТРУ КАМ.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ КТ Україна (Продавець) та ТОВ ТРУ КАМ укладено договір купівлі-продажу № 50/13 від 11.03.2013року, відповідно до умов п.1.1. якого ТОВ КТ Україна (Продавець) зобов`язується передати у власність ТОВ ТРУ КАМ (Покупець) товар (партію товару), а Покупець в порядку і на умовах договору зобов`язується прийняти і оплатити товар. Загальна кількість товару, що підлягає поставці визначається специфікаціями (накладними), які є невід`ємними додатками до договору. (п.1.2-1.3 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується податковим органом, розрахунок по договору № 50/13 від 11.03.2013року проведено шляхом взаємозаліку, відповідно до договору відступлення права вимоги № 4/13 від 25.03.2013року, відповідно до умов якого ТОВ КТ УКРАЇНА( Первісний кредитор)та ТОВ Д.Т.Р. ОСОБА_1 (Новий кредитор), на підставі глави 47 Цивільного кодексу України з метою уступки права вимоги за Договором купівлі-продажу № 50/13 від 11.03.2013року, укладеним між Первісним Кредитором і ТОВ ТРУ КАМ(Боржником).

Згідно п.1 Договору № 4/13 від 25.03.2013року, первісний кредитор уступає Новому кредитору дійсні вимоги, зазначені у п. 2 вказаного Договору, а Новий кредитор стає кредитором за вказаним Договором № 50/13 від 11.03.2013року.

Дійсність права вимоги, що передається за Договором № 3/13 від 18.03.2013року засвідчується видатковими накладними. (п.4 Договору).

На підтвердження реальності виконання договору № 50/13 від 11.03.2013року, позивачем долучені до матеріалів справи відповідні податкові (т. 6 а.с. 245в-247а), видаткові накладні (т. 6 а.с. 245-245а, 248-249), а також довіреності на отримання ТМЦ (т. 6 а.с. 245б, 250) .

Щодо взаємовідносин з ТОВ ПК УНІТЕК.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ КТ Україна (Продавець) та ТОВ ПК УНІТЕК укладено договір купівлі-продажу № 123/13 від 15.05.2013року, відповідно до умов п.1.1. якого ТОВ КТ Україна (Продавець) зобов`язується передати у власність ТОВ ПК УНІТЕК(Покупець) товар (партію товару), а Покупець в порядку і на умовах договору зобов`язується прийняти і оплатити товар. Загальна кількість товару, що підлягає поставці визначається специфікаціями (накладними), які є невід`ємними додатками до договору. (п.1.2-1.3 Договору).

Розрахунок між сторонами проводиться в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця.(п.2.3 Договору).

На підтвердження факту оплати вартості ТМЦ позивачем було надано та долучено до матеріалів справи відповідні платіжні доручення ( т. 5 а.с. 220, 231, 236-237, т.6 а.с. 17, 27, 37, 45, 57, 50), що підтверджується податковим органом в акті перевірки.

Згідно п. 2.4 Договору, доставка товару здійснюється за рахунок Покупця.

Відповідно до приписів п. 4.1 Договору, прийом-передача товару здійснюється відповідно до норм діючого законодавства з урахуванням вимог, встановлених Договором.

На підтвердження реальності виконання умов договору № 123/13 від 15.05.2013року, позивач надав до суду відповідні видаткові (т. 5 а.с.219, 223, 229, т.6 а.с. 5-6, 14-16, 22-23, 26, 31, 35, 40, 43, 48-49, 53, 56) та податкові накладні (т. 5 а.с. 217-218, 211-222, 224-228, 232-235, т. 6 а.с. 1-4, 8-13, 18-21, 24-25, 28-30, 32-34, 36, 38-39, 41-42, 46-47, 51-52, 54-55), а також копії відповідних довіреностей на отримання ТМЦ (т. 5 а.с. 230, т. 6 а.с. 36, 44).

