Справа № 760/16804/13-а
Суддя: Калініченко О. Б.
Дата ухвалення: 2013-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-498/13
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2013 року Соломянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Калініченко О.Б.

при секретарі - Войцеховській М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся з позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову № 376 від 23.07.2013 року, винесену Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 8500,00 грн.

В позові посилається на те, що згідно з Декларацією про початок виконання будівельних робіт, затвердженої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві 26.09.2011 року за № КВ 6, Генпідрядник ТОВ «Мікол» розпочав будівельні роботи, а саме зведення 4-ох поверхової монолітної споруди з надбудовою каркасного типу, належить до ІІІ категорії складності, по вул. Зрошувальна, 11 в м. Києві.

27.06.2013 року Інспекцією за відомостями проектної, робочої будівельної та виконавчої документації, загального журналу робіт та журналу авторського нагляду робіт було проведено позапланову перевірку дотримання вимог містобудівного законодавства на вказаному обєкті реконструкції, за результатами якої було складено акт від 27.06.2013 року та винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

18.07.2013 року Інспекцією було складено протокол про правопорушення щодо здійснення експлуатації об'єкту III категорії складності реконструйованої з надбудовою будівлі прохідної, що не прийнята в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, чим порушено ч. 9 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

23.07.2013 року на підставі протоколу від 18.07.2013 року, припису від 27.06.2013 року та акту перевірки від 27.06.2013 року Інспекцією було винесено постанову № 376 про накладення на позивача штрафу у розмірі 8500,00 грн. за порушення ч. 13 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач не погоджується з результатами перевірки, вважаючи постанову № 376 від 23.07.2013 року необґрунтованою та такою, що підлягають скасуванню, посилаючись на те, що загальна площа будівельна об'єкта становить 2 214,6 кв. м, з яких приміщення площею 10,4 кв. м та 6 кв. м віднесено під комори виконробів та майстрів, приміщення площею 12,3 кв. м віднесено під пункт охорони як тимчасове пристосування заново збудованих постійних будівель і споруд для потреб будівництва, що дозволено ДБН А.3.1-5-2009 (п.1.15), Додатком М (обов'язковим) ДБН Д. 1.1-1-2000, що було зазначено в ПВР.

Оскільки в приміщенні новозбудованої будівлі знаходяться дороге устаткування, електромеханізований інструмент, оздоблювальні матеріали для подальшого виконання робіт, а також щоб виключити проникнення в будівлю сторонніх осіб та захисту матеріальних цінностей від злочинних посягань, необхідна організація режиму охорони в самому приміщенні. Решта приміщень будівлі не використовується.

Відповідно до п. 1.15 ДБН А.3.1-5-2009 терміном експлуатації тимчасових приміщень зі строком є кінця будівництва. В тимчасових приміщеннях знаходяться охорона згідно з умовами Договору № 05 від 01.12.2012 року та інструкції охоронника по порядку несення чергування.

Оскільки всі загально будівельні роботи виконані та на майданчику відсутні небезпечні машини та механізми і будівельні роботи на даний час призупинені, тому охоронець не знаходиться в приміщенні у каски.

Таким чином, стверджує, що порушення, вказані у протоколі від 18.07.2013 року, не відповідають дійсності, а сам протокол є необґрунтованим, а тому, на його думку, оскаржувана постанова Інспекції від 23.07.2013 року № 376 була прийнята без обєктивного розгляду.

В судовому засіданні під час розгляду справи представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Зазначив, що до позивача протиправно застосовані санкції за порушення ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки приміщення, які експлуатувались, є тимчасовими та використовувались для потреб будівництва. За наведених обставин, на думку представника позивача, підстави для застосування штрафу за правопорушення у сфері містобудування відсутні.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити позивачу у задоволенні позову, вважаючи, що його безпідставним і необґрунтованим.

В обґрунтування правомірності оскаржуваної постанови зазначив, що в ході перевірки встановлено використання частини об'єкта, не прийнятого в експлуатацію, де знаходились люди без індивідуального захисту, що є порушенням положень законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Спірні правовідносини врегульовано, зокрема, нормами Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року № 3038- VІ, Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 14.10.1994 року № 208/94-ВР, Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 року № 687-ХІV, Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553, Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 року № 244 та іншими нормативно-правовими гами.

