Справа № 813/1906/15
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2015-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 р. Справа № 876/8028/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шинкар Т.І.,

суддів Большакової О.О.,

Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2015 року у справі №813/1906/15 за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4, про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов'язання до вчинення дій та стягнення різниці заробітку,-

В С Т А Н О В И В:

16.04.2015р. ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ДПІ), просила, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог: визнати незаконними та протиправними дії ДПІ щодо попередження про наступне вивільнення ОСОБА_2 у зв'язку із реорганізацією, скороченням штатної чисельності та змінами істотних умов праці, пропонування позивачу призначення на посаду головного державного інспектора юридичного сектору; визнати протиправним та скасувати наказ ДПІ від 05.02.2015р. № 6-о «Про переведення працівника», яким головного державного інспектора юридичного сектору ОСОБА_4 переведено на посаду завідувача юридичного сектору згідно ч. 4 ст. 36 КЗпП України; визнати протиправним та скасувати наказ ДПІ від 17.02.2015р. № 10-О «Про переведення працівника», яким завідувача юридичного сектору ОСОБА_2 переведено на посаду головного державного інспектора юридичного сектору; поновити ОСОБА_2 на посаді завідувача юридичного сектору Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Міндоходів у Львівській області; зобов'язати ДПІ перевести ОСОБА_2 на посаду завідувача юридичного сектору Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області; стягнути з ДПІ на її користь різницю в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи в сумі 489,12 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08.07.2015р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.07.2015р. та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що згідно наказу від 03.12.204р. №43-О «Про попередження про наступне звільнення» головою комісії з проведення реорганізації Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Міндоходів у Львівській області 03.12.2014р. попереджено позивача в письмовій формі про наступне звільнення 03.02.2015р. згідно з п.1 ст.40 КЗпП України, а також зазначено, що пропозиції щодо посад в структурі ДПІ будуть запропоновані протягом двох місяців. Згідно штатного розпису на 2015 рік від 02.02.2015р. ДПІ, в юридичному секторі затверджено 2 штатні одиниці - завідувач юридичного сектору та головний державний податковий інспектор. В період з 03.12.2014р. по 02.02.2015р. жодної пропозиції щодо посад в структурі ДПІ позивач не отримувала. Посада завідувача юридичного сектору не скоротилась, істотні умови праці працівників юридичного сектору теж не змінились. На порушення ст.49-2 КЗпП України пропозиція роботи була запропонована позивачу 17.02.2015р., а не одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації праці та виробництва. З 02.02.2015р. позивач перебувала на стаціонарному лікування в центральній Кам'янка-Бузькій лікарні до 16.02.2015р. включно. Вийшовши на роботу 17.02.2015р. дізналась, що на посаду завідувача юридичного сектору перевели ОСОБА_4. Листом ДПІ у Кам'янка-Бузькому районі від 26.12.2014р. №8614/040-0, який скеровано начальнику управління власної безпеки ГУ ДФС у Львівській області, керівництво просило погодити кандидатів на посади, в тому числі ОСОБА_2 на посаду завідувача юридичного сектору, яку було погоджено листом УВБ ГУ ДФС у Львівській області від 15.01.2015р. №42/13-01-08-012. Листом ДПІ у Кам'янка-Бузькому районі ГУ ДФС у Львівській області від 02.02.2015р. №602/040-0, який скеровано начальнику управління власної безпеки ГУ ДФС у Львівській області, керівництво ДПІ у зв'язку із кадровими змінами та реорганізацією органу просить погодити кандидатів на посади, зокрема, ОСОБА_4 на посаду завідувача юридичного сектору, ОСОБА_2 на посаду головного державного інспектора юридичного сектору. Під загрозою звільнення та враховуючи моральний тиск з боку керівництва ДПІ позивач погодилась із запропонованою посадою, проте в пропозиції роботи, яку надали 17.02.2015р., зазначила, що не згідна із пониженням в посаді, що буде предметом судового розгляду. Понижуючи в посаді позивача, керівництвом ДПІ грубо порушено норми законодавства України та її трудові права, що не було взято до уваги судом першої інстанції.

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримала, представник відповідача та третя особа щодо апеляційної скарги заперечили, просили залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та пояснення сторін в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 прийнята на роботу в ДПІ 24.07.2007р. відповідно до Наказу №20-О на посаду головного державного податкового інспектора юридичного сектору, тимчасово, на час відсутності основного працівника ОСОБА_4

Наказом №26-О від 18.09.2007р. позивача звільнено з посади головного державного податкового інспектора юридичного сектору відповідно до ч.2 ст.35 Кодексу законів про працю України (далі-КЗпП України) (т.1, а.с.63).

Відповідно до Наказу від 19 листопада 2007р. №34-О ОСОБА_2 прийнято на посаду головного державного податкового інспектора юридичного сектору ДПІ у Кам'янка-Бузькому районі з шестимісячним випробним терміном, тимчасово, на час відсутності основного працівника ОСОБА_4, з якої звільнено Наказом від 27.10.2010р. №40-О (т.1, а.с.64-65).

З 28.03.2011р. позивача прийнято на конкурсній основі за строковим трудовим договором на посаду головного державного податкового інспектора юридичного сектору ДПІ у Кам'янка-Бузькому районі на підставі заяви ОСОБА_2 від 28.03.2011р., протоколу конкурсної комісії, листа-погодження ДПА у Львівській області від 25.03.2011р. №8099/7/04-151/136, що підтверджується Наказом №8-о від 28.06.2011р. (т.1, а.с.66).

У зв'язку з наявністю вакантної посади в юридичному секторі ОСОБА_2 переведено з 14.06.2011р. на посаду головного державного податкового інспектора юридичного сектору, тимчасово, на час відсутності основного працівника ОСОБА_4

10.06.2013р. позивача попереджено про наступне вивільнення із займаної посади 12.08.2013р. у зв'язку з реорганізацією, скороченням штатної чисельності і змінами істотних умов праці та 26.06.2013р. запропоновано переведення на посаду завідувача юридичного сектору ДПІ у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Міндоходів у Львівській області, з якою позивач погодилась (т.1, а.с.68-70).

Згідно наказу ДПІ в Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Міндоходів у Львівській області від 01.07.2013р. №1-О позивача переведено на посаду завідувача юридичного сектору ДПІ в Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Міндоходів у Львівській області, ОСОБА_4 - на посаду головного державного інспектора юридичного сектору ДПІ в Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Міндоходів у Львівській області (т.1, а.с.74-82).

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014р. №311 «Про утворення територіальних органів державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів кабінету Міністрів України» постановлено утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної фіскальної служби, реорганізувати територіальні органи Міністерства доходів та зборів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної фіскальної служби, зокрема згідно додатку 2, постановлено утворити Державну податкову інспекцію у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління ДФС реорганізувавши шляхом приєднання до Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління ДФС, Державну податкову інспекцію в Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Міндоходів у Львівській області.

У зв'язку з реорганізацією ДПІ в Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Міндоходів у Львівській області відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 21.05.2014р. «Про державну фіскальну службу України» та від 06.08.2014р. №311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби», відповідно до наказу ДФС України від 26.08.2014р. №78 «Про затвердження положень про територіальні органи ДФС у Львівській області» та наказу ДПІ у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Міндоходів у Львівській області від 03.12.2014р. №524 «Про питання реорганізації ДПІ у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Міндоходів у Львівській області» та наказу ДПІ у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Міндоходів у Львівській області від 03.12.2014р. №43-О «Про попередження про наступне звільнення», позивача 03.12.2014р. попереджено про наступне звільнення з посади завідувача юридичного сектору ДПІ в Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Міндоходів у Львівській області на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України з зазначенням, що пропозиції щодо можливих посад будуть запропоновані протягом 2-х місяців (т.1, а.с.83).

02.02.2015р. у зв'язку з закінченням терміну відпустки по догляду за дитиною до виконання обов'язків головного державного інспектора юридичного сектору ДПІ у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Міндоходів у Львівській області приступила ОСОБА_4, прийнята на посаду старшого податкового інспектора-юриста-консультанта в порядку переводу з прокуратури Кам'янка-Бузького району відповідно до Наказу ДПІ від 18.10.1993р. №16-Л, яка перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 14.06.2011р. по 31.01.2014р. та в подальшому з 01.02.2014р. по 31.01.2015р. включно до досягнення дитиною чотирирічного віку.

Як пояснила третя особа в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, станом на 03.12.2014р. вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною і її не було повідомлено про наступне вивільнення. Про вивільнення у зв'язку з реорганізацією органу її повідомлено лише 05.02.2015р. Зазначила, що покликання позивача на лист ДПІ у Кам'янка-Бузькому районі від 26.12.2014р. №8614/040-0, який скеровано начальнику управління власної безпеки ГУ ДФС у Львівській області, яким керівництво просило погодити кандидатів на посади, в тому числі ОСОБА_2 на посаду завідувача юридичного сектору, яку було погоджено листом УВБ ГУ ДФС у Львівській області від 15.01.2015р. №42/13-01-08-012 не заслуговує на увагу, оскільки в такому листі погодження щодо ОСОБА_4 відсутнє, чим були порушені її трудові права.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.02.2015р. відповідачем направлено лист до ГУ ДФС у Львівській області щодо погодження кандидатури ОСОБА_4 на посаду завідувача юридичного сектору ДПІ та кандидатуру ОСОБА_2 на посаду головного державного інспектора юридичного сектору ДПІ, які були погодженні згідно з листом від 04.02.2015р. № 216/13-01-08-012 (т.1, а.с.114-115).