Щодо взаємовідносин з ТОВ ЕПРО -ДІВАЙС.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ КТ Україна (Продавець) та ТОВ ЕПРО -ДІВАЙС укладено договір купівлі-продажу № 806/12 від 27.08.2012року, відповідно до умов п.1.1. якого ТОВ КТ Україна (Продавець) зобов`язується передати у власність ТОВ ЕПРО - ДІВАЙС (Покупець) товар (партію товару), а Покупець в порядку і на умовах договору зобов`язується прийняти і оплатити товар. Загальна кількість товару, що підлягає поставці визначається специфікаціями (накладними), які є невід`ємними додатками до договору. (п.1.2-1.3 Договору).

Розрахунок між сторонами проводиться в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця (п.2.3 Договору).

На підтвердження факту оплати вартості ТМЦ позивачем було надано та долучено до матеріалів справи відповідні платіжні доручення ( т. 6 а.с. 66, 72, 82, 87, 95-96, 103, 107-108, 113, 117, 122-123, 127, 129, 136-137, 141, 144, 148, 157-159, 166, 177, 187, 191, 197-198, 204-205, 209, 213, 218, 226, 230в, 232б-232в, 234, 236, 237, 240-240а, 241-241б, 243а244), що підтверджується податковим органом в акті перевірки.

Згідно п. 2.4 Договору, доставка товару здійснюється за рахунок Покупця.

Відповідно до приписів п. 4.1 Договору, прийом-передача товару здійснюється відповідно до норм діючого законодавства з урахуванням вимог, встановлених Договором.

На підтвердження реальності виконання умов договору № 806/12 від 27.08.2012року, позивач надав до суду відповідні видаткові (т.6 а.с. 60-61, 67, 69, 73, 78, 83, 88, 92, 97, 100, 104, 109, 114, 124, 130-131, 146, 149, 154, 160-16, 167-168, 173, 180-182. 188, 192-193, 199, 206, 210, 214, 219-220, 227-228, 231-231а, 233, 234а-234б, 236а, 237а, 238б- 238в, 241в-242а) та податкові накладні (т.6 а.с. 63-64, 68, 70-71, 75-77, 79-81, 85-86, 90-91, 93-94, 98-99, 102, 105-106, 111-112, 115-116, 118, 120-121, 125-126, 132-135, 138-140, 142-143, 145, 151-153, 155-156, 162-165, 169-172, 174-176, 178-179, 183-186, 189-190, 194-196, 201-203, 207-208, 211-212, 216-217, 221-225, 229-230б, 231б-232а, 233б-233в, 235235в, 236б-236в, 237в-238а, 239-239в, 240б-240в, 242б-243), а також копії відповідних довіреностей на отримання ТМЦ (т.6 а.с. 62, 74, 84, 89, 101, 110, 119, 147, 150, 200, 215, 233а, 234в, 237б).

Щодо взаємовідносин з ТОВ ТВ Транс.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ КТ Україна (Продавець) та ТОВ ТВ Транс укладено договір купівлі-продажу № 774/12 від 31.07.2012року, відповідно до умов п.1.1. якого ТОВ КТ Україна (Продавець) зобов`язується передати у власність ТОВ ТВ Транс (Покупець) товар (партію товару), а Покупець в порядку і на умовах договору зобов`язується прийняти і оплатити товар. Загальна кількість товару, що підлягає поставці визначається специфікаціями (накладними), які є невід`ємними додатками до договору. (п.1.2-1.3 Договору).

Розрахунок між сторонами проводиться в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця.(п.2.3 Договору).

На підтвердження факту оплати вартості ТМЦ позивачем було надано та долучено до матеріалів справи відповідні платіжні доручення (т.4 а. с 48-49, 55, 62,70-71,76-78, 84-85, 93-94, 111-113, 125-128, 133-134, 139-140, 145, 149, 155, 162, 168-169, 173, 181-182), що підтверджується податковим органом в акті перевірки.

Згідно п. 2.4 Договору, доставка товару здійснюється за рахунок Покупця.

Відповідно до приписів п. 4.1 Договору, прийом-передача товару здійснюється відповідно до норм діючого законодавства з урахуванням вимог, встановлених Договором.

