Справа № 813/8810/14
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2015-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 року Справа № 876/7136/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Старунського Д.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2014 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася в суд із позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 10.10.2014 року № 87/2100/НОМЕР_1.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, ухвалення його всупереч нормам матеріального права при неповному з'ясуванні усіх обставин справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляції обґрунтовує тим, що проведеною перевіркою достовірно встановлено факт зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку та зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання не внесених до Єдиного реєстру, що тягне за собою відповідальність, передбачену чинним законодавством, а тому оскаржуване рішення винесене правомірно.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (з наступними змінами та доповненнями, в редакції Закону станом на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 481), роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензії.

Згідно абзацу 9 ч.2 ст. 17 Закону № 481 - до суб'єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів за зберігання спирту або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру - у розмірі 100 відсотків від вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000,00 гривень.

У відповідності до абзацу 15 ч.2 ст. 17 Закону № 481 - до суб'єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів за виробництво, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку - у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000,00 гривень.

Частиною 4 ст. 17 Закону № 481 встановлено, що рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону № 481, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року № 790 (з наступними змінами та доповненнями, далі - Порядок).

Зазначеним Порядком встановлено, що підставою для прийняття рішення про застосування штрафних санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Згідно довідки ГУ Міндоходів у Львівській області № 385/10/17 від 04.03.2014 року, з 01.04.2014 року позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності 2 група 20%, місце провадження господарської діяльності: АДРЕСА_1 та здійснює наступні види діяльності: роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями (а.с. 9).

Судом встановлено, що 12.09.2014 року ГУ Міндоходів у Львівській області видано наказ № 639 «Про проведення фактичних перевірок» для проведення фактичної перевірки, серед інших, і позивача щодо дотримання вимог Закону України «Про державні регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та інших законодавчих актів, що регулюють виробництво і обіг алкогольних напоїв та тютюнових виробів (а.с. 53).

16.09.2014 року головними державними ревізорами-інспекторами ГУ Міндоходів у Львівській області Біликом Ю.В. та Гоєм Р.З. у супроводі старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ УВБ ГУ Міндоходів у Львівській області Боженко О.І. на підставі направлень на перевірку від 12.09.2014 року № 247 та № 248 проведено фактичну перевірку з питань додержання позивачем вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами. Перевірка проведена в присутності продавця магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_6, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Продавцю вручено копію наказу ГУ Міндоходів у Львівській області від 12.09.2014 року № 639 та ознайомлено з направленнями від 12.09.2014 року № 247, № 248, про що свідчать підписи останньої на розписках до вищезгаданих направлень (а.с. 45-46).

16.09.2014 року за № 13/115/2100/НОМЕР_1 (а.с. 47-50) складено Акт за результатами проведеної перевірки.

10 жовтня 2014 року відповідачем прийнято рішення № 87/2100/НОМЕР_1 про застосування до позивача фінансових санкцій в розмірі 34000,00 грн. за зберігання алкогольних напоїв в місці зберігання не внесеному до Єдиного реєстру та за зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку на підставі ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (а.с. 10).

Вказане рішення було оскаржене позивачем в позасудовому порядку, проте ДФС України залишила рішення без змін, а скаргу без задоволення (а.с. 12).

Відповідно до ч.4 ст. 11 Закону № 481 алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Згідно ч.2 п.19 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затв. постановою КМУ від 27 грудня 2010 року № 1251 (далі - Положення) у разі виявлення фактів ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування та продажу на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка контролюючі органи вилучають такі товари з вільного обігу та подають відповідні матеріали до суду для винесення постанови про їх вилучення в дохід держави (конфіскацію).

Згідно Акту перевірки алкогольні напої без марок акцизного податку були залишені на відповідальне матеріальне зберігання продавцю. Вказане дозволяє зробити висновок про порушення працівниками відповідача норм чинного законодавства та ставить під сумнів твердження відповідача про зберігання позивачем вказаних напоїв з метою продажу.

Також з матеріалів справи вбачається, що працівники ДФС відмовились від підписання журналу перевірок (а.с. 87).

