Справа № 816/4406/14
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2015-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про звернення до Верховного Суду України для вирішення питання

стосовно внесення до Конституційного Суду України

подання щодо конституційності закону

27 січня 2015 року м. ПолтаваСправа №816/4406/14

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Петрової Л.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Лисака С.В.,

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_1 обласної державної адміністрації - ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5 управління Державної казначейської служби України у Полтавській області - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання позивача про звернення до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності окремих положень Закону України "Про очищення влади" положенням Конституції України у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 обласної державної адміністрації, ОСОБА_5 управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, третя особа: Голова ОСОБА_1 обласної Державної адміністрації ОСОБА_7 про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення втраченого заробітку та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

07 листопада 2014 року ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_1 окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 обласної державної адміністрації, ОСОБА_8 Державного казначейства в Полтавській області, третя особа: Голова ОСОБА_1 обласної Державної адміністрації ОСОБА_7 про визнання протиправним та скасування розпорядження від 24 жовтня 2014 року №475-к, поновлення на посаді директора Департаменту економічного розвитку ОСОБА_1 ОДА та врахування в стаж термін вимушеного прогулу, стягнення втраченого заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн.

Ухвалами ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 10 листопада 2014 року провадження у справі відкрито, від 02 грудня 2014 року допущено заміну відповідача ОСОБА_8 Державного казначейства в Полтавській області його правонаступником ОСОБА_5 управління Державної казначейської служби України у Полтавській області.

У судовому засіданні 27 січня 2015 року представником позивача заявлено клопотання щодо можливості звернення до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності положень Закону України "Про очищення влади".

Представники відповідачів ОСОБА_1 обласної державної адміністрації та ОСОБА_5 управління Державної казначейської служби України у Полтавській області проти заявленого клопотання не заперечували.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи суд приходить до наступних висновків.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що розпорядженням Голови ОСОБА_1 обласної державної адміністрації від 24 жовтня 2014 року №475-к ОСОБА_2 звільнено з посади директора Департаменту економічного розвитку ОСОБА_1 обласної державної адміністрації у звязку із припиненням трудового договору відповідно до пункту 9) частини першої статті 3 Закону України "Про очищення влади" та пункту 72 частини першої статті 36 КЗпП України.

Оскаржуване розпорядження мотивовано тим, що позивач є особою на яку розповсюджується дія Закону України "Про очищення влади".

Відповідно до пункту 72 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України, як зазначає позивач, трудовий договір припиняється на підставах, передбачених Законом України "Про очищення влади".

Позивач зазначає, що оскаржуване розпорядження винесено відповідачем усупереч вимогам Конституції України, частини другої статі 1 Закону України "Про очищення влади" без урахування статей 40, 41 КЗпП України, при неправильному застосуванні статті 36 КЗпП України, у період тимчасової непрацездатності ОСОБА_2

Позивач акцентує увагу, що відповідно до частини другої статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Крім того, позивач звертає увагу на частину другу статті 1 Закону України "Про очищення влади".

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про очищення влади" очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Згідно частини другої статті 1 зазначеного вище Закону очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_9, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

Позивач вказує на те, що оскаржуване розпорядження не містить жодного доказу доведеності вини позивача у вчиненні ним дій, передбачених частиною другою статті 1 Закону України "Про очищення влади".

Крім того, позивач зазначала, що її звільнення проведено усупереч вимогам статті 62 Конституції України.

Позивач посилається на статтю 62 Конституції України, зокрема усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Посилаючись на наведені положення Конституції України позивач наголошує на тому, що не допускається звуження чи обмеження прав і свобод, інакше ніж у випадках, прямо передбачених Основним Законом України.

ОСОБА_2 вважає, що розпорядженням ОСОБА_1 обласної державної адміністрації, що ґрунтується на положеннях вищезгаданого Закону України "Про очищення влади", було обмежено численні права і свободи позивача, закріплені в Основному Законі України, тому зазначене розпорядження прийнято усупереч Конституції України, а відповідач мав керуватись положеннями статті 8 Конституції України та застосовувати до вказаних правовідносин певні її положення.

На думку ОСОБА_2, відповідач, звільняючи її з посади директора Департаменту економічного розвитку ОСОБА_1 обласної державної адміністрації, не дотримався будь-якого порядку доведення її винуватості, чим безперечно порушив приписи статті 62 Конституції України.

Таким чином, як зазначається позивачем у позовній заяві та під час судового розгляду справи, протиправність рішення відповідача обґрунтовується тим, що воно прийнято всупереч Конституції України, яка має найвищу юридичну силу, а також вказаним рішенням було обмежено свободи позивача, визначені вимогами статті 22, статті 43 статті 58, частини другої статті 61, статті 62 Конституції України.

У взаємозвязку з наведеним, суд зазначає, що відповідно до частини п'ятої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства у разі виникнення в суду сумніву під час розгляду справи щодо відповідності закону чи іншого правового акта Конституції України, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України, суд звертається до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" передбачено, що у разі невизначеності в питанні про те, чи відповідає Конституції України застосований закон або закон, який підлягає застосуванню в конкретній справі, суд за клопотанням учасників процесу або за власною ініціативою зупиняє розгляд справи і звертається з мотивованою ухвалою (постановою) до Верховного Суду України, який відповідно до статті 150 Конституції може порушувати перед Конституційним Судом України питання про відповідність Конституції законів та інших нормативно-правових актів. Таке рішення може прийняти суд першої, касаційної чи наглядової інстанції в будь-якій стадії розгляду справи.

Дослідивши зміст позовної заяви, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представників відповідачів, з метою досягнення однозначної визначеності у питанні про те, чи відповідають в контексті доводів позивача окремі вищезгадані положення Закону України "Про очищення влади" наведеним вище положенням Конституції України та відповідно, з метою зясування питання щодо їх конституційності, забезпечення застосування при вирішенні спору норм Закону, які відповідають Конституції України, а також з метою забезпечення дотримання конституційних прав і свобод позивача, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання позивача та звернутися до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності вищезгаданих окремих положень Закону України "Про очищення влади" Конституції України.

Керуючись частиною п'ятою статті 9, статтями 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

Звернутися до Верховного Суду України із зазначеною ухвалою суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності окремих положень Закону України "Про очищення влади" положенням Конституції України, а саме: пункту 9 частини першої статті 3, частини третьої статті 1, пункту 2 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про очищення влади" положенням статті 8, статті 21, частин другої та третьої статті 22, частини другої статті 24, частини першої статті 38, частини першої статті 43, статті 58, частини другої статті 61, частин першої-третьої статті 62, частини першої статті 64 Конституції України в їх системному взаємозвязку.

Копію ухвали направити сторонам та Верховному Суду України (разом із копією позовної заяви).

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М. Петрова