На підтвердження реальності виконання умов договору № 774/12 від 31.07.2012року, позивач надав до суду відповідні видаткові (т. 4, а.с. 44, 50, 52, 56-57, 63, 67, 72-73, 79, 86, 89, 95, 98, 103, 107, 114-115, 120-121, 129, 135, 141, 146, 150, 156, 159,163, 170, 174, 177) та податкові накладні (т.4 а.с. 46-47, 51, 53-54, 59-61, 64-66, 68-69, 74-75, 81-83, 87-88, 90-92, 96-97, 99-102, 104-106, 107-110, 117-119, 122-124, 131-132, 137-138, 143-144, 147-148, 152-154, 157-158, 160-161, 165-167, 171-172, 175-176, 179-180), а також копії відповідних довіреностей на отримання ТМЦ (т. 4. а.с. 45, 58, 80, 116, 130, 136, 142, 151, 164, 178).

В докази підтвердження господарської діяльності, з реальним настанням правових наслідків та виконання договорів, позивач надав до суду копії документів, а саме: картки рахунку 28/1 за липень 2012 р. грудень 2013 р.; штатний розпис ТОВ «КТ УКРАЇНА" з липня 2012 р. грудень 2012 р.; штатний розпис ТОВ «КТ УКРАЇНА" з січня 2013 р. грудень 2013 р.; договір суборенди нежитлового приміщення №06/01/12 від 01.01.12 р. з актом прийому-передачі приміщення та додатковими угодами; договір суборенди нежитлового приміщення №03/01/12 від 01.01.12 р. з актом прийому-передачі приміщення та додатковими угодами; договір купівлі-продажу №1/06/13 від 03.06.13 р., з додатковою угодою №1 від 03.07.13 р., з видатковими накладними, ТТН, податковими накладними, платіжними дорученнями про оплату; договір купівлі-продажу №15/15 від 15.05.13 р. та податковими накладними, видатковими накладними, довіреностями на отримання цінностей, платіжними дорученнями про оплату; договір купівлі-продажу №12/13 від 24.01.13 р. з договором відступлення права вимоги № 1/13 від 25.02.13 р., з договором про переведення боргу №1/07/13 р., та податковими накладними, видатковими накладними, довіреностями на отримання цінностей, платіжними дорученнями про оплату; договір купівлі-продажу №774/12 від 31.07.12 р. з податковими накладними, видатковими накладними, довіреностями на отримання цінностей, платіжними дорученнями про оплату; договір купівлі-продажу №51/13 від 11.03.13 р. з договором відступлення права вимоги № 3/13 від 18.03.13 р. та податковими накладними, видатковими накладними, довіреностями на отримання цінностей; договір купівлі-продажу №212/13 від 13.08.13 р. з податковими накладними, видатковими накладними, довіреностями на отримання цінностей, платіжними дорученнями про оплату; договір купівлі-продажу №235/13 від 11.09.13 р. з податковими накладними, видатковими накладними, довіреностями на отримання цінностей, платіжними дорученнями про оплату; договір купівлі-продажу №840/12 від 25.09.12 р. з податковими накладними, видатковими накладними, довіреностями на отримання цінностей, платіжними дорученнями про оплату; договір купівлі-продажу №839/12 від 25.09.12 р. з податковими накладними, видатковими накладними, довіреностями на отримання цінностей, платіжними дорученнями про оплату; договір купівлі-продажу 776/12 від 02.08.12 р. з податковими накладними, видатковими накладними, довіреностями на отримання цінностей, платіжними дорученнями про оплату; договір купівлі-продажу №123/13 від 15.05.13 р. з податковими накладними, видатковими накладними, довіреностями на отримання цінностей, платіжними дорученнями про оплату; договір купівлі-продажу №806/12 від 27.08.12 р. з податковими накладними, видатковими накладними, довіреностями на отримання цінностей, платіжними дорученнями про оплату; договір купівлі-продажу №50/13 від 11.03.13 р. з договором відступлення права вимоги № 4/13 від 25.03.13 р. та податковими накладними, видатковими накладними, довіреностями на отримання цінностей.

