Справа № 2а-16724/12/2670
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2015-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Старової Н.Е.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.,

при секретарі: Тищенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Подільському районі м. Києва ДПС до ОСОБА_2 про стягнення коштів за податковим боргом, -

В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція у Подільському районі міста Києва ДПС звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 1 863 195,25 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.12.2012 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, відповідачем було подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати спірне рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача заперечив проти вимог, викладених в апеляційній скарзі, та просив відмовити в їх задоволенні.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, не з'явився, що не заважає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною податковою інспекцією у Подільському районі м. Києва проведено камеральну перевірку ОСОБА_2, зареєстрованого Подільською районною в м.Києві державною адміністрацією та взятого на податковий облік ДПІ у Подільському районі м.Києва ДПС від 30.04.2011 року за №1367, якою встановлено, що при поданні декларації про майновий стан та доходи громадян за 2011 рік, ОСОБА_2 не було підтверджено документами первинного обліку, а саме платіжними документами чи їх копіями, суму витрат на придбання акцій підприємств: ПАТ «Пиво-безалкогольний комбінат «Славутич», ПАТ «Закритий не диверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Інвестиційний капітал ІІ» та інвестиційних сертифікатів ТОВ КУА СЕБ ЕМ Україна в сумі 8 775 356,53 грн., чим порушено пп.«б» п.176.1 ст.176 ПК України.

В зв'язку з вищевикладеним, складено акт про результати камеральної перевірки податкової декларації про майновий стан і доходи від 06.07.2012 року №52/17-419, донараховано податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 1 863 195,25 (за основним платежем - 1 490 556,20 грн., за штрафними санкціями - 372 639,05 грн.), та винесено податкове повідомлення-рішення від 22.08.2012 року за №.

Суд першої інстанції, при ухваленні оскаржуваної постанови від 20.12.2012 року, виходив з того, що на момент звернення до суду, відповідно до облікових карток платника податків та податкового повідомлення-рішення ОСОБА_2 має податкову заборгованість по сплаті податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 1 863 195,25 грн., з чим не погоджується суд апеляційної інстанції.

При апеляційному розгляді даної справи колегія суддів вказує на те, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.12.2014 року у справі №826/17961/14 за позовом ОСОБА_2 до ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 22.08.2012 року № та податкову вимогу ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м.Києві від 08.10.2012 №69, згідно з якою ОСОБА_2 визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 1 863 195, 25 грн., за стягненням якого податковий орган звернувся до суду, та вказана суму боргу є предметом позову даної адміністративної справи.

Вказане судове рішення набрало законної сили згідно з ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2015 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.07.2015 року касаційну скаргу ДПІ у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.12.2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2015 року - повернуто податковому органу.

Згідно ст.255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Крім того, згідно пп.«б» п.176.1 ст.176 ПК України, платники податку зобов'язані отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого цим Кодексом, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку та формується податкова знижка платника податку.

На думку позивача, дана заборгованість виникла в зв'язку з тим, що відповідачем не було підтверджено документами первинного обліку, а саме платіжними документами чи їх копіями, суму витрат на придбання акцій підприємств, чим порушено вищевказані вимоги.

Норми пп.«б» п.176.1 ст.176 ПК України не покладають обов'язок на платника податків щодо подачі первинних документів разом з декларацією.

Крім того, позивач не надав будь-яких підтверджень того, що ним під час проведення камеральної перевірки такі документи витребовувались, а отже твердження податкового органу щодо непред'явлення первинних документів для підтвердження витрат не відповідає обставинам справи та спростовано під час апеляційного розгляду справи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що викладені в акті перевірки висновки, не підтверджено належними доказами, які б відповідали положенням ст.70 КАС України, а сам акт від 06.07.2012 року №52/17-419 є внутрішнім службовим документом податкового органу, який не спричиняє виникнення обов'язків у платника податків.

