Справа № 2а-2197/11/0970
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2011-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2011 р. Справа № 2a-2197/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остапюк С.В.

за участю секретаря: Хоми О.В.

представник позивача: ОСОБА_1,

представник відповідача: ОСОБА_2,

представників третьої особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Центральної районної лікарні Надвірнянського району Івано-Франківської області до управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Контрольно-ревізійне управління в Івано-Франківській області про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

05.067.2011 року Центральна районна лікарня Надвірнянського району Івано-Франківської області (далі позивач) звернулася в суд із адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області (далі відповідач) про визнання неправомірними дій щодо відмови у зарахуванні помилково сплачених страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та зобовязання зарахувати помилково сплачені страхові внески. Позивачем визначено Контрольно-ревізійне управління в Івано-Франківській області в даній адміністративній справі, як третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (далі третя особа)

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно в порушенні статті 20 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», пункту 11.17 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України за зверненням та згодою позивача не зарахував в рахунок сплати за серпень 2011 року помилково сплачені ним страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за 2009, 2010 роки в розмірі 116 860, 36 гривень. Просить визнати такі дії неправомірними та зобовязати відповідача зарахувати помилково сплачені страхові внески за вказаний період в розмірі 116 860, 36 гривень, в рахунок їх сплати за серпень 2011 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, суду пояснила, що оскільки на час нарахування та виплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування в 2009, 2010 роках актів медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності 11 працюючим особам, а саме: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, у позивача не було, то відсутні підстави для сплати страхових внесків за ставкою 4%, і як наслідок для висновку про надмірність сплати 116 860, 36 гривень таких внесків.

Представники третьої особи в судовому засіданні позов підтримали, суду пояснили, що проведеною ревізією позивача з питань дотримання законодавства при використанні державних коштів на оплату праці, встановлено порушення статті 4 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування», в наслідок чого, за 2009 2010 роки, збір на обовязкове державне пенсійне страхування на фонд заробітної плати одинадцятьох працівників, які являються інвалідами, нараховувався в розмірі 33,2 відсотка від обєкта оподаткування, замість 4 відсотків, що призвело до зайво сплачених страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за вказаний період в розмірі 116 860, 36 гривень. На адресу позивача надсилалась вимога про усунення порушень, виявлених вказаною ревізією, щодо повернення помилково сплачених страхових внесків в розмірі 116 860, 36 гривень.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, представників третьої особи, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити з таких мотивів.

Судом встановлено, що Контрольно-ревізійним управлінням в Івано-Франківській області з 15.02.2011 року до 15.03.2011 року проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Центральної районної лікарні Надвірнянського району за період з 01.04.2009 року до 31.12.2010 року, якою встановлено, що у лікарні працювало 1366,75 працівника, згідно штатного розпису посад на 2009, 2010 роки, з них 11 працюючих осіб, які є інвалідами, за яких позивачем, внаслідок недотримання норм статті 4 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування», на час нарахування та виплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування в 2009, 2010 роках застосовано 33,2% ставку збору на обовязкове державне пенсійне страхування від обєкта оподаткування, замість 4%. В результаті чого, позивачем надміру сплачено страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за 2009, 2010 роки в розмірі 116 860, 36 гривень.

Вказані обставини також підтверджуються актом ревізії фінансово-господарської діяльності центральної районної лікарні Надвірнянського району за період з 01.04.2009 року до 31.12.2010 року за №04-21/07 від 15.03.2010 року (а. с. 10 31).

11.04.20110 року позивач, на вимогу Контрольно-ревізійного управління в Івано-Франківській області №09-04-14/1779 від 22.03.2011 року, звернувся до відповідача з листом за №404 від 11.04.2011 року про повернення помилково сплачених ним страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування в розмірі 116 860, 36 гривень, або зарахувати в рахунок майбутніх платежів страхових внесків. За наслідками розгляду вказаної вимоги, відповідач відмовився повернути зазначені страхові внески.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхові внески кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Згідно частини 1 статті 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Відповідно підпункту 1 пункту 8 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»страхові внески, що перераховуються до солідарної системи (крім страхових внесків, що перераховуються особами, зазначеними в пунктах 3 і 4 статті 11 та у статті 12 цього Закону, а також страхових внесків, сплачуваних за осіб, зазначених у пунктах 8, 13, 14, 17 статті 11 цього Закону), сплачуються страхувальниками та застрахованими особами на умовах і в порядку, визначених цим Законом, та в розмірах, передбачених Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" для відповідних платників збору. Платники збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, визначені пунктами 5-10 статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", сплачують збір на обов'язкове державне пенсійне страхування в порядку та розмірах, визначених зазначеним Законом.

Відповідно статті 3 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування»збір на обов'язкове державне пенсійне страхування платники збору сплачують до Пенсійного фонду України в порядку, визначеному законодавством України.

Відповідно статті 4 даного Закону на обов'язкове державне пенсійне страхування встановлюються ставки збору в таких розмірах: для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону: 33,2 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного абзацами першим і другим пункту 1 статті 2 цього Закону.

Для підприємств, установ і організацій, де працюють інваліди, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування визначається окремо за ставкою 4 відсотки від об'єкта оподаткування для працюючих інвалідів та за ставкою 33,2 відсотка від об'єкта оподаткування для інших працівників такого підприємства.

Як встановлено судом, у позивача за період 2009, 2010 років працювало 11 працівників, які являлись інвалідами та з заробітної плати яких позивачем помилково нараховувались та сплачувались страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за 33,2 % ставкою від обєкта оподаткування.