Також позивач зазначив, що ТМЦ поставлялись на територію складських приміщень, що належать ТОВ "КИЇВЛОГІСТИКГРУПП" та ТОВ" УКРЛОГІСТИКГРУП", що підтверджується договорами складського зберігання № 1/11 від 12.12. 2011року та № 1/11 від 12.12.2011року відповідно, реальність виконання яких підтверджується відповідними актами надання послуг, актами прийому-передачі наданих послуг ( т.8 а.с.73-117).

Щодо посилань відповідача на відстутність необхідного кваліфікованого персоналу в підприємства, то позивач, на спростування вказаної позиції конролюючого органу, надав роздруківки штатного розпису ТОВ "КТ Україна".

Доказів того, що отриманий від вищезазначених контрагентів товар не використовувався позивачем у власній господарській діяльності ні акт перевірки, ні матеріали даної адміністративної справи на містять.

Як вбачається з акту перевірки, контролюючий орган в ході перевірки встановив, що за даними бухгалтерського обліку ТОВ "КТ Україна" станом на 01.02.2013року обліковувалась заборгованість по рахунку 631 по ПП "Сузір`я Альпіон" за поставлені товари народного споживання. Відповідно до договору відступлення права вимоги між позивачем та ПП "Сузір`я Альпіон" проведено операцію взаємозаліку. Таким чином, на думку перевіряючого, ТОВ "КТ Україна" в рахунок оплати за передане право вимоги боргу від ПП "Сузір`я Альпіон" отримано активи-товари. Отже, податковий орган дійшов висновку, що ТОВ "КТ Україна" в порушення п. 135.1 ст.135, п. 153.5 ст. 153 ПК України занижено інші доходи.

Відповідно до пп. 14.1.255. п. 14.1. ст. 14 ПК України відступлення права вимоги - операція з переуступки кредитором прав вимоги боргу третьої особи новому кредитору з попередньою або наступною компенсацією вартості такого боргу кредитору або без такої компенсації.

Посилання податкового органу на норми пп. 139.1.6 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, за якими до складу валових витрат не включаються суми податку на прибуток, а також податків, установлених пунктом 153.3 статті 153 та статтею 160 цього Кодексу; податку на додану вартість, включеного до ціни товару (роботи, послуги), що придбаваються платником податку для виробничого або невиробничого використання, податків на доходи фізичних осіб, які відраховуються із сум виплат таких доходів згідно з розділом IV цього такого Кодексу є безпідставним, оскільки зазначена норма регулює порядок формування валових витрат саме при придбанні товарів (робіт, послуг) та є загальною.

Позивачем здійснювались операції з відчуження права вимоги. Оподаткування таких операції регламентовано спеціальною нормою по відношенню до ст. 139 ПК України - п. 153.5 ст. 153 ПК України.

Згідно до п. 153.5 ст. 153 ПК України, визначено, що з метою оподаткування платник податку веде облік фінансових результатів операцій від проведення операцій з продажу (передачі) або придбання права вимоги зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари, виконані роботи чи надані послуги третьої особи, зобов'язань за фінансовими кредитами, а також за іншими цивільно-правовими договорами. При першому відступленні зобов'язань витрати, понесені платником податку - першим кредитором, визначаються в розмірі договірної (контрактної) вартості товарів, робіт, послуг, за якими виникла заборгованість, за фінансовими кредитами - у розмірі заборгованості за даними бухгалтерського обліку на дату здійснення такого відступлення відповідно до вимог цього Кодексу, а за іншими цивільно-правовими договорами - у розмірі фактичної заборгованості, що відступається.

У зазначеній статті, на думку суду, законодавець розмежовує відступлення права товарної та грошової вимоги, яка уступається новому кредитору.

Частина перша абзацу другого наведеної норми регламентує відступлення товарної вимоги, тобто вимоги про необхідність поставки певних товарів (робіт, послуг) та вказує на необхідність включення до витрат договірної (контрактної) вартості таких товарів.

У той же час, друга частина регламентує саме відступлення грошових вимог, тобто вимоги про повернення коштів - саме тому в цьому випадку витрати формуються у розмірі фактичної заборгованості, яка відступається.