Проте, вказані припущення щодо порушень відповідача стали підставою для неправомірного самостійного визначення податковим органом суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на підставі пп.54.3.2 п.54.3 ст.54, п.123.1 ст.123 ПК України.

Така позиція узгоджується з позицією ВАС України, викладеною в листі від 30.11.2009 року №1619/10/13-09 «Про застосування норм процесуального права».

Позивачем у вказаному акті камеральної перевірки не спростовано фактів своєчасної подачі податкової декларації, правильності визначення об'єкту оподаткування та нарахованого зобов'язання.

За змістом п.87.11 ст.87 ПК України процедура стягнення податкового боргу з фізичної особи може ініціюватися виключно через звернення органу стягнення з відповідним позовом. Тому вирішення справ за позовом податкового органу про стягнення податкового боргу з платника податків - фізичної особи повинно здійснюватися за загальними правилами позовного провадження.

Згідно п.95.2. ст.95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Таким чином, право на звернення з позовом про стягнення податкового боргу з фізичної особи-платника податків виникає через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги.

А отже, звернення податкового органу до суду для стягнення заборгованості на підставі податкової вимоги від 08.10.2012 року №69, згідно якої станом на 08.10.2012 року сума податкового боргу ОСОБА_2 за узгодженим грошовим зобов'язанням становила 1 863 195,25 грн., суперечить вищезазначеним положенням ПК України, оскільки в матеріалах справи відсутнє підтвердження факту вручення відповідачу даної податкової вимоги.

Колегія суддів також зазначає, що апелянтом на підтвердження достовірності даних вказаних у поданій декларації надано до суду копії документів, а саме: договори купівлі-продажу цінних паперів (№Т663 від 08.11.2005 року, №Д1557 від 04.10.2007 року, №Т1259 від 17.11.2005 року, №Б-45, Б-47 від 10.10.2007 року, №Д-199 від 29.10.2007 року та ін.), акти прийому передачі цінних паперів та виконання зобов'язань за договорами (№Т663, Д1557, Т1259), квитанції по сплаті за прості іменні акції згідно договорів, договори купівлі-продажу акцій додаткового випуску на першому етапі розміщення (№16,125), договори купівлі-продажу акцій додаткового випуску на другому етапі розміщення (№240, 241), виписку з банку по особовим рахункам, договори на розміщення цінних паперів (№2010/0811-гр-1 від 08.11.2010 року, №2010/1009-гр-2 від 10.09.2010 року, №2010/0608-гр-3 від 06.08.2010 року та ін.), платіжні доручення (№3, №129382551, №126172435, №124324570, №0410001, №126832006), яку були ретельно досліджені судом апеляційної інстанції.

Також, суд апеляційної інстанції вбачає грубе порушення процесуальних прав ОСОБА_2 як відповідача по справі, оскільки при прийнятті оскаржуваної постанови він був позбавлений можливості брати участь в розгляді даного спору та захищати свої законні права та інтереси, чим порушено вимоги ст.ст.10, 11, 49 КАС України.

Стосовно вимоги в апеляційній скарзі щодо зупинення виконання оскаржуваної постанови від 20.12.2012 року, то згідно ч.4 ст.254 КАС України, якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили. Враховуючи, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2014 року поновлено строк апеляційного оскарження, то оскаржувана постанова є такою, яка не набрала чинності, та відповідно не підлягає виконанню, а отже, відсутня потреба в задоволенні даної вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень, не дотримуючись вимог ч.2 ст.71 КАС України, не надав суду належні докази та не обгрунтував правомірності та законності своїх дій.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, а тому вбачаються підстави для скасування постанови суду від 20.12.2012 року, та ухвалення нового рішення, яким адміністративний позов Державної податкової інспекції у Подільському районі м. Києва ДПС до ОСОБА_2 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.12.2012 року - скасувати, та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову Державної податкової інспекції у Подільському районі м. Києва ДПС до ОСОБА_2.

Постанова набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Файдюк В.В.