Справа № 2а/0370/403/11
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2011-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2011 року Справа № 2а/0370/403/11

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Волдінера Ф.А.,

при секретарі судового засідання Йовик С.Б.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Управління Держкомзему у Маневицького районі Волинської області до головного державного інспектора державної інспекції з контролю за цінами у Маневицькому району районі Волинської області ОСОБА_2 та Державної інспекції з контролю за цінами у Волинській області про визнання дій протиправними та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Управління Держкомзему у Маневицького районі Волинської області до головного державного інспектора державної інспекції з контролю за цінами у Маневицькому району районі Волинської області ОСОБА_2 та Державної інспекції з контролю за цінами у Волинській області про визнання дій протиправними та скасування рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 02 лютого 2011 року головним державним інспектором державної інспекції з контролю за цінами у Маневицькому районі ОСОБА_2 було складено Акт № 000830 планової перевірки управління Держкомзему у Маневицькому районі Волинської області, щодо дотримання державної дисципліни цін при формуванні, встановленні та застосуванні тарифів (плати) на землевпорядні роботи, роботи та послуги, пов'язані з оформленням документів, в тому числі, які посвідчують право власності на земельні ділянки при передачі їх безоплатно у власність громадян України за період з 08 лютого 2010 року по 22 листопада 2010 року. 08 лютого 2011 року даний Акт рекомендованим листом надійшов на адресу управління Держкомзему у Маневицькому районі Волинської області. 09 лютого 2011 року рекомендованим листом на адресу управління надійшло Рішення Державної інспекції з контролю за цінами у Волинській області № 2-К «Про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін» від 08 лютого 2011 року. Оскаржуваним рішенням вирішено вилучити в управлінні Держкомзему у Маневицькому районі Волинської області в дохід державного бюджету 1680 грн. та стягнути штраф у сумі 3360 грн. Позивач вважає, що вказане рішення Державної інспекції з контролю за цінами у Волинській області є протиправним, необґрунтованим та безпідставним, а дії головного державного інспектора державної інспекції з контролю за цінами у Маневицькому районі ОСОБА_2 є незаконними, мотивуючи це наступним.

Зміст технічної документації по інвентаризації земельної ділянки та встановлення меж землекористування (землевласності) не передбачений Законом України «Про землеустрій». Згідно ст.35 Закону України «Про землеустрій» інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об'єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. Відповідно до ст.55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Розробником була складена технічна - документація по інвентаризації земельної ділянки та встановлення меж землекористування (землевласності) з метою визначення можливості надання земельної ділянки у власність і однією складовою цієї документації є висновок щодо можливість надання такої земельної ділянки. Пунктом 1.16 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 354/3647 встановлено, що технічна документація включає: «висновок державного органу земельних ресурсів Держкомзему України про наявні обмеження на використання земельної ділянки ». Вищевказані вимоги законодавства зобов'язують позивача видавати висновки до технічної документації по інвентаризації земельної ділянки та встановлення меж землекористування (землевласності).

Відповідно до п.2.п.6 Положення, Позивач має право надавати у встановленому законом порядку послуги на платній основі. Надання державними органами земельних ресурсів послуг на платній основі врегульовано Постановою Кабінеті Міністрів від 01.11.2000 року № 1619 «Про затвердження Порядку виконання земельно - кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів» (надалі - Порядок).

Спільним наказом Держкомзему, Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України від 15.06.2001 року № 97/298/124 «Про затвердження розміру оплати земельно - кадастрових робіт та послуг» зареєстрованого Міністерством Юстиції України за № 579/5770 від 10.07.2001 року встановлені рекомендовані розміри оплати земельно - кадастрових робіт та послуг (надалі - Розміри оплати).

Вартість надання послуги у формі видачі висновку не встановлено ні в Порядку а ні в розмірах оплати. Відтак, абзацом 2 пункту Розмірів оплати, постановлено: «виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг, вартість яких не встановлено, здійснюється за цінами, визначені договором». Таким чином, застосування плати за висновок передбачено діючими нормативно - правовими актами і тому позивач обґрунтовано її нарахував та діяв відповідно до норм чинного законодавства України.