Крім того, застосована позивачем методика обчислення валових витрат (віднесення всієї суми переданої заборгованості до їх складу) кореспондує із формуванням позивачем доходів від такої операції відповідно до п. 153.5 ст. 153 ПК України. Адже до складу доходів за ті ж самі періоди включена вся сума урегульованої заборгованості. І в даному випадку податковий орган не виокремлює з їх складу так званий внутрішній ПДВ та не встановлює завищення отриманих позивачем доходів у рядку 03 Декларації Інші доходи.

Що стосується визнання доходів в бухгалтерському обліку, то дохід визнається при збільшенні активів чи зменшенні зобовязань, що сприяє росту власного капіталу, при умові, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. Доходи визнаються одночасно з визнанням витрат.

Згідно з п. 9 П (С) БО 15, не визнається доходом від реалізації активів у разі обміну одного активу на йому подібний.

В бухгалтерському обліку доходом або витратою операцій відступлення права вимоги повинен визнаватися тільки фінансовий результат від проведення такої операції прибуток (дохід) або збиток (витрати).

Що стосується податкового обліку, то порядок формування доходів та витрат при здійсненні операцій з продажу або придбання права вимоги зобовязань врегульовано п.153.5 ст.153 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI , згідно з яким платник податку з метою оподаткування має вести облік фінансових результатів від проведення операцій з продажу (передачі) або придбання права вимоги зобовязань у грошовій формі за поставлені товари, виконані роботи чи надані послуги третьої особи, зобовязань за фінансовими кредитами, а також за іншими цивільно-правовими договорами.

Податковий облік у першого кредитора: при відступленні зобовязань витрати, понесені платником податку - першим кредитором, визначаються в розмірі договірної (контрактної) вартості товарів, робіт, послуг, за якими виникла заборгованість, а за іншими цивільно-правовими договорами - у розмірі фактичної заборгованості, що відступається.

До складу доходів першого кредитора включається сума коштів або вартість інших активів, отриманих від такого відступлення (в разі, якщо в обмін на передане право грошової вимоги до третьої сторони 1-й кредитор може отримати від нового кредитора компенсацію у вигляді грошових коштів, інших матеріальних активів), а також сума заборгованості, яка погашається за умови, що така заборгованість була включена до складу витрат згідно з вимогами ПКУ.

Керуючись п.153.5 ст. 153 ПКУ позивач вважає висновок податкового органу помилковим стосовно зазначення щодо заниження інших доходів за 2013 рік на суму 1 427 959, 95 грн. за рахунок не включення до складу доходів вартості активів отриманих від відступлення права вимоги.

Відповідно до п. 153.5 ст. 153 ПКУ «…. До складу доходів включається сума коштів або вартість інших активів, отримана платником податку першим кредитором від такого відступлення, а також сума його заборгованості, яка погашається, за умов, що така заборгованість була включена до складу втрат згідно з вимогами цього Закону».

Як було встановлено судом ТОВ «КТ УКРАЇНА» не було включено до складу доходів вартості активів отриманих від відступлення права вимоги у сумі 1 427 959, 95 грн. у звязку з тим, що на підставі п.153.5 ст. 153 ПКУ не було включено заборгованість до складу витрат.

Зарахування зустрічних однорідних вимог на загальну суму 3 429 318, 62 грн. між ТОВ «КТ Україна» та ПП «Сузіря Альпіон» відбулося на підставі договору купівлі-продажу №58/12/1 від 12.12.11 року (де заборгованість перед ПП «Сузіря Альпіон» склала 3 429 318, 62 грн.) та на підставі договорів відступлення права вимоги №2/13 від 28.02.2013 р. (заборгованість перед ТОВ «КТ Україна» склала 1427959,95 грн.) та №1/13 від 25.02.2013 р. (заборгованість перед ТОВ «КТ Україна» склала 2001358,67 грн.). Акт про зарахування зустрічних однорідних вимог, за вказаними зобовязаннями, укладений сторонами 28.02.2013 р.

