Справа № 2а-2099/11/0970
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2011-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2011 р. Справа № 2a-2099/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остап'юк С.В.

за участі секретаря Хоми О.В.,

представника позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції в Косівському районі Івано-Франківської області до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу в розмірі 39 361,10 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

06.06.2011 року Державна податкова інспекція в Косівському районі Івано-Франківської області (далі позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення податкового боргу в розмірі 39 361,10 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно, в порушення підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, статті 287 Податкового кодексу України не виконав податкові зобовязання з сплати орендної плати за земельні ділянки комунальної власності за 2010 рік в розмірі 25159,19 гривень, застосованих штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 11409,19 гривень, нарахованої пені в розмірі 2622,72 гривень та з сплати штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 170 гривень, застосованих за неподання декларації з податку на доходи фізичних осіб. Загальна сама податкового боргу відповідача становить 39 361,10 гривень, який ним не сплачений.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач, в судове засідання не зявився повторно без поважних причин та без повідомлення про причини неприбуття хоча, про дату, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений. Правом подання письмового заперечення проти заявленого позову не скористався.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідач є фізичною особою підприємцем, взятою на податковий облік Державною податковою інспекцією в Косівському районі Івано-Франківської області як платник податків 26.10.1995 року, що підтверджується довідкою про взяття на облік платника податків (а. с. 7).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно статті 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори (пункт 8.1). До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом (пункт 8.2). До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад (пункт 8.3).

Відповідно статті 9 Податкового кодексу України до загальнодержавних належать такі податки та збори податок на доходи фізичних осіб, плата за землю.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно статті 31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов'язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору обчислюється роками, кварталами, місяцями, декадами, тижнями, днями або вказівкою на подію, що повинна настати або відбутися. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.

Відповідно пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно підпункту 14.1.156 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Судом встановлено, що відповідач у відповідності до статті 269 Податкового кодексу України є платником земельного податку до місцевого бюджету села Кути Косівського району Івано-Франківської області, де розташована земельна ділянка, що обєктом оподаткування.

Відповідно пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Згідно пункту 270.1 статті 270 цього Кодексу об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно пункту 288.1. статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XIII цього Кодексу.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки (пункт 288.2.). Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (пункт 288.4). Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди (пункт 288.5)

Згідно пункту 288.7 статті 288 цього ж Кодексу податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Статтею 285 даного Кодексу передбачено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Відповідно пункту 286.1. статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно пункту 287.2. статті 287 цього Кодексу податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

У відповідності до пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Судом встановлено, що згідно поданої 21.05.2009 року відповідачем податкової декларації орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, розмір орендної плати за кожен календарний місяць становив 2537,90 гривень (а. с. 22).

Відповідач не сплатив частину орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності за грудень 2009 року в розмірі 970,27 гривень, строк сплати якої настав в січні 2010 року.

Крім того, позивач на підставі акта за №226/17-0/НОМЕР_1 від 17.03.2011 року про результати планової виїзної документальної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2, за період з 01.01.2008 року до 31.12.2010 року (а. с. 10 - 15) податковим повідомленням-рішенням за № від 29.03.2011 року визначив відповідачу податкові зобовязання з орендної плати в розмірі 24188,92 гривень за 2010 рік та застосував штрафні (фінансові) санкції в розмірі 6217,23 гривень. Які визначені у звязку із неподанням декларації орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності за 2010 рік та складають суми орендної плати за землекористування та штрафні (фінансові) санкції, застосовані за невиконання обовязку подання такої декларації та сплати зазначеного платежу. Вказані зобовязання відповідачем не сплачені (а. с. 48).

А також, позивач податковим повідомленням-рішенням за №/0 від 08.10.2010 року застосував штрафні (фінансові) санкції в розмірі 5191,96 гривень, які відповідачем не сплачені.

Відповідно до статті 290 Податкового кодексу України плата за землю зараховується до відповідних місцевих бюджетів у порядку, визначеному Бюджетним кодексом України для плати за землю.