Оскільки ОСОБА_4 перебувала у відпустці по догляду за дитиною про наступне вивільнення у зв'язку з реорганізацією податкового органу її було повідомлено під розписку 05.02.2015р. о 14 год. 05 хв. та в цей ж день запропоновано посаду завідувача юридичного сектору ДПІ в Кам'янка-Бузькому районі Головного управління ДФС у Львівській області, з якою ОСОБА_4 погодилась (т.1, а.с.117-119).

Наказом ДПІ від 05.02.2015р. №6-О ОСОБА_4 переведено на посаду завідувача юридичного сектору згідно ч.4 ст.36 КЗпП України (т.1, а.с.120).

17.02.2015р., у зв'язку з перебуванням на лікарняному з 02.02.2015р. по 16.02.2015р., ОСОБА_2 запропоновано посаду головного державного інспектора юридичного сектору, з якою позивач погодилась, вказавши, що з пониженням в посаді не згідна, що буде предметом судового розгляду, та написала заяву на своє переведення на посаду головного державного інспектора юридичного сектору ДПІ у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління ДФС у Львівській області (т.1, а.с.84-85).

Наказом ДПІ у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління ДФС у Львівській області від 17.02.2015 року № 10-О «Про переведення працівника», позивача переведено на посаду головного державного інспектора юридичного сектору ДПІ у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління ДФС у Львівській області.

Вважаючи, що посаду головного державного інспектора юридичного сектору запропоновано безпідставно, а Наказ від 17.02.2015р. є незаконним та виданий внаслідок протиправних дій відповідача, ОСОБА_2 звернулась із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.15 ч.1 ст. 3 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII) державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функції держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Відповідно до ч.1 ст.1 КЗпП України, цей Кодекс регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Таким чином, при звільненні особи з публічної служби або переведенні на іншу роботу за загальними підставами, передбаченими КЗпП України, на цю особу поширюються гарантії, передбачені КЗпП України, якщо інше прямо не передбачено спеціальним законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників;

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ч.4 ст.36 КЗпП України, у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Як вбачається з Штатного розпису на 2014 рік Державної податкової інспекції у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління Міндоходів у Львівській області штатна кількість працівників становила 47 посади. Згідно Штатного розпису на 2015 рік ДПІ у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління ДФС у Львівській області штатна кількість працівників становила 43 посади.

Згідно з ч.1 ст.32 КЗпП України, переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Виходячи з аналізу норм ч.3 ст.49-2 та ст.32 КЗпП України колегія суддів приходить до переконання, що попередження - це пропозиція працівникові продовжувати роботу після того, як власник з додержанням встановленого строку змінить істотні умови праці. В свою чергу, працівник може цю пропозицію прийняти і продовжувати роботу при змінених істотних умовах праці, а може відмовитися від продовження у зв'язку із змінами істотних умов праці.

З матеріалів справи вбачається, що 03.12.2014р. позивача попереджено про наступне звільнення з посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України з 03.02.2015р., з зазначенням, що пропозиції щодо можливих посад будуть запропоновані протягом 2-х місяців.

Відповідно до наявного в матеріалах справи штатного розпису ДПІ у Кам'янка-Бузькому районі Головного управління ДФС у Львівській області на 2015 рік такий затверджено начальником ГУ ДФС у Львівській області 02.02.2015р. і передбачає у юридичному секторі дві штатні посади: завідувача сектору та головного державного інспектора (т.1, а.с.27-28). Вказаний штатний розпис введено в дію з 03.02.2015р. відповідно до Наказу ДПІ у Кам'янка-Бузькому районі ГУ ДФС у Львівській області від 03.02.2015р. №1 (т.2, а.с.5).