Постановою Пенсійного фонду України за №21-1 від 19.12.2003 відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та пункту 12 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 1 березня 2001 року за №21 затверджено Інструкцію про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України (далі Інструкція).

Ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування".

Вказана Інструкція визначає процедуру реєстрації та обліку платників внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), обчислення і сплати страхових внесків та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України підприємствами, установами, організаціями (далі - Підприємства) незалежно від форм власності, виду діяльності і господарювання та фізичними особами, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, подання страхувальниками звітності управлінням Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах (далі - органи Пенсійного фонду України).

Відповідно підпункту 5.1.1. пункту 5.1. Інструкції обчислення страхових внесків зазначеною категорією платників здійснюється щомісячно за ставками, визначеними пунктами 4.1, 4.2 цієї Інструкції, на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу) виходячи з розміру страхового внеску, що діє на день нарахування виплат (доходу).

Згідно пункту 4.2. Інструкції для підприємств, установ, організацій, де працюють інваліди, внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування визначаються окремо за ставкою 4 відсотки сум фактичних витрат на оплату праці (грошового забезпечення) працівників, що включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці", що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб, а також на суми оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності, яка здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю для працюючих інвалідів та за ставкою 33,2 відсотка від сум фактичних витрат на оплату праці (грошового забезпечення) працівників, що включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати, та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці", що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб, а також на суми оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності, яка здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю для інших працівників такого підприємства.

Таким чином, суд зазначає, що страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування Центральною районною лікарнею Надвірнянського району Івано-Франківської області, в якій працювали інваліди, необхідно обчислювати і сплачувати за ставкою 4 відсотка від обєкта оподаткування.

Згідно частини 1 статті 31 даного Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством.

Відповідно абзацу 2 пункту 4.2 Інструкції документом, що дає право на застосування ставки в розмірі 4%, є завірена копія виписки з акта огляду в медико-соціальній експертній комісії про встановлення групи інвалідності.

Як встановлено судом, причиною відрахувань страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за ставкою 33,2 відсотка від обєкта оподаткування стала неповна інформація відділу кадрів подана бухгалтерії центральної районної лікарні Надвірнянського району, внаслідок чого позивачем не застосовано ставку в розмірі 4%.

Відповідно пункту 13 статті 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пункту 11.17. Інструкції суми надміру сплачених чи помилково сплачених страхових внесків та інших платежів (в тому числі частина єдиного та фіксованого податків, що надходить за найманих працівників суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали відповідний особливий спосіб оподаткування) повертаються страхувальникам або за їх згодою зараховуються в рахунок майбутніх платежів страхових внесків.

Таким чином, суд зазначає, що сплата страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування позивачем за ставкою 33,2 відсотка від обєкта оподаткування за 2009, 2010 роки в розмірі 116 860,36 гривень є помилковою.

Відповідно пункту 12.8. Інструкції спірні питання, що виникли між страхувальниками та органами Пенсійного фонду під час узгодження результатів перевірки, вирішуються органами Пенсійного фонду в порядку, передбаченому для узгодження вимог про сплату недоїмки або в судовому порядку.

Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Закон України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України не ставлять в залежність обрахунок страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування в розмірі 4% фонду оплати праці від моменту звернення інваліда до страхувальника з копією виписки з акта огляду в медико-соціальній експертній комісії про встановлення групи інвалідності.

Як встановлено судом, на момент нарахування та сплати страхових внесків за ставкою 33,2% щодо 11 осіб, які є інвалідами, у позивача були відсутні довідки медико-соціальної експертної комісії, які підтверджують групу інвалідності.

Суд зазначає, що довідки медико-соціальної експертної комісії є підтвердженням групи інвалідності, а копії виписки з акта огляду в медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності, є підставою для нарахування страхових внесків, однак не визначає права на нарахування страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за ставкою 4 відсотки.

Таким чином, наявність у ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 групи інвалідності станом на 2009 2010 роки, є єдиною підставою для нарахування та сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за ставкою 4% фонду оплати праці цих осіб, а допущені позивачем помилки при розрахунку таких страхових внесків протягом 2009 2010 років, в тому числі і не вчинення заходів щодо встановлення фактичної чисельності працюючих інвалідів та не витребувані копії виписки з акта огляду в медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності, не може бути підставою для нарахування страхових внесків в іншому розмірі.

За таких обставин, суд вважає неправомірними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні помилково сплачених позивачем страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за 2009, 2010 роки в розмірі 116 860, 36 гривень, в рахунок їх сплати за серпень 2011 року, а заявлений позов таким, що підлягає до задоволення.

Всі документально підтверджені судові витрати, які складають сплачений судовий збір в розмірі 3,40 гривень, за правилами статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, слід стягнути з державного бюджету на користь Центральної районної лікарні Надвірнянського району Івано-Франківської області.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області щодо відмови у зарахуванні помилково сплачених Центральною районною лікарнею Надвірнянського району Івано-Франківської області страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за період 2009, 2010 років в розмірі 116 860, 36 гривень.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі Івано-Франківської області зарахувати помилково сплачені Центральною районною лікарнею Надвірнянського району Івано-Франківської області страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за 2009, 2010 роки в розмірі 116 860, 36 гривень, в рахунок їх сплати за серпень 2011 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Центральної районної лікарні Надвірнянського району Івано-Франківської області (індекс 78400. вулиця Грушевського. 12. місто Надвірна. Івано-Франківська область) сплачене державне мито в розмірі 3 (три) гривні 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 22.07.2011 року.