Твердження відповідача в Акті, про те, що пунктом 5 Порядку визначено вичерпний перелік земельно - кадастрових робіт та послуг, які державні органи земельних ресурсів можуть надавати на платній основі є протиправним, необґрунтованим, безпідставним та не відповідає дійсності. Пунктом 5 Порядку встановлено види, а не вичерпний перелік, земельно кадастрових робіт, та послуг, які можуть надаватися на платній основі державними органами земельних ресурсів.

Крім того, в акті та в рішенні відповідачі об'єднують послуги, що надаються відповідно до п.9 таблиці 6.1. підпункту 6 Розмірів оплати, якими встановлено розміри оплати за підготовку висновків з надання земельних ділянок у користування, з послугами, які фактично надавалися Позивачем. Дане поєднання є неприпустимим, так як позивач у своїй діяльності при видачі Висновку взагалі не застосовував і не керувався пунктом 9 таблиці 6.1. підпункту 6 Розміру оплати, а діяв у відповідності до вищевказаних приписів законодавства і на підставі укладених договорів, умови яких відповідають положенням ст.179 Господарського кодексу України щодо порядку укладення договорів за взаємною згодою сторін.

На підставі вищевикладеного, позивач просить суд визнати незаконним дії головного державного інспектора державної інспекції з контролю за цінами у Маневицькому районі ОСОБА_2. Та скасувати рішення №2-К від 08 лютого 2011 року видане Державною інспекцією з контролю за цінами у Маневицькому районі.

В поданих суду письмових запереченнях проти адміністративного позову від 09.03.2011 року відповідач адміністративний позов не визнав, мотивуючи це наступним. Державною інспекцією з контролю за цінами у Волинській області було проведено перевірку позивача на предмет додержання державної дисципліни цін при формуванні, встановленні та застосуванні тарифів на земельні роботи, про що складено акт № 000830 від 08.02.2011 року. Перевіркою встановлено, що у період з 08.02.2010 року по 22.11.2010 року позивачем неправомірно нараховувалася плата за надання висновків до технічної документації по інвентаризації земельної ділянки та встановлення меж землекористування (землевласності) «про наявні обмеження на використання земельної ділянки та сервітути» в розмірі 30 грн. за один висновок, всього неправомірно нарахована плата та отримані кошти за надання 56 висновків на суму 1680 грн. Пунктом 6 підпункту 6.1 «Про затвердження розмірів оплати земельно-кадастрових робіт та послуг, які затверджені наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України від 15.06.2001 року № 97/298/124, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за № 579/5770, не передбачено надання платних послуг видача висновків до технічної документації по інвентаризації земельної ділянки та встановлення меж землекористування (землевласності) «про наявні обмеження на використання земельної ділянки та сервітути». Таким чином, позивач застосовував ціни (тарифи) за види послуг (робіт), які не передбачені визначеними нормативно-правовими актами, що встановлюють для них відповідні переліки платних послуг, що є порушенням державної дисципліни цін, а тому рішенням Державної інспекції з контролю за цінами у Волинській області № 2-К від 08.02.2011 року про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін правомірно вирішено вилучити у позивача 1680 грн. необґрунтовано одержаної виручки та стягнути в дохід державного бюджету штраф у сумі 3360 грн. Відповідач просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Представник позивача у судовому засіданні відмовилася від позову в частині позовних вимог, щодо визнання незаконним дії головного державного інспектора державної інспекції з контролю за цінами у Маневицькому районі ОСОБА_2. В частині позовних вимог, щодо скасування рішення №2-К «Про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін» від 08 лютого 2011 року видане Державною інспекцією з контролю за цінами у Волинській області, підтримала з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнала з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти адміністративного позову, просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення. При цьому судом враховано наступне.

Судом встановлено, що Державною інспекцією з контролю за цінами у Волинській області з 25.01.2011 року по 01.02.2011 року була проведена перевірка позивача з питань додержання державної дисципліни цін при формуванні, встановленні та застосуванні тарифів на земельні роботи, про що складено акт № 000830 від 02.02.2010 року. Перевіркою встановлено, що у період з 08.02.2010 року по 22.11.2010 року позивачем неправомірно нараховувалася плата за надані послуги з підготовки висновків до технічної документації по інвентаризації земельної ділянки та встановлення меж землекористування (землевласності) «про наявні обмеження на використання земельної ділянки та сервітути». в розмірі 30 грн. за один висновок, всього неправомірно нарахована плата та отримані кошти за надання 56 висновків на суму 1680 грн. Рішенням заступника начальника Державної інспекції з контролю за цінами у Волинській області № 2-К від 08.02.2011 року про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін вилучено у позивача 1680 грн. необґрунтовано одержаної виручки в результаті порушення державної дисципліни цін та стягнуто в дохід державного бюджету штраф у сумі 3360 грн.

