Справа № 802/737/15-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2015-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/737/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Мультян М.Б.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

02 вересня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б. ,

секретар судового засідання: Сокольвак Ю.В.,

за участю:

представника апелянта: Ткач Людмили Михайлівни,

представника позивача: Тихого Сергія Васильовича,

представника відповідача: Шендерук Галини Євгеніївни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фермерського господарства "Україна" на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн "Сімекс - Агро" до відділу Держземагенства у Липовецькому районі Вінницької області, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: фермерське господарство "Україна", ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання дій протиправними та скасування реєстрації договорів,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Концерн "Сімекс - Агро" звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відділу Держземагенства у Липовецькому районі Вінницької області, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: фермерське господарство "Україна", ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання дій протиправними та скасування реєстрації договорів.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю .

Не погоджуючись з таким рішенням суду, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору: фермерське господарство "Україна подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з'ясування судом всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року та відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

01 вересня 2015 року на адресу суду надійшло клопотання (вх. 11983/15) від третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: фермерського господарства "Україна" про залишення позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн "Сімекс - Агро" без розгляду.

Під час судового засідання 01 вересня 2015 року для повного та всебічного розгляду зазначеного клопотання, головуючим по справі була оголошена перерва до 02 вересня 2015 року 10:00.

02 вересня 2015 року в судовому засіданні при повному дослідженні всіх наданих документів та пояснень сторін колегія суддів апеляційної інстанції розглянула вказане клопотання та відмовила в його задоволенні, з тих підстав, що воно є неаргументованим, адже обставини, які були викладені в даній заяві не знайшли свого підтвердження під час дослідження наданих документів.

Також, представником апелянта було подано заяву про оголошення повторної перерви в судовому засіданні. Колегія суддів вказане клопотання розглянула та відмовила в його задоволенні, з тих підстав, що воно є неаргументованим, у зв'язку з тим, що відсутні будь-які обставини, які унеможливлюють розгляд вказаної справи.

Представники апелянта та відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі, просили вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Представник позивача заперечував проти апеляційної скарги та просив вимоги, що в ній викладені не задовольняти, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції додатково зазначає, що конверт, який був адресований третій особи, на стороні відповідача, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору:ОСОБА_6 був повернутий до суду, з тих підстав, що адресат помер.

Третя особа, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився. Про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь третьої особи, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5 в судовому засіданні не визнавалась обов'язковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, надавши правову оцінку наявним у справі доказам, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у зв'язку з реорганізацією відділу Держземагенства у Липовецькому районі Вінницької області належним відповідачем по даній справі є його правонаступник - відділ Держгеокадастру у Липовецькому районі Вінницької області.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 4,33 га відповідно до державного акту на право власності на землю НОМЕР_1 від 01 серпня 1998 року, яка розташована на території Білянської сільської ради Липовецького району Вінницької області.

03 січня 2005 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Концерн "Сімекс-Агро" та ОСОБА_5 укладено договір оренди землі № 4, який зареєстрований Вінницькою філією державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", про що у державному реєстрі земель вчинено запис № 22 від 27 липня 2007 року (а.с. 11).

Предметом даного договору є передача в оренду земельної ділянки площею 4,33 га, яка розташована на території Білянської сільської ради Липовецького району Вінницької області, яка відповідно належить ОСОБА_5 (а.с. 9).

ОСОБА_6 була власником земельної ділянки площею 4,66 га відповідно до державного акту на право власності на землю НОМЕР_2 від 01 серпня 1998 року, яка розташована на території Білянської сільської ради Липовецького району Вінницької області.

03 січня 2005 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Концерн "Сімекс-Агро" та ОСОБА_6 укладено договір оренди землі № 17, який зареєстрований Вінницькою філією державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" про що у державному реєстрі земель вчинено запис № 21 від 27 липня 2007 року (а.с. 15).

Предметом вищезазначеного договору є передача в оренду земельної ділянки площею 4,66 га, яка розташована на території Білянської сільської ради Липовецького району Вінницької області, яка належала ОСОБА_6

19 травня 2011 року між фермерським господарством "Україна" та ОСОБА_5 укладено договір оренди землі № 101 (а.с. 16-19), який зареєстрований у відділі Держкомзему у Липовецькому районі про, що у державному реєстрі земель вчинено запис № 04962 від 10 грудня 2012 року (а.с. 16-19).

Предметом договору є передача в оренду земельної ділянки площею 4,33 га, яка розташована на території Білянської сільської ради Липовецького району Вінницької області, яка належить ОСОБА_5 Даний договір укладено на п'ятнадцять років (п. 3 Договору).

19 травня 2011 року між фермерським господарством "Україна" та ОСОБА_6 укладено договір оренди землі № 104 (а.с. 23-26), який зареєстрований у відділі Держкомзему у Липовецькому районі про, що у державному реєстрі земель вчинено запис № 04964 від 10 грудня 2012 року (а.с. 26).

Предметом договору є передача в оренду земельної ділянки площею 4,66 га, яка розташована на території Білянської сільської ради Липовецького району Вінницької області і належить ОСОБА_6 Договір укладено на п'ятнадцять років (п. 3 Договору).

На думку представника позивача, укладені договори між ФГ "Україна" та ОСОБА_5, ОСОБА_6 від 19.05.2011 року порушують умови договорів, які були укладені між товариством з обмеженою відповідальністю "Концерн "Сімекс - Агро" та ОСОБА_5, ОСОБА_6 ще в 2005 році, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду позов задоволено повністю.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції, з огляду на наступне.

В силу вимог положень статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, пов'язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією, регулюються Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", Законом України "Про Державний земельний кадастр", Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядком надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 703 від 22 червня 2011 року.

Відповідно до частини 4 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Аналогічні положення щодо виникнення права оренди земельної ділянки містяться і в Законі України "Про оренду землі", згідно ст. 6 якого орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно ч. 5 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", в чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції Закону № 1878-VI від 11 лютого 2010 року (далі - Закон України №1878), державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

Наказом Державного комітету України по земельним ресурсам № 135 від 23 травня 2003 року "Про створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру та удосконалення структури державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", встановлено, що реєстрацію земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них, договорів оренди землі здійснює державне підприємство "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах". Крім того, повноваження щодо ведення державного реєстру земель були покладені на державне підприємство "Центр державного земельного кадастру" також Постановою Кабінету Міністрів України № 1088 від 17 липня 2003 року

Згідно п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 1878 до 01 січня 2013 року державна реєстрація права власності, права користування (сервітут) земельними ділянками, права постійного користування земельними ділянками, договорів оренди земельних ділянок; права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); права забудови земельної ділянки (суперфіцій) проводиться територіальними органами земельних ресурсів.

Поряд з цим ст. 15 цього Закону передбачає, що порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання витягів з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України.

Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1021 від 09 вересня 2009 року "Про затвердження порядків ведення Поземельних книг і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі" (далі - Постанова №1021), яка набрала чинності з 01 січня 2011 року, державна реєстрація договорів оренди землі з 01 січня 2011 року здійснюється відділами Держкомзему.

До набрання чинності вказаною постановою державну реєстрацію договорів оренди землі продовжували здійснювати структурні підрозділи державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" згідно з Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 174 від 02 липня 2003 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 641/7962 від 25 липня 2003 року.

Так, процедура реєстрації права власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та права оренди земельної ділянки на момент проведення спірної реєстрації була визначена Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, відповідно до пункту 2 якого державний реєстратор та відповідний територіальний орган Держкомзему після отримання реєстраційної справи з обмінним файлом, здійснюють процедуру перевірки та приймання обмінного файла, у тому числі порівняння з технічною документацією. У разі відповідності обмінного файла відомостям, які наведено в технічній документації, та вимогам до структури, змісту та формату обміну даними, за результатами перевірки та приймання реєстратором робиться відмітка на титульному аркуші технічної документації про приймання обмінного файла, після чого заповнюється реєстраційна картка.

Після проведення перевірки даних, які містяться в даному випадку в договорі оренди, державний реєстратор відповідно до пункту 2.8 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель вносить запис про державну реєстрацію до відповідного розділу Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, про що до реєстраційної картки державним реєстратором вносяться відомості про державну реєстрацію.

Після внесення відомостей про державну реєстрацію до реєстраційної картки вона засвідчується підписом керівника з зазначенням прізвища й ініціалів та печаткою оператора (реєстратора). Після цього відомості з реєстраційної картки державний реєстратор вносить до бази даних автоматизованої системи державного земельного кадастру (далі - АС ДЗК).

Таким чином, з аналізу наведеного випливає, що державний реєстратор зобов'язаний перевірити відомості щодо земельної ділянки, зазначені в реєстраційній картці та договорі оренди, і лише потім внести запис до книги реєстрації, а потім - до АС ДЗК.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, що між фермерським господарством "Україна" та ОСОБА_5 було укладено договір оренди землі № 101 від 19 травня 2011 року (а.с. 16-19), який зареєстрований у відділі держкомзему у Липовецькому районі про, що у державному реєстрі земель вчинено запис № 04962 від 10 грудня 2012 року (а.с. 19).

19 травня 2011 року між фермерським господарством "Україна" та ОСОБА_6 укладено договір оренди землі № 104 (а.с. 23-26), який зареєстрований у відділі держкомзему у Липовецькому районі про, що у державному реєстрі земель вчинено запис № 04964 від 10 грудня 2012 року (а.с. 26).

Також, в судовому засіданні представник відповідача не заперечувала про наявність здійсненої помилки державним реєстратом під час реєстрації договорів від 19.05.2011 року.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов до твердження, що вказані земельні ділянки відповідно до договір оренди землі № 4 та № 17 03 січня 2005 року вже були передані в оренду товариству з обмеженою відповідальністю "Концерн "Сімекс-Агро", що у свою чергу свідчить про те, що при реєстрації договорів від 19.05.2011 року, укладених між ФГ "Україна" та ОСОБА_5., ОСОБА_6, відповідачем не було перевірено чи право оренди на земельні ділянки площею 4,33 га і 4, 66 га на території Білянської сільської ради Липовецького району Вінницької області зареєстровані чи ні, внаслідок чого було здійснено повторну реєстрацію договорів оренди тих самих земельних ділянок, тим самим було порушено частину 1 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

З аналізу вищенаведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що дії відповідача щодо реєстрації договорів оренди землі, які укладені між фізичними особами, а саме: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, та фермерським господарством "Україна" є неправомірними, а реєстрація вказаних договорів - протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Згідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, а суд за ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не було надано належних доказів, які свідчили б про правомірність вчинених дій, а апелянтом не доведено незаконність та необгрунтованість рішення суду першої інстанції.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу фермерського господарства "Україна" залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 27 травня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 03 вересня 2015 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М.

Матохнюк Д.Б.