Згідно із абз. 2 пп. 196.1.5. п. 196.1 ст. 196 Податкового кодексу України, не є об'єктом оподаткування ПДВ операції з торгівлі за грошові кошти або цінні папери борговими зобов'язаннями, за винятком операцій з інкасації боргових вимог та факторингу (факторингових) операцій, крім факторингових операцій, якщо об'єктом боргу є валютні цінності, цінні папери, у тому числі компенсаційні папери (сертифікати), інвестиційні сертифікати, іпотечні сертифікати з фіксованою дохідністю, операції з відступлення права вимоги за забезпеченими іпотекою кредитами (позиками), житлові чеки, земельні бони та деривативи.

Як наслідок, операції з відступлення права вимоги не є операціями з придбання та/або виготовлення товарів/послуг, необоротних активів, оскільки з огляду на зміст пп. 196.1.5. п. 196.1 ст. 196 ПК України, такі операції передбачають торгівлю борговими зобов'язаннями, а тому не можуть бути базою для оподатковування податком на додану вартість.

Відтак, до складу суми відступлених прав вимоги виконання грошових зобов'язань суми ПДВ не включаються, а підстави для формування будь-яких зобов'язань з податку на додану вартість за такими операціями у платника податків не виникають. Тому, висновки акту перевірки про заниження задекларованих показників у рядку "Інші доходи" є необґрунтованими.

Стосовно посилань ДПІ на відсутність у позивача товарно-транспортних накладних, суд зазначає, що товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, а відтак визначає взаємовідносини по виконанню перевезення вантажів для обліку транспортної роботи. А відтак слід надати відповідну правову оцінку обставин справи про дотримання Товариством необхідних умов для формування податкового кредиту за спірними операціями та про відсутність у податкового органу підстав для здійснення оспорюваного донарахування з податку на додану вартість.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Суд зазначає, що саме по собі оформлення чи не оформлення товарно-транспортної накладної не свідчить про факт отримання товару, а лише може підтверджувати факт перевезення товару для подальшого віднесення до валових витрат підприємства безпосередні витрати на перевезення товарно-матеріальних цінностей, для їх обліку та шляху їх переміщення, а також на розрахунки за перевезення вантажів та для обліку використаної роботи.

Окрім того, суд вважає за доцільне зазначити, що дія наказу Міністерства транспорту України та Державного комітету статистики України № 228/253 від 07.08.96 р. Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, зберігання, застосування єдиної первинної транспортної документації для перевезення вантажів автомобільним транспортом та обліку транспортної роботи зупинена публікацією в Урядовому кур'єрі від 07.03.2000 р. № 43 Державним комітетом України з питань регуляторної реформи та підприємництва відповідно до Указу Президента України від 03.02.98 р. № 79/98 Про усунення обмежень, що стримують розвиток підприємницької діяльності. Відновлення дії зазначеної Інструкції можливе лише у разі внесення змін, зазначених у рішенні Держпідприємництва від 16.10.98 р. № 17-02/10 Про необхідність усунення порушень вимог Указу Президента України від 03.02.98 р. № 79/98 Про усунення обмежень, що стримують розвиток підприємницької діяльності Мінтрансом України та Держкомстатом України. Отже, дія нормативного акта, що регулює порядок застосування єдиної первинної транспортної документації для перевезення вантажів автомобільним транспортом та обліку транспортної роботи зупинена, тому застосування ТТН в будь-якому вигляді не є обов'язковим. Дані обставини свідчать про те, що твердження відповідача про обовязковість оформлення ТТН, які виключно мають підтвердити факт поставки товарів на користь позивача, є хибними, а тому судом до уваги не приймається.

Також, контролюючий орган посилався на необхідність надання довіреностей на отримання ТМЦ.

Суд вважає необхідним вказати на те, що вказані вимоги відповідача про необхідність позивачу мати копії довіреностей, є безпідставними, оскільки довіреність оформлюється в одному екземплярі і не є бланком суворої звітності. Умови та порядок видачі довіреностей на одержання ТМЦ регламентовані Інструкцією Про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, дія якої поширюється на підприємства, установи та організації, їх відділення, філії, інші відокремлені підрозділи та представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності. Відповідно п. 3 даної Інструкції товари відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів. При цьому видача бланків довіреностей (типова форма № М-2) здійснюється після їх реєстрації у журналі реєстрації довіреностей (типова форма № М-3), який має бути пронумерований, прошнурований та скріплений печаткою і підписами керівника і головного бухгалтера підприємства. При цьому нумерація виданих протягом року довіреностей є наскрізною.