Приписами ч. 1 ст. 9 Закону № 687-ХІV визначено, що будівництво (нове будівництво, конструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 549 утворено територіальний орган - Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві. Наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 02.06.2011 року № 22 затверджено Положення про Інспекцію.

Згідно з п. 3 Положення основними завданнями інспекції державного архітектурно-будівельного контролю є участь у реалізації державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства, а саме: здійснення державного архітектурно-будівельного контролю за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм.

Так, з 02.06.2011 року діє Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553, відповідно до п. 1 якого він визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності.

Згідно з п. 7 Порядку підставою для проведення позапланової перевірки є, зокрема, вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком № 553 на вимогу прокуратури Дарницького району м. Києва № 52/11523 вих-12 від 27.12.2012 року посадовими особами Інспекції у період з 19.02.2013 року до 25.02.2013 року відповідно до направлення для проведення позапланової перевірки від 19.02.2013 року в присутності представника за дорученням ОСОБА_2 проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил за адресою обєкта ТОВ «Спеціалізоване автотранспортне підприємство - 1003» по вул. Зрошувальній, 11 у Дарницькому районі м. Києва.

З урахуванням п. 7 Порядку № 553, згідно з вимогами якого у разі потреби строк проведення позапланової перевірки може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідної інспекції чи його заступника не більше ніж на два робочих дні, посадовою особою Інспекції відповідно до направлення від 26.06.2013 року у період з 27.06.2013 року по 01.07.2013 року було продовжено проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на цьому обєкті.

В ході перевірки з виїздом на місце Інспекцією встановлено, що ТОВ «Спеціалізоване автотранспортне підприємство - 1003», директором якого є позивач, було зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт № КВ 6 від 26.09.2011 року на об'єкті, який належить до ІІІ категорії складності та будівельні роботи на якому виконувало ТОВ «Мікол».

Однак на даний час будівельні роботи за вказаною адресою не виконуються, будівельники та будівельна техніка відсутні. За зазначеною адресою розташовано обєкт незавершеного будівництва реконструйованої прохідної (чотирьохповерхової будівлі, частково оздобленої), яка на момент проведення перевірки частково експлуатується, чим порушено ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

При цьому зазначений об'єкт знаходиться па території діючого підприємства, яке займається виробництвом скло-пакетної продукції, цех металевих конструкцій (алюмінійових), санітарно-побутовий корпус.

За результатами перевірки відповідно до п. 16 Порядку № 553 посадовою особою Інспекції був складений акт від 25.02.2013 року, в якому були зазначені виявлені в ході перевірки порушення щодо недотримання вимог законодавства, де зафіксовано порушення позивачем ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме: здійснення експлуатації обєкта III категорії складності - окремих приміщень реконструйованої з надбудовою будівлі прохідної за адресою: м. Київ, вул. Зрошувальна, 11 у Дарницькому районі м. Києва, не прийнятого в експлуатацію у встановленому законодавством порядку.

За таких обставин 18.07.2013 року посадовою особою Інспекції відносно директора ТОВ «Спеціалізоване автотранспортне підприємство-1003» ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, а заступником начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві Алєкссєнко І.0. за постановою по справі про адміністративне правопорушення від 23.07.2013 року №376 на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 8 500 грн. згідно з ч. 13 ст. 96 КУпАП України.

Представник позивача в судовому засіданні надав проект виробництва робіт ПВР-КРР-02/06-07, розроблений ТОВ «Мікол», згідно даними якого загальна площа об'єкта становить 2 214.6 кв. м, складається з чотирьох поверхів, з яких приміщення 103, 112, 114 віднесено під тимчасове пристосування заново збудованих постійних будівель і споруд для обслуговування працівників будівництва. При цьому приміщення на першому поверсі 112 і 114 площею 10,4 кв. м та 6 кв. м віднесено під комори виконробів, а приміщення 103 площею 12,3 кв. м - під пункт охорони.

