Справа № 816/3330/15
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року м. Полтава Справа № 816/3330/15

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Гіглава О.В., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

18 серпня 2015 року Миргородська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 2429,42 грн.

Позивач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, в прохальній частині адміністративного позову міститься клопотання про проведення розгляду справи за відсутності уповноваженого представника інспекції.

Відповідач в судове засідання не з'явився, не зважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Судова повістка направлялася судом відповідачу за адресою: АДРЕСА_1, 37600, яка внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, та повернулась до суду з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання". З огляду на положення частини 8 статті 35, абзацу 2 частини 3 статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України судова повістка вважається врученою відповідачу.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених даною статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи достатність наданих позивачем доказів та відсутність потреби допитати свідка чи експерта, суд, зважаючи на положення частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 03 вересня 2015 року перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) 17.04.2002 зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця. Як платник податків ФО-П ОСОБА_1 взятий на облік у Миргородській ОДПІ 25.04.2002 за №2503-П.

Відповідно до пункту 291.3. статті 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно з пунктом 291.4 статті 291 Податкового кодексу України суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: 1) перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 150000 гривень; 2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000 гривень.

Відповідно до пунктів 293.1 та 293.2 статті 293 Податкового кодексу України ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки). Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: для першої групи платників єдиного податку - у межах від 1 до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати; для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" від 06.12.2012 №5515-VI на 2013 рік мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня складає 1147 грн.

Враховуючи викладене, розмір єдиного податку з фізичних осіб за видом діяльності "надання послуг таксі" для фізичних осіб-підприємців другої групи платників єдиного податку на 2013 рік становив 229,40 грн щомісячно.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 16.01.2014 №719-VII на 2014 рік мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня складає 1218 грн.

Враховуючи викладене, розмір єдиного податку з фізичних осіб за видом діяльності "надання послуг таксі" для фізичних осіб-підприємців другої групи платників єдиного податку на 2014 рік становить 243,60 грн щомісячно.

Відповідно до положень статті 298 Податкового кодексу України порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування здійснюється відповідно до підпунктів 298.1.1- 298.1.4 цієї статті.

Для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб'єкт господарювання подає до контролюючого органу заяву.

Як слідує з матеріалів справи, відповідно до заяви ФО-П ОСОБА_1 про застосування спрощеної системи оподаткування, поданої останнім до Миргородської ОДПІ 13.03.2012, відповідача з 01 квітня 2012 року переведено на ІІ групу платників єдиного податку, ставка єдиного податку для якої складає 20% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Відтак, відповідач за видом діяльності "надання послуг таксі" у 2013 році повинен був щомісячно сплачувати єдиний податок з фізичних осіб-підприємців у розмірі 229,40 грн, а у 2014 році повинен був щомісячно сплачувати єдиний податок в розмірі 243,60 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що ФО-П ОСОБА_1 єдиний податок з фізичних осіб у грудні 2013 року терміном сплати 20.12.2013 та у період з січня по червень 2014 року, термінами сплати 20.01.2014, 20.02.2014, 20.03.2014, 20.04.2014, 20.05.2014, 20.06.2014 не сплачувався.

Крім того, 13.01.2015 контролюючим органом проведено камеральну перевірку своєчасності сплати єдиного податку з фізичних осіб ФО-П ОСОБА_1, результати якої оформлені актом від 13.01.2015 №49/1620-1701/НОМЕР_1.

За висновками перевіряючого, викладеними у вказаному акті, на порушення пункту 295.1 статті 295 Податкового кодексу України платником єдиного податку ОСОБА_1 порушено терміни сплати авансового внеску з єдиного податку.

На підставі висновків акту перевірки від 13.01.2015 №49/1620-1701/НОМЕР_1 контролюючим органом 17.02.2015 прийнято податкове повідомлення-рішення № про застосування до відповідача штрафних санкцій на суму 845,50 грн. Вказане податкове повідомлення-рішення вручене особисто ФО-П ОСОБА_1 17.02.2015, що підтверджується підписом останнього на корінці рішення.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку (пункт 56.1 статті 56 зазначеного Кодексу).

Судом не виявлено доказів здійснення відповідачем передбаченої пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України процедури адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення від 17.02.2015 №, а також його оскарження до суду.

Отже, суд не знаходить правових підстав та фактичних даних для висновку про те, що податкове повідомлення-рішення Миргородської ОДПІ від 17.02.2015 № порушує права та охоронювані законом інтереси ФО-П ОСОБА_1 у сфері публічно-правових відносин і тому не створює для нього обов'язку виконати його владні приписи у частині сплати грошових зобов'язань.

З огляду на викладене та враховуючи наявну у відповідача переплату по єдиному податку з фізичних осіб у сумі 107,08 грн, станом на момент розгляду справи за відповідачем рахується заборгованість зі сплати вказаного виду податку в загальному розмірі 2429,42 грн (229,40 + 243,60 х 6 міс. 2014 року + 845,50 грн - 107,08 грн = 2429,42 грн).

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Таким чином, сума несплаченого податкового зобов'язання по єдиному податку з фізичних осіб в розмірі 2429,42 грн є сумою податкового боргу.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.1 статті 59 Податкового кодексу України).

Відповідно до вимог вказаної правової норми Миргородською ОДПІ сформовано податкову вимогу форми "Ф" №2541-25 від 30.10.2014, яка направлялася рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача, що внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, однак вказаний лист повернувся до контролюючого органу з відміткою пошти від 11.12.2014 "за закінченням терміну зберігання". З огляду на положення пункту 58.3 статті 58 та пункт 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, податкова вимога №2541-25 від 30.10.2014 вважається врученою платнику податків.

Докази повної оплати чи погашення відповідачем в інший спосіб спірної суми боргу в матеріалах справи відсутні. Натомість, наявна у матеріалах справи облікова картка особового рахунку відповідача по єдиному податку з фізичних осіб свідчить про наявність у відповідача податкового боргу з даного виду податку в сумі 2429,42 грн.

Відповідно до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Миргородської ОДПІ є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) податковий борг по єдиному податку з фізичних осіб у розмірі 2429 (дві тисячі чотириста двадцять дев'ять) гривень 42 (сорок дві) копійки на р/р 0012, код бюджетної класифікації 18050400, одержувач УК Миргородського району/м. Миргород/15080400, код 37845125, МФО 831019.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Гіглава