Справа № 810/3827/15
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2015-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

28 серпня 2015 року 810/3827/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши в м. Києві позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до Міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, третя особа - ОСОБА_1, про скасування постановив частині та зобовязання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1, про скасування постанови про арешт майна боржника та зобовязання вчинити дії.

Згідно з частиною другою статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З позовної заяви та доданих до неї матеріалів убачається, що позивач просить суд визнати протиправною та скасувати в частині постанову державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30.12.2008.

Позивач стверджує, що дізнався про наявність оскаржуваної постанови лише 09.07.2015 при зверненні до нотаріуса.

Водночас, суд критично оцінює дане твердження, оскільки як вбачається із матеріалів справи, 12.12.2011 Акціонерний комерційний інвестиційний банк «УкрСиббанк» відповідно до Договору факторингу №1 відступив позивачеві свої права вимоги за зобов'язаннями третьої особи по кредитному договору. Разом із відступленням права вимоги були відступлені і права майно третьої особи, що перебуває в іпотеці.

Таким чином, починаючи з 12.12.2011 позивач мав можливість та повинен був би отримати відомості про стан майна боржника третьої особи, яке було предметом договору іпотеки та арештоване на виконання оскаржуваної постанови.

У звязку з цим, суд вважає, що вказівка позивача про те, що він дізнався про наявність оскаржуваної постанови лише при зверненні до нотаріуса в липні 2015 року є штучною умовою для приховання дійсного моменту коли позивач дізнався чи мав дізнатись про порушення своїх прав, з метою обходу процесуального законодавства щодо строку на звернення до адміністративного суду.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що оскаржувана постанова прийнята ще 30.12.2008, тобто до моменту переходу до позивача прав вимоги за зобов'язаннями третьої особи.

Відповідно до положень частини другої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції, яка діяла на дату прийняття оскаржуваної постанови,позовну заяву про оскарження дій або бездіяльності державної виконавчої служби може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Таким чином, строк оскарження постанови державної виконавчої служби до адміністративного суду минув ще в листопаді 2011 року тобто, до моменту укладення договору факторингу.

Відтак, позивачем, як можливим правонаступником у виконавчому провадженні, вже при набутті права вимоги за договором факторингу був пропущений строк на оскарження зазначеної постанови.

Також суд звертає увагу, що відповідно до інформації, яка наявна у Діловодстві спеціалізованого суду, позивач вже звертався до Київського окружного адміністративного суду з тотожними позовними вимогами, з тих же підстав, між тими ж сторонами та навів аналогічні причини та підстави щодо його обізнаності про наявність оскаржуваної постанови (справа № 810/3387/15).

За результатами розгляду матеріалів адміністративної справи, відповідно до ухвали Київського окружного адміністративного суду від 04.08.2015 по справі № 810/3387/15позов залишений без розгляду.

Так, у даному рішенні суд дійшов висновку та встановив обставини, що звернення позивача до нотаріуса лише в липні 2015 року не є поважною причиною пропуску на звернення до суду, оскільки на дату набуття позивачем права вимоги до третьої особи він повинен був дізнатися про обтяження іпотечного майна третьої особи арештом відповідно до постанови державної виконавчої служби, строк оскарження якої сплинув.

Таким чином, наведення поважності причин пропуску на звернення до суду та, як стверджує позивач, дати його обізнаності щодо наявності оскаржуваного рішення в межах даного провадження та у справі № 810/3387/15 є тотожними та такими, що ґрунтуються на однакових доказах та підставах.

Як встановлено судом, рішення у справі № 810/3387/15 не було оскаржено позивачем та набрало законної сили.

Відтак, позивач погодився із висновком суду та обставинами, які ним встановлені по справі № 810/3387/15.

Відповідно до положень частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вищезазначене та беручи до уваги, що позивачем у даній справі не наведено інших доводів та обставин за яких йому стало відомо про наявність оскаржуваного рішення та порушення його прав, ніж ті, що досліджувались та яким надано правову оцінку судом у справі № 810/3387/15; враховуючи набрання законної сили судовим рішенням у справі № 810/3387/15 та приписи статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, про пропущення позивачем строку, установленого законом на звернення до адміністративного суду та про відсутність підстав для визнання причин такого пропуску поважними, що, відповідно, є підставою для залишення адміністративного позову без розгляду.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, то суд зазначає таке. Відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 7 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір», в разі залишення адміністративного позову без розгляду сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем, як доказ сплати судового збору, приєднана копія платіжного доручення № 1948 від 27.07.2015 на суму 146,16 грн.

Однак, як встановлено судом, зазначена сума судового збору за наведеним платіжним дорученням вже повернута позивачеві відповідно до ухвали Київського окружного адміністративного суду від 04.08.2015 по справі № 810/3387/15.

Відтак, питання про повернення судового збору за платіжним дорученням № 1948 від 27.07.2015 на суму 146,16 грн. судом не розглядається.

Крім цього, при обранні матеріально-правового способу захисту порушеного права і інтересу суд вважає за необхідне повідомити заявника, що відповідно до роз`яснення, викладеного у пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», вимоги осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

Керуючись статтями 99, 100, 106, 107, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до Міського відділу державно виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, третя особа - ОСОБА_1, про скасування постанови в частині та зобовязати вчинити дії, - залишити без розгляду.

2. Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, - надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Панченко Н.Д.