Колегія суддів зауважує, що штатний розпис - це документ, що встановлює для підприємства, установи, організації структуру, штати та посадові оклади працівників. На підставі штатного розпису, Правил внутрішнього трудового розпорядку, а також посадових (робочих) інструкцій керівник підприємства, установи, організації приймає рішення з кадрових питань, зокрема щодо приймання громадян на роботу, переведення працівників на іншу роботу, установлення посадового окладу, тарифної ставки (окладу) конкретного працівника відповідно до його посади (кваліфікації). Кадрова служба, у свою чергу, керуючись штатним розписом, здійснює набір персоналу, оформляє необхідні кадрові документи, у тому числі про приймання на роботу, переведення на іншу роботу, установлення надбавок (доплат), аналізує якісний склад працівників та вносить пропозиції щодо його поліпшення, у встановленому порядку готує інформаційно-довідкову документацію, відповідну статистичну звітність.

Таким чином, саме з дати затвердження штатного розпису здійснюється прийняття працівників на нові посади при проведенні реорганізації. До моменту введення нового штатного розпису та закінчення двомісячного строку попередження працівники продовжують працювати на попередніх посадах і умови їх праці не змінюються.

Відповідно до листка непрацездатності ОСОБА_2 з 02.02.2015р. по 16.02.2015р. перебувала на стаціонарному лікуванні у Кам'янка-Бузькій центральній районній лікарні і приступила до роботи 17.02.2015р. (т.1, а.с.87).

17.02.2015р. позивачу запропоновану наявну вакантну посаду, яку ОСОБА_2 може обіймати відповідно до своєї кваліфікації - посаду головного державного інспектора юридичного сектору.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне вказати, що на час виходу позивача на роботу посада завідувача юридичного сектору вже була запропонована ОСОБА_4 05.02.2015р., з якою остання погодилась та написала відповідну заяву на переведення, про що видано Наказ №6-О про переведення ОСОБА_4 на посаду завідувача юридичного сектору (т.1, а.с.117-120), а тому вказана посада не могла вважатись вакантною станом на 17.02.2015р. та бути запропонованою позивачу. До 02.02.2015р. вказана посада теж не могла бути запропонована позивачу чи третій особі, оскільки на той час штатний розпис не було затверджено.

Окрім того, враховуючи конституційно закріплений принцип свободи вибору громадянами виду своєї трудової діяльності, та з метою визначення свого бажання працювати на запропонованій посаді, необхідна ініціатива працівника з цього питання перед працедавцем. Конституційно закріплене право на працю включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується та забороняє використання примусової праці (ст.43 Конституції України). Надання згоди на переведення на іншу роботу має приватний характер, тому не може бути реалізоване без волевиявлення самого працівника.

Крім того, виконання обов'язків власника або уповноваженого ним органу щодо працівників, які прийняті, поновлені на посаді, встановлених ст. 29 КЗпП України, можливе лише за ініціативними діями обох сторін у трудових правовідносинах (працівника та працедавця).

17.02.2015р. ОСОБА_2 подано власноруч написану заяву про переведення на посаду головного державного інспектора юридичного сектору згідно пропозиції роботи від 17.02.2015р. (т.1, а.с.85) та підписом з вказівкою «Ознайомлено» підтверджено згоду позивача з Наказом №10-О від 17.02.2015р. про переведення на вказану посаду (т.3, а.с.86).

Підсумовуючи вказане, колегія суддів приходить до переконання, що з матеріалів справи не вбачається та позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено протиправність переведення на посаду завідувача юридичного сектору ДПІ в Кам'янка-Бузькому районі Головного управління ДФС у Львівській області ОСОБА_4

Щодо покликання позивача на оскарження дій відповідача до ГУ ДФС у Львівській області, ДФС України, Прокуратури Львівської області, Генеральної прокуратури України, Територіальної державної інспекції праці у Львівській області, Уповноваженому Верховної ради з прав людини та отримані листи щодо виявлених порушень трудового законодавства, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до положень ч.4 ст.72 КАС України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

На підставі вказаного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що, оскільки відбулось припинення органу виконавчої влади у спосіб реорганізації, беручи до уваги завчасне попередження позивача про можливе вивільнення у зв'язку з реорганізацією, зважаючи на дату затвердження штатного розпису в. о. начальника ГУ ДФСУ у Львівській області, перебування позивача на листку непрацездатності на день введення в дію штатного розпису ДПІ, зважаючи на пропозицію щодо вакантної посади позивачу та особисте волевиявлення позивача на переведення на запропоновану посаду, а тому при переведенні позивача відповідачем дотримано порядок вивільнення працівників при реорганізації юридичної особи публічного права.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2015 року у справі №813/1906/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.І. Шинкар

Судді О.О. Большакова

В.Я. Макарик

Повний текст Ухвали виготовлено 03.09.2015р.