Відповідно до пунктів 1, 2, підпункту 11 пункту 4 Положення про управління (відділ) Держкомзему в районі, затвердженого наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 17.06.2008 року № 123, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.07.2008 року за № 625/15316 (з наступними змінами та доповненнями), управління (відділ) Держкомзему в районі є територіальним органом Держкомзему, підзвітним та підконтрольним Держкомзему та відповідно Республіканському комітету із земельних ресурсів Автономної Республіки Крим, головному управлінню Держкомзему в області. Управління (відділ) у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, постановами Верховної Ради України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, наказами Держкомзему, Республіканського комітету із земельних ресурсів Автономної Республіки Крим, головного управління Держкомзему в області, а також цим Положенням. Управління (відділ) відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює в установленому порядку надання платних послуг згідно з переліком, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 2 Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.2000 року № 1619, виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг здійснюється на платній основі відповідно до поданих заяв та укладених договорів. Розгляд таких заяв проводиться в порядку, встановленому Держкомземом.

В судовому засіданні встановлено, що розміри оплати земельно-кадастрових робіт та послуг затверджені наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України від 15.06.2001 року № 97/298/124, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за № 579/5770. Так, зокрема, у графі 9 таблиці 6.1 зазначених Розмірів встановлено вартість послуги з підготовки висновків з надання земельних ділянок у користування на замовлення фізичних осіб в розмірі 30 грн. 00 коп. за один примірник документа. Отже, розділом 6 Розмірів оплати земельно-кадастрових робіт та послуг, які затверджені наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України від 15.06.2001 року № 97/298/124, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за № 579/5770, не визначено окремої плати за послуги з надання висновків до технічної документації по інвентаризації земельної ділянки та встановлення меж землекористування (землевласності) «про наявні обмеження на використання земельної ділянки та сервітути». Таким чином, управління (відділ) Держкомзему в районі вправі надавати за плату лише ті послуги, які передбачені затвердженим Кабінетом Міністрів України переліком.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що у період з 08.02.2010 року по 22.11.2010 року позивачем неправомірно нараховувалася плата за надання видача висновків до технічної документації по інвентаризації земельної ділянки та встановлення меж землекористування (землевласності) «про наявні обмеження на використання земельної ділянки та сервітути» в розмірі 30 грн. 00 коп. за один висновок, тобто застосовувалися ціни (тарифи) за види послуг (робіт), які не передбачені визначеними нормативно-правовими актами, що встановлюють для них відповідні переліки платних послуг.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про ціни і ціноутворення» від 03.12.1990 року (з наступними змінами та доповненнями) вся необґрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін та діючого порядку визначення вартості будівництва, що здійснюється із залученням коштів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів, а також коштів державних підприємств, установ та організацій підлягає вилученню в доход відповідного бюджету залежно від підпорядкованості підприємства, організації. Крім того, в позабюджетні фонди місцевих Рад стягується штраф у двократному розмірі необґрунтовано одержаної суми виручки. Вказані суми списуються з рахунків підприємств і організацій в банківських установах за рішенням суду.

