Справа № 2-а-4835/11
Суддя: Калініченко О. Б.
Дата ухвалення: 2011-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4835/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2011 року суддя Соломянського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Соломянському районі м. Києва, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про перерахунок соціальної допомоги, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить зобовязати управління Пенсійного фонду України в Соломянському районі м. Києва та Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат усунути порушення, призначивши та провівши перерахунок і виплату допомоги по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку відповідно до положень ст..15 ЗУ Про державну допомогу сімям з дітьмиу розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 01.09.2010 року, а також стягнути витрати, понесені нею на оплату правової допомоги у розмірі 400,00 грн.

Також позивачкою заявлено клопотання про забезпечення її прав і законних інтересів з урахуванням рішень Європейського Суду з прав людини вийти за межі заявлених ним вимог у порядку, визначеному у ч.2 ст.11 КАС України, застосувати практику Європейського Суду і не поширювати позовну давність на заявлені позовні вимоги, та в разі потреби з метою сприяння у використанні її права звернутися встановленим порядком до Конституційного Суду України.

Згідно ст.106 КАС України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі: імя (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу звязку, адреса електронної пошти, якщо є такі відомості; зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.106 КАС України, оскільки позивачкою не викладені обставини, якими вона обґрунтовує свої вимоги, тобто ті юридичні факти, на основі яких вона обґрунтовує вимоги відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини та на підставі яких, на думку позивачки, необхідно вирішувати ці вимоги і які визначають той засіб захисту права, який він просить суд застосувати саме до відповідача управління Пенсійного фонду України в Соломянському районі м. Києва, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Крім того, зі змісту позовної заяви вбачається, що позов містить ряд вимог без належного викладення обставин в їх обґрунтування та посилання на відповідні норми закону та правові підстави для звернення до суду за захистом порушених прав та інтересів позивачки у визначений нею спосіб захисту свого права.

Так, позивачка, звертаючись до суду, просить не поширювати позовну давність на заявлені позовні вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої прийняттям нормативно-правових актів, які були визнані незаконними, однак не зазначаючи, які саме нормативно-правові акти є незаконними та такими, що завдали шкоди, яка підлягає відшкодуванню, а також - хто має відповідати за цією вимогою.

Виходячи з вищевказаного, позивачкою не викладено, якими діями саме відповідачів спричинено позивачці шкоду, яку шкоду та у який саме спосіб відповідачі повинні відшкодувати завдану шкоди, оскільки не надано належних обґрунтувань до заявленої вимоги із посиланням на відповідні докази, що підтверджують кожну з зазначених обставин.

Крім того, позивачкою не вказано, яким чином норми ст.ст. 268, 1175 ЦК України, які вона просить застосувати, поширюються на правовідносини з приводу виплати позивачці щомісячної допомоги по догляду за дитиною.

Зазначення всіх цих обставин, вказаних за нормами ст. 106 КАС України, є передумовою відкриття провадження у справі, оскільки відповідно до ст.17 цього ж кодексу, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, а не з будь-яких суспільних звязків.

Оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 106 КАС повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування.

Отже, згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову, є обовязковими для особи, яка предявляє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання, а відповідач, котрий як і позивач має право на судових захист, має бути обізнаний, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Виходячи з вищенаведеного, позивачці необхідно конкретизувати заявлені вимоги, які б випливали з правовідносин саме сторін по справі, стосувались діяльності відповідачів, відповідали встановленим законом способам захисту, та викласти їх так, щоб у суду не було необхідності виходити за їх межі, надати належне обґрунтування їм із зазначенням норм матеріального права, та з посиланням на докази в підтвердження даних обставини справи.

Також позивачкою не викладено обґрунтування вимоги про забезпечення прав і законних інтересів позивачки з урахуванням рішень Європейського Суду з прав людини, відповідно до яких він вимагає суд вийти за межі заявлених ним вимог у порядку, визначеному у ч.2 ст.11 КАС України, а також звернутись до Конституційного суду України для підтвердження твердих переконань позивачки, що на вимоги за її позовом не поширюється позовна давність.

Виходячи з того, що законом встановлене таке право суду, яке він у виключних випадках в разі необхідності, яку визначає самостійно, застосовує на свій розсуд, а не обовязок, то позивачкою не зазначено обґрунтування правових підстав предявлення нею вимоги щодо зобовязання суду на вчинення певних дій. При цьому позивачкою не визначено, як це стосується повного захисту її прав, виходячи з того, що на даному етапі зміст позовних вимог формується виключно нею.

Крім того, ч. 5 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі виникнення у суду сумніву під час розгляду справи щодо відповідності Конституції України закону чи іншого правового акта, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України, суд звертається до Верховного Суду України для внесення ним до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта.

Однак відповідно до ч. 2 ст. 10 Регламенту Пленуму Верховного Суду України, затвердженого його постановою від 10 червня 2002 р. № 7, рішення про звернення до Конституційного Суду України з питань конституційності законів, інших правових актів, а також щодо офіційного тлумачення Конституції України та законів приймається Пленумом за поданням Голови Верховного Суду України або за пропозицією судових палат Верховного Суду України.

За загальним правилом, визначеним у ч. 1 ст. 83 ЗУ Про конституційний суд України, у разі виникнення в процесі загального судочинства спору щодо конституційності норми закону, яка застосовується судом, провадження у справі зупиняється.

Таким чином, позивачці також необхідно визначитися щодо предмету та мети, з яким заявляється вимога до суду про звернення до Конституційного суду України, оскільки в разі уточнення та належного обґрунтування, суд на підставі п. 3 ч. 1 ст. 156 КАС буде зобов'язаний зупинити провадження у справі на невизначений час у звязку з неможливості розгляду цієї справи, постановивши відповідну ухвалу, та звернутися до Верховного Суду України з проханням прийняти останнім рішення щодо внесення ним до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта .

Відповідно до ч.1 ст. 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 106 КАС України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк для їх усунення. З огляду на викладене, позовна заява підлягає залишенню без руху.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 106, 108 КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Соломянському районі м. Києва, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про перерахунок соціальної допомоги, залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків терміном три дні з моменту отримання копії ухвали, шляхом подачі нової позовної заяви, з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Розяснити позивачці, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачці.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: