Справа № 810/2060/15
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2015-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2015 року 810/2060/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Виноградова О.І., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "ВТК Відродження" до Макарівське відділення Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

18 травня 2015 р. до Київського окружного адміністративного суду звернулося товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "ВТК Відродження" (далі - позивач) з позовом до Макарівського віділення Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26 грудня 2014 р. №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно зробив висновки про те, що заявлена до бюджетного відшкодування сума не була сформована за результатами нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів. Стверджує, що заявлена до бюджетного відшкодування сума податку на додану вартість сформувалась, зокрема, внаслідок того, що у позивача у власності є цілісний майновий комплекс Кодрянського на якому він проводив будівництво експериментального цеху господарського посуду. Вважає оскаржуване повідомлення рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач позов не визнав, подав до суду письмові заперечення, в яких у задоволенні позову просив відмовити посилаючись на те, що заявлена позивачем сума бюджетного відшкодування за жовтень 2014 р. більша, ніж обсяг оподатковуваних господарських операцій здійснених ним за попередні 12 календарних місяців. Стверджує, що позивач не мав права відносити до суми заявленого бюджетного відшкодування витрати на будівництво експериментально цеху по виробництву господарського цеху, оскільки згідно з його фінансовим звітом за 2013 р. в рядку 020 «незавершені капітальні інвестиції» відображено суму 13 542, 2 тис. грн. в. т.ч. 10,1 тис.грн заявлена до бюджетного відшкодування за жовтень 2014 р. (а.с.).

20 серпня 2015 р. представниками сторін було подано письмові клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, клопотання сторін, суд не знаходить перешкод для розгляду справи та вважає за можливе розглянути дану адміністративну справу в порядку письмового провадження, без участі повноважних представників сторін та відповідно до приписів ч. 4 ст. 122 КАС України за наявними в ній матеріалами.

Суд дослідивши наявні матеріали справи, встановив таке.

2 серпня 2007 р. позивач зареєстрований як юридична особа, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (а.с. 34-36).

Основним видом діяльності позивача є виробництво порожнистого скла.

З 20 листопада по 8 грудня 2014 р. відповідачем було проведено камеральну перевірку правомірності нарахування позивачем сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за жовтень 2014 р., за результатами якої 10 грудня 2014 р. було складено акт перевірки № 358/15-012/35256333 (далі акт перевірки № 358/15-012/35256333) (а.с. 8-13).

У розділі "Висновок" названого акту перевірки зазначено, що позивачем порушено абз. 2 п. 200.5 ст. 200 Податкового кодексу України від 2 грудня 2012 р. № 2755-VI (далі ПК України), а саме платник не має права на отримання бюджетного відшкодування ПДВ по декларації з ПДВ за жовтень 2014 р. у сумі 1 432 554 грн 00 коп.

На підставі висновків акту перевірки № 358/15-012/35256333 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 26 грудня 2014 р. № НОМЕР_1, яким відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 1 432 554 грн 00 коп. (далі - податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1) (а.с. 7).

У зв'язку з тим, що позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправними, ним було подано даний адміністративний позов до суду.

Спірні правовідносини врегульовані ПК України.

Як убачається з п.п. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 ПК України, бюджетне відшкодування - це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Так, порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків встановлені ст. 200 Податкового кодексу України.

Згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до вимог п. 200.4 ст. 200 ПК України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Як убачається з вимог п. 200.5 ст. 200 ПК України, не мають права на отримання бюджетного відшкодування особи, які:

- були зареєстровані як платники цього податку менш ніж за 12 календарних місяців до місяця, за наслідками якого подається заява на бюджетне відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів);

- мали обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів).

Відповідно до вимог п. 200.7 ст. 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно з вимогами п. 200.10 ст. 200 ПК України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Як убачається з вимог п. 200.14 ст. 200 ПК України, якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування у звітному (податковому) періоді, та зараховує таку суму заниження до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Наявні матеріали справи свідчать, що відповідачем було поставлено під сумнів заявлену позивачем в декларації з податку на додану вартість подану за жовтень 2014 р. суму бюджетного відшкодування.

Даний висновок відповідача суд вважає правомірним з таких підстав.

10 листопада 2014 р. позивачем до відповідача було подано декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2014 р. в рядку «23» якої заявлено суму бюджетного відшкодування 1 432 554 грн 00 коп. (а.с. 14-16).

Як вже зазначалося, відповідно до вимог п. 200.5 ст. 200 ПК України, не мають права на отримання бюджетного відшкодування особи, які мали обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів).

Згідно з наданими позивачем деклараціями з податку на додану вартість за останні 12 календарних місяців обсяги його оподатковуваних операцій згідно становили у сумі:

- у жовтні 2013 р. 106 536 грн 00 коп. (а.с. 57-59);

- у листопаді 2013 р. 73 362 грн 00 коп. (60-62);

- у грудні 2013 р. 57 152 грн 00 коп. (63-65);

- у січні 2014 р. 32 083 грн 00 коп. (66-68);

- у лютому 2014 р. 148 243 грн 00 коп. (69-71);

- у березні 2014 р. 2917 грн 00 коп. (72-74);

- у квітні 2014 р. 0 грн 00 коп. (75-77);

- у травні 2014 р. - 0 грн 00 коп. (78-80);

- у червні 2014 р. - 0 грн 00 коп. (81-83);

- у липні 2014 р. 60 525 грн 00 коп. (84-86);

- у серпні 2014 р. - 0 грн 00 коп. (87-89);

- у вересні 2014 р. - 0 грн 00 коп. (90-92).

Тобто, загальна сума оподатковуваних операцій позивача за останні 12 календарних місяців склала 480 818 грн 00 коп., що значно менше, ніж заявлена позивачем до бюджетного відшкодування сума 1 432 554 грн 00 коп.

Наведене свідчить, що у позивача дійсно не було права на бюджетне відшкодування у сумі 1 432 554 грн 00 коп.

Крім того, судом не можуть бути взяті до уваги посилання позивача на те, що заявлена до бюджетного відшкодування сума податку на додану вартість сформувалась, зокрема, внаслідок того, що у позивача у власності є цілісний майновий комплекс Кодрянського, на якому він проводив будівництво експериментального цеху господарського посуду, у зв'язку з наступним.

У листі Державної податкової адміністрації № 1366/7/07-1417 від 27 січня 2010 р. "Про надання роз'яснення" зазначено, що надання права на бюджетне відшкодування особі, яка мала обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування, у разі, якщо нарахування податкового кредиту відбулося внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів залежить від того, чи відображено на балансі підприємства надходження (придбання, створення) основних фондів.

Відповідно до вимог п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з вимогами п. 198.3 цієї ж статті Кодексу податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

З наведених норм вбачається, що обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Проте, позивачем не надано жодного документу на підтвердження реальності здійснення будівництва експериментального цеху господарського посуду на цілісному майновому комплексі Кодрянського.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

За таких обставин суд дійшов висновку, що постанова відповідача про закінчення виконавчого провадження є законною та обгрунтованою, а отже винесена правомірно.

Враховуючи те, що наведені позивачем твердження та подані докази не спростовують доводів відповідача, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - субєкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, повязані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Враховуючи, що відповідач не надав суду доказів понесених ним зазначених судових витрат, в даній адміністративній справі такі витрати стягненню з позивача не підлягають.

Проте, підлягає стягненню з відповідача судовий збір у розмірі, передбаченому Законом України "Про судовий збір" (із змінами та доповненнями, внесеними Законом України від 19.09.2013 №590-VІІ ), згідно з яким під час подання адміністративного позову майнового характеру позивачем сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Враховуючи, що позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 487 грн 20 коп., а спір вирішено на користь субєкта владних повноважень, то з позивача підлягає стягненню решта суми судового збору - 4384 грн 80 коп.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "ВТК Відродження" (08010, Київська область, Макарівський р-н, смт. Кодра, вул. Ковпака, буд. 2, ) до Державного бюджету України решту суми судового збору у розмірі 4384(чотири тисячі триста вісімдесят чотири) грн 80 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Виноградова О.І.