Справа № 808/2607/15
Суддя: Матяш Ольга Віталіївна
Дата ухвалення: 2015-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/2607/15

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 року , о 16:48 годині,

Справа № 808/2607/15

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Матяш О.В.,

за участю секретаря Передерій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя

справу за адміністративним позовом Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до товариства з обмеженою відповідальністю «МІК»

про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2014 році,

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні представник позивача позов підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнає, зазначивши в запереченнях, що підприємством здійснено всі законодавчо встановлені заходи для виконання нормативу працевлаштування інвалідів в 2014 році. Проте, не дивлячись на всі здійснені заходи, норматив підприємству виконати не вдалося не з їх вини, а тому - в силу ст. 218 Господарського кодексу України (далі - ГК України) - підстав для відповідальності підприємства не має. Просить відмовити в позові.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на таке: судом встановлено, що 27.02.2015 відповідач подав до Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Звіт за 2014 рік, затверджений наказом Мінпраці України № 42 від 10.02.2007, відповідно до якого середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становила 418 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність – 12 осіб. Кількість інвалідів-штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» - 17 осіб; фонд оплати праці штатних працівників – 1909,01 тисяч гривень; середньорічна заробітна плата штатного працівника – 4567,01 гривень.

Судом встановлено, що наказом «Про затвердження і введення в дію штатного розкладу та організаційно-функціональної структури підприємства» №1-шт від 02.01.2014 на ТОВ «МІК» затверджено та введено в дію штатний розклад на 473 працівника. Наказом №2-шт від 02.01.2014 у зв’язку із затвердженням штатного розкладу на 2014 рік забезпечено робочі місця для інвалідів згідно 4-хпроцентної квоти у кількості 19 осіб на 2014 рік, шляхом створення нових робочих місць для інвалідів на атестовані робочі місця швачки.

В судовому засіданні представником відповідача надані засоби друкованої реклами та газети, в яких розміщені оголошення ТОВ «МІК», якими підприємство запрошує інвалідів для працевлаштування.

Крім того, на підприємстві створено постійно діючу атестаційну комісію робочих місць інвалідів, якою проведено атестацію робочих місць, що підтверджується наказами по підприємству та протоколами атестацій, наявними в матеріалах справи.

Судом встановлено, що відповідач протягом 2014 року щомісячно подавав до Запорізького міського центру зайнятості звіти за формою № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Відповідно до ч. 8 ст. 69 ГК, підприємство з правом найму робочої сили забезпечує визначену відповідно до закону кількість робочих місць для працевлаштування неповнолітніх, інвалідів, інших категорій громадян, які потребують соціального захисту. Відповідальність підприємства за невиконання даної вимоги встановлюється законом.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» № 875-ХІІ від 21.03.1991 (далі – Закон № 875-ХІІ), забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 18 Закону №875-ХІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону № 875-ХІІ, для підприємств, установ, організацій установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення. Також підприємства, установи, організації самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць, виходячи з вимог ст. 18 цього Закону (ч.ч. 2, 3 ст. 19 Закону № 875-ХІІ).

Відповідно до ч. 3 ст. 18-1 Закону № 875-ХІІ, державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Відповідач є юридичною особою та відноситься до категорії суб’єктів підприємницької діяльності, яким, відповідно до ст. 19 Закону № 875-ХІІ, встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів, що у відповідача повинен складати 17 робочих місць, про що і зазначено в Звіті за 2014 рік.

Частиною 1 статті 20 Закону № 875-ХІІ передбачено, що підприємства, установи, організації, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст. 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Таким чином, матеріали справи підтверджують факт невиконання відповідачем нормативу працевлаштування інвалідів та обґрунтованість розрахунку суми адміністративно-господарських санкцій, здійсненого позивачем.

Водночас, загальні принципи застосування відповідальності за правопорушення у сфері господарської діяльності визначені Господарським Кодексом України, відповідно до ч. 1 ст. 218 якого підставою для господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Частиною 2 ст. 218 ГК передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» покладає на підприємство обов'язок створити, атестувати належним чином робочі місця для працевлаштування інвалідів та повідомити про це органи державної служби зайнятості, а ті, в свою чергу, зобов'язані направити підприємству на працевлаштування інвалідів, а тому суд вважає, що на підприємства покладено обов'язок по забезпеченню певної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів, а не обов'язок їх безпосереднього пошуку та працевлаштування.

Варто зазначити, що, не дивлячись на всі заходи, які були прийняті відповідачем, норматив працевлаштування інвалідів не вдалось виконати.

Таким чином, суд вважає, що сукупність названих обставин свідчить про вжиття ТОВ «МІК» всіх належних заходів щодо пошуку та працевлаштування інвалідів, що виключає підстави для застосування санкцій, передбачених ст. 20 Закону № 875-XII.

Стосовно нарахування пені суд зазначає наступне: частиною 2 статті 20 Закону № 875-ХІІ передбачено, що порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Оскільки суд вважає, що позивачем не доведена правомірність застосування до відповідача адміністративно-господарських санкцій, відповідно, вимога про стягнення пені є такою, що не відповідає нормам ст. 20 Закону № 875-ХІІ, а тому не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивачем не доведено умисного порушення ТОВ «МІК» вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.17,158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у позові відмовити.

Постанова може бути оскаржена у Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд через Запорізький окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання постанови у повному обсязі шляхом подання апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, що її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Матяш