Справа № 813/8288/14
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2015-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2015 року № 813/8288/14

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судових засідань Шозда Г.В.

з участю представників:

від позивача - ОСОБА_2,

від відповідача - Онисько З.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції (надалі ДПІ) у Франківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги, -

в с т а н о в и в :

фізична особа - підприємець ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ДПІ у Франківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18.07.2014 року за № та за №, рішення про застосування штрафних санкцій за № від 18.07.2014 року, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10.07.2014 року за №Ф-10416.

У відповідності до положень ст.55 КАС України судом допущено заміну відповідача на його правонаступника ДПІ у Франківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області.

Підставами позовних вимог є те, що контролюючий орган без достатніх на те правових підстав збільшив суму грошового зобов'язання за податком на доходи фізичних осіб, оскільки при продажі транспортних засобів позивачем було сплачено податок з отриманого доходу при продажу транспортних засобів. Щодо нарахування штрафу за неподання розрахунку, то таке нарахування, на думку позивача, є грубим порушенням податкового законодавства, оскільки штраф не може вважатись доходом згідно ст.164 ПК України. Також, позивач вважає, що контролюючим органом протиправно визначено недоїмку та штрафні санкції, оскільки оцінка даним обставинам була надана у судових рішеннях, які набрали законної сили. Протиправним, на думку позивача є також і визначення недоїмки по єдиному соціальному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 900 грн. 10 коп., оскільки контролюючим органом неправильно визначено максимальну суму доходу, на яку нараховується такий внесок.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з викладених міркувань, просить позов задовольнити.

Відповідач у письмових запереченнях проти позову зазначає, що контролюючим органом при визначенні суми недоїмки та при застосуванні штрафу з єдиного внеску, правомірно враховано висновки, зазначені в актах перевірок від 17.05.2013 року за №777/17-02/261092113 та від 05.08.2013 року за №777/17-2/НОМЕР_1. Також, контролюючий орган вважає, що позивачем при декларуванні загальної суми оподатковуваного доходу, отриманого від провадження господарської діяльності не враховано податку на додану вартість, в результаті чого занижено соціальний внесок на 900 грн. 10 коп. Неправомірно, на думку контролюючого органу, позивачем не задекларовано та не оподатковано доходи від продажу рухомого майна. Крім того, відповідач вважає, що ним правомірно застосовано штраф за неподання розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також сум нарахованого та утриманого з них податку органу державної податкової служби за місцем свого обліку.

Представник відповідача дав аналогічні пояснення, просить в задоволенні позову відмовити, вважає, що оскаржувані акти індивідуальної дії законними.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд встановив таке.

За результатами документальної планової виїзної документальної перевірки позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, ДПІ у Франківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області складено акт від 10.07.2014 року за № 1272/1702/НОМЕР_1 та прийнято:

- податкове повідомлення-рішення від 18.07.2014 року за №, яким платнику податків збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 5700 грн. 00 коп., в тому числі, за основним платежем - 3800 грн. 00 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 1900 грн. 00 коп.;

- податкове повідомлення-рішення від 18.07.2014 року за №, яким платнику податків збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 510 грн. 00 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- рішення за № від 18.07.2014 року, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 15470 грн. 83 коп.;

- вимогу від 10.07.2014 року за №Ф-10416, якою вимагається сплатити 126959 грн. 88 коп. недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Перевіркою встановлено порушення:

- ст.ст. 4, 6, 7, 8, 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в частині необчислення та несплати до бюджету єдиного соціального внеску за 2011-2013 роки в сумі 126959 грн. 88 коп.;

- п.51.1 ст.51 ПК України в частині неповідомлення податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян за ІІІ-ІV квартали 2013 року;

- п.167.2 ст.167, п.173.1, п.173.4 ст.173, п.177.11 ст.177 ПК України в частині перекручення даних в декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік, що призвело до не нарахування та несплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб в сумі 3800 грн. 00 коп.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Щодо вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій.

В акті перевірки зазначено, що позивачем занижено суму єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7%, з врахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску за 2011-1012 роки в сумі 126059 грн. 78 коп. При цьому, контролюючий орган покликається на акти перевірок за №777/17-02/261092113 від 17.05.2013 року та за №777/17-2/НОМЕР_1 від 05.08.2013 року в частині висновків щодо перекручення даних в поданій декларації про майновий стан і доходи за 2011-2012 роки.

У відповідності до положень п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року №2464-VI, в редакції чинній на час зазначених в акті перевірки порушень, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Як вбачається зі змісту наведеної норми єдиний внесок нараховується на суму доходу.

При цьому, сума доходу позивача, яка була покладена в основу розрахунку недоїмки, визначена в актах попередніх перевірок за №777/17-02/261092113 від 17.05.2013 року та за №777/17-2/НОМЕР_1 від 05.08.2013 року, за наслідками яких прийняті податкові повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26.12.2013 року у справі за №813/7420/13-а, яка набрала законної сили 13.05.2015 року, визнано протиправним та скасовано.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зміст наведеної постанови Львівського окружного адміністративного суду вказує на те, що контролюючий орган протиправно прийшов до висновку про заниження позивачем доходів у в поданій декларації про майновий стан і доходи за 2011-2012 роки.

Враховуючи положення ч.1 ст.72 КАС України та те, що визначення суми доходу контролюючим органом, на якому базувався розрахунок недоїмки, визнано незаконним в судовому порядку, суд вважає протиправним і вимогу сплатити 126059 грн. 78 коп.

Як наслідок протиправним є і застосування штрафу.

Також в акті перевірки зазначено, що позивачем задекларовано суму доходу в розмірі 23300 грн. 00 коп., а суму доходу на який нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску в розмірі 20706 грн. 00 коп., що призвело до суми доходу на який нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини в розмірі 2594 грн. 00 коп. та до несплати єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 900 грн. 10 коп.

При цьому, слід зазначити, що спір між сторонами стосується розрахунку максимальної величини бази нарахування єдиного соціального внеску.

Так, відповідач вважає, що максимальної величини бази нарахування єдиного соціального внеску у 2013 році становить 235195 грн. 00 коп. (сума максимальних сум доходів застрахованої особи за дванадцять місяців), а позивач у свою чергу вважає - 20706 грн. 00 коп. (максимальна сума доходу застрахованої особи за один місяць).

У відповідності до положень п.4 ч.1 ст.1 згаданого Закону, максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Суд погоджується з міркуваннями позивача про те, що у наведеній нормі не зазначено періоду - місяця чи року - при визначенні максимальної величини бази нарахування єдиного внеску.

Однак, судом також враховано і такі норми чинного законодавства.

Пункт 5 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачає, що мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Також, наведений п.2 ч.1 ст.7 згаданого Закону та абзац другий цього пункту, згідно якого у разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Крім того, п.2 ч.2 ст.6 цього ж Закону, передбачено, що платник єдиного внеску зобов'язаний вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

Наведені норми вказують на те, що єдиний внесок нараховується за кожний місяць, відтак очевидним є і те, що база нарахування єдиного внеску, в тому числі і максимальна, повинна визначатись за кожен місяць, а не за рік.

За таких обставин, контролюючий орган правомірно прийшов до висновку про заниження позивачем суми доходу, на який нараховується єдиний внесок в розмірі 2594 грн. 00 коп., як наслідок вимагав у вимозі сплатити єдиний внесок у сумі 900 грн. 10 коп. та застосував, у відповідності до п.3 ч.11 ст.25 цього ж Закону, штрафну санкцію у розмірі 5% від зазначеної суми - 45 грн. 00 коп.

Щодо збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб.

Контролюючий орган вважає, що позивачем у 2013 році не задекларовано дохід від операцій з продажу транспортних засобів.

Сторонами не заперечуються обставини продажу транспортних засобів, крім вантажного автомобіля «Мерседес-Бенц» реєстраційний номер НОМЕР_2, які заперечуються представником позивача.

При цьому, обставини продажу транспортних засобів підтверджуються наявними в матеріалах справи довідками-рахунків, крім згаданого вантажного автомобіля.

Як передбачено п.173.1 ст.173 ПК України, дохід платника податку від продажу (обміну) об'єкта рухомого майна протягом звітного податкового року оподатковується за ставкою, визначеною в пункті 167.2 статті 167 цього Кодексу.

В матеріалах справи наявні квитанції, зі змісту яких вбачається що позивачем при продажі автомобілів було сплачено податок на доходи фізичних осіб, хоч операції з продажу не були відображені у Податковій декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік.

Пунктом 177.11 статті 177 цього ж Кодексу, передбачено, що фізичні особи - підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи.

У відповідності до положень п.54.3 ст.54 ПК України, передбачено, що контролюючий орган зобов'язаний, зокрема, самостійно визначити суму грошових зобов'язань.

Як передбачено підп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Наведені норми вказують на те, що контролюючий орган самостійно визначає лише ту суму коштів, який платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету.

Враховуючи те, що сума визначеного контролюючим органом грошового зобов'язання з доходу платника податку від продажу об'єктів рухомого майна (транспортних засобів) платником податків була сплачена, податкове повідомлення-рішення в цій частині не може вважатись обґрунтованим.

Не можна залишити поза увагою і те, що порушення, в даному випадку, стосується правильності заповнення декларації, а не сплати грошових зобов'язань до бюджету.

Також, слід зазначити, що продаж вантажного автомобіля «Мерседес-Бенц» реєстраційний номер НОМЕР_2, не підтверджується належними доказами, які також були відсутні і під час проведення перевірки, а тому висновки контролюючого органу в цій частині ґрунтуються на припущеннях.

Як наслідок протиправним є також застосування і штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Що стосується застосованого штрафу у розмірі 510 грн. 00 коп.

Позивач вважає, що контролюючим органом в даному випадку нараховано податок на доходи фізичних осіб.

Обставини не відображення позивачем у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за ІІІ-ІV 2013 року нарахувань та виплат коштів фізичним особам - підприємцями за транспортно-експедиційні послуги не заперечуються позивачем.

У відповідності до положень п.51.1 ст.51 ПК України платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов'язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.

Пунктом 119.2 ст.119 цього ж Кодексу передбачено, що неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов'язань платника податку та/або до зміни платника податку тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Таким чином, контролюючим органом правомірно застосовано до позивача штраф у розмірі 510 грн. 00 коп., оскільки податкова звітність не містила повної інформації.

При цьому, судом не беруться до уваги зазначені посилання позивача, оскільки такі є формальними та не спростовуються допущених ним порушень податкового законодавства.

З огляду на викладене, позовні вимоги є обґрунтованими щодо визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу від 10.07.2014 року за №Ф-10416 в частині вимоги сплатити єдиний внесок у сумі 126059 грн. 78 коп., рішення за № від 18.07.2014 року в частині застосованої штрафної санкції в розмірі 15425 грн. 83 коп. та податкового повідомлення-рішення від 18.07.2014 року за №, а тому адміністративний позов у цій частині підлягає до задоволення підлягає задоволенню. В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Щодо судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі належить присудити на користь позивача пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 21, 69, 70, 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати, прийняті Державною податковою інспекцією у Франківському районі м.Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10.07.2014 року за №Ф-10416 в частині вимоги сплатити єдиний внесок у сумі 126059 грн. 78 коп., рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за № від 18.07.2014 року в частині застосованої штрафної санкції в розмірі 15425 грн. 83 коп. та податкове повідомлення-рішення від 18.07.2014 року за №.

3. В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), що мешкає за адресою АДРЕСА_1, 270 грн. 87 коп. (двісті сімдесят гривень вісімдесят сім копійок) сплаченого судового збору.

5. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

6. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 03 вересня 2015 року.

Суддя В.Я.Мартинюк