Судом встановлено, що відповідач є платником податку на доходи фізичних осіб.

Пунктом 179.1 статті 179 Податкового кодексу України платник податку на доходи фізичних осіб зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу або інших законів України.

Відповідач в порушення статті 179 Податкового кодексу України не подав позивачу податкову декларацію з податку на доходи фізичних осіб.

Позивач на підставі акта перевірки за №226/17-0/НОМЕР_1 від 17.03.2011 року податковим повідомленням-рішенням за № від 29.03.2011 року застосував штрафні (фінансові) санкції в розмірі 170 гривень, які відповідачем не сплачено.

Пунктом 113.3 статті 113 Податкового кодексу України передбачено, що штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно пункту 14.1.265 статті 14 Податкового кодексу України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

У відповідності до пункту 116.1 статті 116 Податкового кодексу України у разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення рішення.

Згідно підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодекск України податкове повідомлення-рішення письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Відповідно пункту 113.1 статті 113 Податкового кодексу України строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов'язань. Суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) зараховуються до бюджетів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки та збори.

Вищевказані податкові зобовязання в адміністративному чи в судовому порядку не оскаржувались, а тому в силу абзацу 2 підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України, є узгодженими.

Відповідно підпункту 129.1.1. пункту 129.1. статті 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Згідно пункту 129.4. цієї статті даного Кодексу пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Судом встановлено, позивач за несплату відповідачем орендної плати за землю та штрафних фінансових санкцій на загальну суму 36568,38 гривень, нарахував пеню в розмірі 2622,72 гривень, яка відповідачем не сплачена.

У відповідності до підпункт 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податковий борг визначається як сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем в порушення вищевказаних норм Податкового кодексу України не виконано податкові зобовязання з сплати: орендної плати за земельні ділянки комунальної власності в розмірі 25159,19 гривень, застосованих штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 11409,19 гривень, нарахованої пені в розмірі 2622,72 гривень та не виконано податкові зобовязання з сплати штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 170 гривень, застосованих за неподання декларації з податку на доходи фізичних осіб, а вказані грошові зобовязання в загальному розмірі 4180,28 гривень, є податковим боргом відповідача, який ним не сплачено.

Суд зазначає, що суми податкових зобовязань с плати орендної плати за земельні ділянки комунальної власності за 2010 рік в розмірі 25159,19 гривень, зобовязання з сплати штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 11409,19 гривень та пені в розмірі 2622,72 гривень зараховується до місцевого бюджету села Кути Косівського району Івано-Франківської області, а суми штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 170 гривень, застосованих за неподання декларації з податку на доходи фізичних осіб зараховується до Державного бюджету України.

Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

У відповідності до пункту 102.4 статті 102 Податкового кодексу України у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Відповідно підпункту 20.1.18. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що адміністративний позов Державної податкової інспекції в Косівському районі Івано-Франківської області до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу в розмірі 39 361,10 гривень підлягає задоволенню в повному обязі.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків у банках, що обслуговують фізичну особу підприємця ОСОБА_2 (вулиця Дорошенка, 2Б, село Кути, Косівський район, Івано-Франківська область, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та за рахунок готівки, що йому належить на користь місцевого бюджету села Кути Косівського району Івано-Франківської області податковий борг з сплати орендної плати за земельні ділянки комунальної власності за 2010 рік в розмірі 39 191 (тридцяти дев'яти тисяч ста дев'яносто однієї) гривні 10 копійок.

Стягнути з рахунків у банках, що обслуговують фізичну особу підприємця ОСОБА_2 (вулиця Дорошенка, 2Б, село Кути, Косівський район, Івано-Франківська область, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та за рахунок готівки, що йому належить в дохід державного бюджету податковий борг з сплати податку на доходи фізичних осіб в розмірі 170 (ста семидесяти) гривень.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 03.08.2011 року.