Окрім того, суд вважає за потрібне зауважити, що серед залучених до матеріалів справи документів відсутній додаток № 3 до акту перевірки, в якому має бути узагальнений перелік документів, які були використані при проведенні перевірки. Таким чином висновки контролюючого органу про відсутність факту передачі товару від продавця до покупця, у зв`язку з відсутністю довіреностей зроблені на припущеннях без дослідження необхідних доказів.

Також слід відмітити, що наявність або відсутність сертифікатів якості або відповідності при поставці товарів має значення виключно для подальшої їх реалізації і не впливають на оподаткування таких операцій, а тому посилання відповідача на відсутність вказаних первинних документів, як на підставу, що не дає можливість встановити якісні характеристики товару, судом до уваги не приймається.

Проаналізувавши наведене, суд зазначає, що відповідно до приписів п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх ввезенні на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України;

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та у разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Також, згідно з п. 198.3 ст. 198 ПКУ податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст.193, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 ПКУ не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього Кодексу).

Суд вказує, що відповідно до п. 200.1. ст.200 Податкового Кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно вимог п.200.2. ст.200 вказаного Кодексу при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Також п.200.3. ст.200 ПК України встановлено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Проаналізувавши наведені норми та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що укладені правочини між позивачем та ТОВ ПРОДМАРКЕТ 2012, ТОВ НЕОПРОМТРЕЙДИНГ, ТОВ ТВ ТРАНС, ТОВДЕЛЬТА КЛ, ТОВ ДІМАЛС ЛТД, ТОВ ТОРГОВИЙ ДІМ СТИРОПЛЕН, ТОВ АЛКЕСТ ГРУП, ТОВ ПРЕСТИЖ СТРОЙ 2012, ТОВ ПК УНІТЕК, ТОВ ЕПРО-ДІВАЙС, ТОВ ТРУ КАМ є дійсними, виконаними сторонами в повному обсязі, без претензій та зауважень, не кім не оскарженими та у судовому порядку не визнані не дійсними.

Суд вказує, що про фактичне виконання вищезазначених робіт свідчать первинні бухгалтерські та податкові документи, виписані відповідно до п.9.2. ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік і фінансової звітності в Україні і п.2.4. ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

Суд зазначає, що статтею 1 розділу 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Також суд звертає увагу на те, що чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладено обов'язку перевірки відповідності законодавству установчих документів постачальників товару та дотримання ними вимог податкового законодавства.

Навіть якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Суд вваж є за необхідним вказати, що чинне податкове законодавство не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Ця позиція узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «БУЛВЕС проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Угоди між позивачем та контрагентами за період перевірки були укладені у відповідності до норм чинного законодавства та є такими, що відповідають всім вимогам, що встановлюються до даного виду договорів доки зворотне не буде доведено в суді. Тому підстав для висновків щодо нікчемності або недійсності договору не було.

Чинне законодавство України встановлює принцип презумпції правомірності правочину, згідно якого, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Суд також вважає за необхідним зазначити, що на час укладення вищевказаних договорів контрагенти позивача були зареєстрованими як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, мали індивідуальні податкові номери, що підтверджується Свідоцтвами про реєстрацію платника податку на додану вартість, отже, вони мали право видавати позивачу вищезазначені належним чином оформлені податкові накладні, котрі є підставою для формування позивачем податкового кредиту.

Таким чином, на думку суду, не має підстав стверджувати, що господарські взаємовідносини між позивачем та ТОВ ПРОДМАРКЕТ 2012, ТОВ НЕОПРОМТРЕЙДИНГ, ТОВ ТВ ТРАНС, ТОВДЕЛЬТА КЛ, ТОВ ДІМАЛС ЛТД, ТОВ ТОРГОВИЙ ДІМ СТИРОПЛЕН, ТОВ АЛКЕСТ ГРУП, ТОВ ПРЕСТИЖ СТРОЙ 2012, ТОВ ПК УНІТЕК, ТОВ ЕПРО-ДІВАЙС, ТОВ ТРУ КАМ не були виконані, а первинні документи не відповідають вимогам діючого законодавства.