Згідно із пунктом 1.4 Інструкції про порядок застосування економічних санкцій та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженого наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України від 03.12.2001 року № 298/519, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2001 року за № 1047/6238, підставою для застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін є одержання субєктами господарювання необґрунтованої виручки в результаті порушення ними чинного в періоді, що перевіряється, порядку встановлення та застосування цін і тарифів, які регулюються уповноваженими органами відповідно до вимог законодавства. Порушенням порядку встановлення і застосування цін, за які накладаються економічні санкції, є, зокрема, застосування цін (тарифів) субєктами господарювання за види послуг (робіт), які не передбачені визначеними нормативно-правовими актами, що встановлюють для них відповідні переліки платних послуг. Як передбачено пунктами 1.6, 2.1, 3.1 зазначеної Інструкції, необґрунтовано одержані субєктами господарювання, унаслідок порушень порядку встановлення і застосування цін, суми виручки та штрафи підлягають вилученню згідно із законодавством на підставі рішень, прийнятих органами державного контролю за цінами. Необґрунтовано одержана субєктом підприємницької діяльності сума виручки, що підлягає вилученню в дохід бюджету, обчислюється при неправомірному застосуванні цін (тарифів) субєктами господарювання за види послуг (робіт), які не передбачені визначеними нормативно-правовими актами, що встановлюють для них відповідні переліки платних послуг, як уся сума незаконно стягнутих коштів. Державна інспекція з контролю за цінами та державні інспекції з контролю за цінами в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі приймають рішення про вилучення сум економічних та фінансових (штрафних) санкцій у порядку, передбаченому законодавством. Підставою для прийняття рішень про вилучення сум економічних та фінансових (штрафних) санкцій є акти перевірок, які складаються посадовими особами органів державного контролю за цінами.

Суд не бере до уваги твердження представника позивача про те, що Держкомзем у Маневицькому районі у своїй діяльності при видачі висновку взагалі не застосовував і не керувався пунктом 9 таблиці 6.1. підпункту 6 Розміру оплати, а діяв у відповідності до вищевказаних приписів законодавства і на підставі укладених договорів, умови яких відповідають положенням ст.179 Господарського кодексу України щодо порядку укладення договорів за взаємною згодою сторін. Оскільки, з дослідженого в судовому засіданні договору на виконання земельно-кадастрових робіт та послуг вбачається, що розділом І зазначеного договору встановлено, що Управління зобов'язується надати висновок з надання земельної ділянки у користування (дана послуга передбачена пунктом 9 таблиці 6.1. розділу 6 «Розмірів оплати земельно-кадастрових робіт та послуг»), а також відповідно до розділу II замовник проводить оплату виконавцю, розмір якої встановлюється згідно з розцінками, затвердженими спільним наказом Держкомзему, Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України від 15.06.2001 року за № 97/298/124 «Про затвердження розмірів оплати земельно-кадастрових робіт та послуг» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за № 579/5770. Також згідно акту приймання виконаних робіт і рахунку на оплату замовнику надавалась послуга, з видачі висновку з надання земельної ділянки у користування. А фактично надавався висновок до технічної документації по інвентаризації земельної ділянки та встановлення меж землекористування (землевласності) «про наявні обмеження на використання земельної ділянки та сервітути». Отже, позивач при видачі висновків керувався вищевказаним спільним наказом Держкомзему, Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України від 15.06.2001 року за № 97/298/124 згідно якого не визначено окремої плати за послуги з надання висновків до технічної документації по інвентаризації земельної ділянки та встановлення меж землекористування (землевласності) «про наявні обмеження на використання земельної ділянки та сервітути».

Таким чином, оскільки у період з 08.02.2010 року по 22.11.2010 року позивачем неправомірно нараховувалася плата в розмірі 30 грн. 00 коп. за один висновок, тобто застосовувалися ціни (тарифи) за види послуг (робіт), які не передбачені визначеними нормативно-правовими актами, що встановлюють для них відповідні переліки платних послуг, тому Державна інспекція з контролю за цінами у Волинській області в межах наданих повноважень та з дотриманням чинного законодавства України на підставі акту перевірки № 000830 від 02.02.2011 року правомірно прийняла рішення № 2-К від 08.02.2011 року про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін про вилучення у позивача 1680 грн. необґрунтовано одержаної виручки та стягнення в дохід державного бюджету штрафу в розмірі 3360 грн.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом не встановлено підстав для визнання протиправним та скасування рішення Державної інспекції з контролю за цінами у Волинській області № 2-К від 08.02.2011 року про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін, а тому позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162, 163 КАС України, на підставі Закону України «Про ціни і ціноутворення», Порядку виконання земельно-кадастрових робіт та надання послуг на платній основі державними органами земельних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1619 від 01.11.2000 року, спільного наказу Держкомзему, Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України від 15.06.2001 року за № 97/298/124 «Про затвердження розмірів оплати земельно-кадастрових робіт та послуг» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за № 579/5770, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ф.А. Волдінер