Крім того, як не заперечується позивачем, вона не мала ліцензії на торгівлю алкогольними напоями, відповідачем не надано суду доказів факту продажу таких. Вказане також підтверджено показаннями свідків, допитаних у судовому засіданні в суді першої інстанції (свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8).

Згідно ч. 35 ст. 15 Закону № 481 зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб'єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки суду не було доведено факт продажу алкогольних напоїв, тому позивачу не можна ставити у вину зберігання напоїв у місцях, не внесених до реєстру.

Крім того, постановою Мостиського районного суду Львівської області від 20.10.2014 року у справі № 448/1388/14-п про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст 164-5 КУпАП встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач займалась продажем (реалізацією) алкогольних напоїв або прийняла їх на комісію чи зберігання з метою продажу (а.с. 88-90).

При цьому апеляційний суд зазначає, що рішення про застосування фінансових санкцій прийнято на підставі акта перевірки, однак, працівниками відповідача вилучені алкогольні напої для проведення експертизи надіслані чи передані не були, свідків чи понятих, які б підтверджували виявлення алкогольних напоїв та присутніх при відмові від підпису акту ОСОБА_6 не вказано, в зв'язку з чим колегія суддів критично ставиться до доводів відповідача щодо доведеності факту зберігання алкогольних напоїв взагалі.

Враховуючи вищевикладене, рішення про застосування фінансових санкції є неправомірним.

Також колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 10 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (Перехідні положення) нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, Державної податкової адміністрації України та інших центральних органів виконавчої влади, прийняті до набрання чинності цим Кодексом на виконання законів з питань оподаткування, та нормативно-правові акти, які використовуються при застосуванні норм законів про оподаткування (в тому числі акти законодавства СРСР), застосовуються в частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття відповідних актів згідно з вимогами цього Кодексу.

У свою чергу згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Наведена норма в імперативному порядку зобов'язує контролюючий орган визначити суму грошових зобов'язань за штрафними санкціями платникові податку в тому разі, якщо таким платником порушено норми законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідний орган.

Визначений аналізованою законодавчою нормою обов'язок контролюючого органу є безумовним і виникає в тому разі, коли контролюючим органом виявлено відповідні порушення, що тягнуть за собою застосування до платника податків штрафних санкцій.

Водночас статтею 113 Податкового кодексу України передбачено, що штрафні (фінансові) санкції застосовуються також і за порушення вимог іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладено на контролюючі органи.

Таким чином, обов'язком контролюючих органів у розумінні Податкового кодексу України є визначення суми грошових зобов'язань у вигляді штрафних санкцій за порушення норм іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладений на контролюючі органи.

Зазначене поширюється також і на санкції за порушення норм законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, оскільки контроль за дотриманням відповідних норм покладено на органи доходів і зборів України.

При цьому відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

З наведеного визначення випливає, що поняття грошового зобов'язання охоплює всі суми коштів, які підлягають сплаті як штрафні санкції за порушення вимог законодавства, дотримання якого контролюють контролюючі органи.

Відповідно до пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України у разі, коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі, коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Зазначена норма чітко встановлює, що в разі, коли контролюючий орган діє на підставі статті 54 цього Кодексу (тобто коли він зобов'язаний визначити, зокрема, суму штрафу за порушення вимог законодавства, дотримання якого ним контролюється), такий орган приймає податкове повідомлення-рішення. Це стосується органів доходів і зборів України, які контролюють дотримання вимог законодавства щодо обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

З огляду на аналіз викладених законодавчих приписів контролюючий орган у разі виявлення порушення вимог законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, якщо таке порушення тягне за собою визначення грошових зобов'язань у вигляді адміністративно-господарських санкцій, зобов'язаний прийняти податкове повідомлення-рішення. Тому прийняття будь-яких інших рішень контролюючим органом у розумінні Податкового кодексу України в разі виявлення порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, суперечитиме Податковому кодексу України.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року у справі № 813/8810/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді М.П.Кушнерик

Д.М.Старунський