Щодо заниження позивачем податку на прибуток, то суд вважає за необхідним вказати, що згідно з п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п.п.134.1.1, п.п.134.1.2 п.134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, у цьому розділі об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначе них згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу; дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно зі статтею 160 цього Кодексу, з джерелом походження з України.

Згідно з п.п.135.5.4 п.135.5 ст. 135 Податкового кодексу України, інші доходи включають вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Відповідно до п.п.138.1.1. п.138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ, до яких відносяться: а) процентні витрати за кредитно-депозитними операціями, в тому числі за кореспондентськими рахунками та коштами до запитання, цінними паперами власного обігу; б) комісійні витрати, в тому числі за кредитно-депозитними операціями, розрахунково-касове обслуговування, інкасацію та перевезення цінностей, операціями з цінними паперами, операціями на валютному ринку, операціями з довірчого управління; в) від'ємний результат (збиток) від операцій з купівлі/продажу іноземної валюти та банківських металів; г) від'ємне значення курсових різниць від переоцінки активів та зобов'язань у зв'язку зі зміною офіційного курсу національної валюти до іноземної валюти відповідно до підпункту 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 цього Кодексу; ґ) суми страхових резервів, сформованих у порядку, передбаченому статтею 159 цього Кодексу; д) суми коштів (зборів), внесені до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; є) витрати з придбання права вимоги на виконання зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги (факторинг); є) витрати, пов'язані з реалізацією заставленого майна; ж) інші витрати, прямо пов'язані зі здійсненням банківських операцій та наданням банківських послуг; з) інші витрати, передбачені цим розділом.

Згідно з п.п.138.10.3 п.138.10 ст. 138 Податкового кодексу України, до складу інших витрат включаються: витрати на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг: а) витрати на пакувальні матеріали для затарювання товарів на складах готової продукції; б) витрати на ремонт тари; в) оплата праці та комісійні винагороди продавцям, торговим агентам та працівникам підрозділів, що забезпечують збут; г) витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), на передпродажну підготовку товарів; ґ) витрати на відрядження працівників, зайнятих збутом; д) витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів, пов'язаних зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (оперативна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона); є) витрати на транспортування, перевалку, страхування товарів, транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов договору (базису) поставки; є) витрати на гарантійний ремонт і гарантійне обслуговування; ж) витрати на транспортування готової продукції (товарів) між складами підрозділів підприємства; з) інші витрати, пов'язані зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, під час розгляду справи відповідачем не подано до суду жодних доказів порушення кримінальної справи саме відносно посадових (службових) осіб платника податків або за викладеними в акті фактами діяльності платника податків, наявності обвинувального вироку суду щодо вищезазначених контрагентів позивача, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином, наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

З урахуванням вищевикладеного, судом не приймаються до уваги посилання відповідача на наявність вироку по кримінальній справі № 761/22932/13-к, оскільки вказане рішення суду безпосередньо не стосується ТОВ "ТРУ КАМ" чи його посадових (службових) осіб.

З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 29.08.2014 року про сплату 7 230 371, 00 грн. податку на прибуток і штрафних (фінансових) санкцій 1 807 592,75 грн., та № НОМЕР_2 від 29.08.2014 року про сплату 1 298 614,00 грн. податку на додану вартість і штрафних (фінансових) санкцій 649 307,00 грн. винесені Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів є незаконними та підлягають скасуванню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КТ УКРАЇНА" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Міндоходів № НОМЕР_1 від 29.08.2014 року про сплату 7 230 371, 00 грн. податку на прибуток і штрафних (фінансових) санкцій 1 807 592,75 грн., та № НОМЕР_2 від 29.08.2014 року про сплату 1 298 614,00 грн. податку на додану вартість і штрафних (фінансових) санкцій 649 307,00 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо субєкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова у повному обсязі виготовлена 02 вересня 2015 року.

Суддя Спірідонов М.О.