Справа № 705/4157/15-а
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2015-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 705/4157/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Гончарук В.М. Суддя-доповідач:Файдюк В.В.
У Х В А Л А

Іменем України

01 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Старової Н.Е.

Мєзєнцева Є.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до начальника СВ Уманського МВ УМВС України в Черкаській області Костюк Вячеслава Васильовича про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 липня 2015 року у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до начальника СВ Уманського МВ УМВС України в Черкаській області Костюк Вячеслава Васильовича про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати зазначену ухвалу.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в своєму адміністративному позові просить суд визнати протиправною бездіяльністю дії начальника СВ Уманського МВ УМВС України Костюк В.В. щодо не розгляду його заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13 липня 2015 року і зобов'язати розглянути її; постановити окрему ухвалу про наявність підстав щодо притягнення до відповідальності начальника СВ Уманського МВ УМВС України Костюк В.В. за протиправну бездіяльність.

Вважаючи, що відповідачем було допущено порушення законодавства, а саме начальником СВ Уманського МВ УМВС України Костюк В.В. не вжито заходів щодо розгляду його заяви від 13 липня 2015 року про кримінальне правопорушення, не визначено слідчого для здійснення досудового розслідування, проведено перевірку за його зверненням відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян», що призвело до порушення встановленого порядку реєстрації заяв про кримінальне правопорушення до ЄРДР та їх розслідування, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Відмовляючи у відкритті адміністративного провадження, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені вимоги позивача повинні розглядатися в порядку кримінального, а не адміністративного судочинства.

Завданням адміністративного судочинства згідно з ч.1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Основними ознаками правовідносин, з яких виникають публічно-правові спори, є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб'єкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони суб'єкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись цим суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Відповідно до вимог ч.2 статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч.2 статті 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з п.1 ч.1 статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства (п. 2 ч. 3 статті. 17 КАС України).

Відповідно до статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України - справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Рішенням Конституційного Суду України від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001 кримінальне судочинство визначається як врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Водночас відповідні органи під час перевірки заяви про злочин та її вирішення виконують не владні управлінські функції, а владні процесуальні функції.

Тому, враховуючи приписи КАС України, спори з оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності не випливають із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій, а тому не належать до юрисдикції адміністративних судів.

При цьому відповідно до положень Кримінально-процесуального кодексу України дії відповідних органів можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Отже, кримінальне судочинство - це врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їхніх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи права оскаржити до суду окремі процесуальні дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження окремих процесуальних актів, дій чи бездіяльності органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури до суду може здійснюватися у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості, не належить до сфери управлінської діяльності і не може бути предметом оскарження в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Аналогічна позиція висвітлена в спільному Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 березня 2011 року № 334/8/13-11.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що спірні відносини між сторонами в даній справі не є управлінськими, а повноваження відповідача регламентовані Кримінально-процесуальним кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 109 КАС України - суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи зазначене, судом першої інстанції було правомірно відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що при винесенні оскаржуваної ухвали судом було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Старова Н.Е.