Таким чином, представник не заперечував, що вищезазначені три приміщення реконструйованої з надбудованою будівлі прохідної, яка не прийнята в експлуатації у встановленому законом порядку, дійсно використовуються, а решта будівлі не використовується, але посилався на те, що дані приміщення передбачені в ПВР як тимчасові, використання яких дозволено положеннями п. 1.15 ДБН А.3.1-5-2009.

В той же час, посилання на п.1.15 ДВН А.3.1-5-2009 не можуть взяті судом до уваги, оскільки для забезпечення потреб будівництва законодавством передбачені тимчасові будівлі та споруди, але тимчасове використання об'єктів незавершеного будівництва для перебування людей у них без засобів індивідуального захисту чинним законодавством не передбачено.

Разом з тим, під час перевірки було встановлено не тимчасове використання запроектованих постійних будівель, а саме експлуатація приміщень з постійним перебування людей (не будівельників) та без передбачених на будівництві засобів індивідуального захисту.

Між тим, якщо передбачається тимчасове використання запроектованих постійних будівель, споруд, інженерних мереж, транспортних комунікацій тощо для потреб будівництва на окремих його етапах, у ПТД слід передбачати досягнення готовності цих об'єктів до експлуатації в обсягах і в строки, що необхідні для використання на відповідному етапі будівництва, (п. 1.15 ДБН А.3.1-5-2009).

Також відповідно до п. 1.12 ДБН А.3.1-5-2009 за необхідності поетапної здачі виділених у проектній документації черг будівництва, пускових комплексів будови, технологічних вузлів тощо склад окремих етапів будівництва і строки їх завершення встановлюють у робочій документації.

Тобто, позивач мав зазначити у проектно-технічній документації про те, що частина будівлі буде використовуватись для потреб будівництва та зазначити конкретний обсяг та строки використання цих об'єктів на відповідному етапі будівництва. Однак позивач не надав такої проектно-технічній документації.

Крім того слід зазначити, що чинним законодавством для забезпечення потреб будівництва законодавством передбачені тимчасові будівлі та споруди, якими згідно з пп. 3.1.14.1 ДБН Д. 1.1-1-2000 є виробничі, складські, допоміжні, житлові і суспільні будівлі та споруди, необхідні для виконання будівельно-монтажних робіт і обслуговування працівників будівництва, які спеціально будуються або пристосовуються на період будівництва.

Враховуючи те, що приміщення, які використовувались для потреб будівництва, а саме перебування у них виконробів та охоронців, знаходяться безпосередньо в будівлі, яка реконструюється та не прийнята в експлуатацію, суд дійшов висновку, що такі приміщення не можуть бути визнані як тимчасові та, відповідно, їх експлуатація забороняється.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про архітектурну діяльність» для створення об'єкта архітектури виконується комплекс робіт, який включає:

- підготовку містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки у випадках і порядку, передбачених законодавством;

- здійснення в необхідних випадках перед проектних робіт, а також заходів з охорони нововиявлених під час здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об'єктів містобудування, що відповідно до закону мають антропологічне, археологічне, естетичне, етнографічне, історичне, мистецьке, наукове чи художнє значення;

- пошук архітектурного рішення, розроблення, погодження у визначених законом випадках і затвердження проекту;

- виконання робочої документації для будівництва, а в разі виконання її або окремих її частин іншим виконавцем здійснення авторського нагляду за таким виконанням;

- будівництво (нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт) та знесення об'єкта архітектури, архітектурно-будівельний контроль, технічний та авторський нагляди під час здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об'єкта містобудування;

- прийняття спорудженого об'єкта в експлуатацію.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Частиною 8 цієї статті встановлено, що експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Згідно з ч.13 ст. 96 КУпАП експлуатація об'єктів будівництва III категорії складності, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації тягне за собою відповідальність у вигляді накладення штрафу у розмірі від 500 до 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Отже, дослідивши надані сторонами докази та положення чинного законодавства України, враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що до позивача правомірно застосована санкція у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн. за порушення законодавства в сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що Інспекція винесла постанову по справі про адміністративне правопорушення від 23.07.2013 року № 376 у відповідності до чинного законодавства, на підставах та у спосіб, передбачений Конституцією України та чинними нормативно-правовими актами, а тому підстави для її скасування відсутні і у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 96 ч.13, 287, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 9, 11, 69-86, 128, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: