Справа № 818/2490/14
Суддя: В.М. Соколов
Дата ухвалення: 2015-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2015 р. Справа № 818/2490/14

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соколова В.М.

за участю секретаря судового засідання - Заіченко А.М.,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/2490/14 за позовом ОСОБА_2 до Роменської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області (№56) про визнання дій незаконними та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2І.) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Роменської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області №56 (далі - Виправна колонія № 56) про визнання незаконними дій відповідача щодо перегляду його кореспонденції до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.05.2014 та стягнення моральної шкоди в сумі 2000 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що всупереч ч. 4 ст. 113 Кримінально-виконавчого кодексу України, а саме заборони перегляду кореспонденції засуджених, відповідач розкрив конверт, в якому містилася касаційна скарга на рішення Апеляційного суду м. Києва від 29.04.2014 у справі №757/18830/13-ц, та переглянув таке листування, факт чого підтверджується копією супровідного листа від 20.05.2014 вих№15/К-33, в якому вказано зміст звернення, назву адресата, персональні дані позивача та кількість аркушів. В обґрунтування моральних збитків позивач зазначив, що оскільки відповідачем порушено право на таємницю переписки, позивач просить відшкодувати моральну шкоду, зазначаючи, що внаслідок протиправних дій посадових осіб установи у нього підвищився артеріальний тиск, який завдавав йому сильних головних болів, спричинивши втрату спокою та працездатності.

Відповідно до ч. 6 ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України якщо особа, яка бере участь у справі, перебуває під вартою або відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, обмеження волі, арешту, повістка та інші судові документи вручаються їй під розписку адміністрацією місця утримання особи, яка негайно надсилає розписку цієї особи до суду.

За бажанням, вищевказана особа може надіслати суду письмові пояснення поштою або забезпечити своє представництво в суді адвокатом чи довіреною особою на підставі належним чином засвідченої копії довіреності.

У судове засідання позивач не зявився, відбуває покарання в Роменській виправній колонії №56 (а.с.7), додаткових письмових пояснень на адресу суду не надсилав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала з підстав, викладених у письмових запереченнях (а.с.94-987,98-101) та зазначила, що кореспонденція, яка засудженим направлялась до суду (у даному випадку касаційна скарга), отримана від останнього у відкритому вигляді за його бажанням у звязку з відсутністю в нього коштів на конверт та поштову марку та направлена за відповідною адресою у запечатаному конверті адміністрацією установи. Супровідний лист, доданий установою до конверту, був складений саме на прохання ОСОБА_2 і саме з його слів, про що свідчить його підпис в графі 195 Журналу №814 обліку заяв, звернень та скарг засуджених сектору ДПВ. При цьому, зміст касаційної скарги працівниками установи не переглядався, а кількість аркушів (11) зазначена в супровідному листі з метою надходження касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з усіма необхідними додатками. Крім того, кількість аркушів, на яких викладені додатки, є обовязковим реквізитом таких листів.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то представником відповідача зазначено, що вони необґрунтовані, оскільки позивач хворіє на гіпертонію з 2012 року та після травня 2014 року позивач не звертався до медичної частини Роменської виправної колонії №56 зі скаргами на погіршення стану здоровя, що підтверджується відповідними довідками.

Суд, заслухавши представника відповідача, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є засудженим та відбуває покарання у Роменській виправній колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області №56 з 04.05.2005 (а.с.7).

Під час перебування у виправній колонії № 56 ОСОБА_2 неодноразово звертався із листами та скаргами на рішення судів, в тому числі і на рішення Апеляційного суду м. Києва від 29.04.2014 у справі №757/18830/13-ц (номер провадження 22-ц-796/4004/2014), на яку він подав касаційну скаргу 20.05.2014.

У позовній заяві ОСОБА_2 вказує на те, що його кореспонденція відкривалась та переглядалась, що вбачається із супровідного листа, в якому відображено зміст касаційної скарги, назву адресата, його персональні дані та кількість аркушів (а.с.8), у зв'язку з чим він звернувся до суду.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 01.10.2014, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2014, відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання незаконними дії Роменської виправної колонії №56 та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 липня 2015 року постанову Сумського окружного адміністративного суду від 01.10.2014 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2014 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставою для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції слугували висновки суду касаційної інстанції про те, що позивач стверджував, що спірну касаційну скаргу подавав відповідачу у конверті, та на підтвердження наведених обставин просив врахувати показання свідка та додавав до апеляційної скарги заяву ОСОБА_3 Суд апеляційної інстанції не врахував наведені посилання позивача та докази і не надав їм відповідної оцінки у своєму рішенні.

Крім того, враховуючи, що позивач відбуває покарання у Роменській виправній колонії, тобто перебуває у певній залежності від відповідача, колегія суддів касаційної інстанції вважає неправильними висновки судів попередніх інстанцій, що на підтвердження доводів позивача щодо відкриття та перегляду поштової кореспонденції, що не підлягає перегляду, єдиним доказом міг би бути відповідний поштовий конверт, в якому містилася касаційна скарга, при цьому, який ще не отриманий та не відкритий адресатом.

Таким чином, надаючи правову оцінку матеріалам справи, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 113 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК України) засудженим дозволяється одержувати і відправляти листи і телеграми за свій рахунок без обмеження їх кількості. Кореспонденція, яку одержують і надсилають засуджені до відбування покарання у виправних колоніях мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання, середнього та максимального рівня безпеки, підлягає перегляду.

Винятком з цих правил є кореспонденція, передбачена ч. 4 ст. 113 КВК України.

Так, згідно із вказаною нормою (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), кореспонденція, яку засуджені адресують Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, Європейському суду з прав людини, а також іншим відповідним органам міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, уповноваженим особам таких міжнародних організацій, до суду та прокуророві, перегляду не підлягає і надсилається за адресою протягом доби з часу її подачі. Кореспонденція, яку засуджені одержують від зазначених органів та осіб, перегляду не підлягає.

Аналогічна норма міститься і в Інструкції з організації перегляду кореспонденції (листування) осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.07.2013 року №1304/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.07.2013 за №1110/23642 (далі-Інструкція з організації перегляду кореспонденції).

Зокрема, пунктом 4 розділу І вказаної Інструкції передбачено, що відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про попереднє ув'язнення» і статті 113 Кримінально-виконавчого кодексу України скарги, заяви, клопотання і листи (кореспонденція) осіб, узятих під варту, та засуджених, які відбувають покарання у виправних колоніях мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання, середнього та максимального рівня безпеки, підлягають перегляду, за винятком випадків, передбачених абзацом другим цього пункту.

Кореспонденція, яку засуджені чи особи, взяті під варту, адресують Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, Європейському суду з прав людини, а також іншим відповідним органам міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, уповноваженим особам таких міжнародних організацій та прокурору чи захиснику у кримінальному провадженні, що здійснює свої повноваження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, перегляду не підлягає і надсилається за адресою протягом доби з часу її подачі. Кореспонденція, яку засуджені та особи, взяті під варту, одержують від зазначених органів та осіб, перегляду не підлягає.

Згідно з пунктами 3, 5 Інструкції з організації перегляду кореспонденції рекомендовані листи, листи з оголошеною цінністю, кореспонденція, передбачена абзацом другим пункту 4 розділу І цієї Інструкції, та листи, що містять відомості про смерть близьких або інші термінові повідомлення, що надходять з поштових відділень або надсилаються за реєстром, реєструються окремо у журналі обліку кореспонденції осіб, які тримаються в установі виконання покарань (слідчому ізоляторі), форма якого визначена в додатку 2 до цієї Інструкції (далі - Журнал).

Кореспонденцію, зазначену в абзаці другому пункту 4 розділу І цієї Інструкції, засуджені чи особи, взяті під варту, особисто запечатують у конверти (із зазначенням адресата). У разі відсутності у відправника конверта адміністрація установи виконання покарань (слідчого ізолятора) забезпечує засудженого (особу, взяту під варту) конвертом та поштовою маркою.

Така кореспонденція перегляду не підлягає і надсилається адресату протягом доби з часу її подачі. Кореспонденція, що надійшла від зазначених в абзаці другому пункту 4 розділу І цієї Інструкції органів (осіб), засудженим (особам, узятим під варту) вручається протягом доби у запечатаному вигляді (конверті).

Відповідно до п. 45 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 25.12.2003 року № 275 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31.12.2003 за №1277/8598) звернення, адресовані до державних і громадських організацій та на ім'я посадових осіб, адміністрація установ в обов'язковому порядку супроводжує листами.

Звернення, подані в письмовому вигляді, реєструються у канцелярії установи і не пізніше як у триденний строк відправляються адресатам.

У позовній заяві ОСОБА_2 вказує на те, що його кореспонденція відкривалась та переглядалась, що вбачається із супровідного листа, в якому відображено зміст касаційної скарги, назву адресата, його персональні дані та кількість аркушів (а.с.8).

Судом було досліджено зміст супровідного листа від 20.05.2014 року №15/К-33 до касаційної скарги, поданої до канцелярії установи, а також витяги з Журналу №814 обліку заяв, звернень та скарг засуджених сектору ДПВ та з Журналу №533 реєстрації скарг засуджених (а.с.19-25), зі змісту яких вбачається, що 20.05.2014 засуджений до довічного позбавлення волі ОСОБА_2 передав кореспонденцію для відправлення у незапечатаному вигляді інспектору установи, повідомивши про її зміст та кількість додатків, що підтверджується його особистим підписом в графі 195 Журналу №814 та на копії супровідного листа до касаційної скарги (а.с.8, 20).

Представник відповідача у судовому засіданні також пояснила, що кореспонденція, адресована в суд, була отримана від ОСОБА_2 у відкритому вигляді за його бажанням у звязку з відсутністю у нього коштів на конверт та поштову марку. Тобто інформацію про предмет звернення та кількість додатків він повідомив особисто працівнику установи в усній формі, обґрунтовуючи своє прохання тим, що така кореспонденція у разі направлення її до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ без супровідного листа може бути повернута без розгляду. Крім того, зміст касаційної скарги працівниками установи по суті не переглядався.

Згідно зі ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Суд не бере до уваги посилання позивача на супровідний лист, який нібито підтверджує, що адміністрації установи був відомий зміст касаційної скарги, оскільки судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд приходить до висновку, що мотивація та докази, надані позивачем, не дають суду підстав для постановлення висновків, які б спростовували доводи відповідача щодо направлення поштової кореспонденції, адресованої до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, без попереднього перегляду.

Позивачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження передачі посадовій особі виправної колонії кореспонденції саме в запечатаному вигляді, натомість всі наявні в матеріалах справи докази свідчать про зворотнє (особистий підпис в графі 195 Журналу №814 та на копії супровідного листа до касаційної скарги (а.с.8, 20)).

Щодо свідчень ОСОБА_3, які викладені в заяві від 14.10.14 року (а.с. 47), то суд їх не приймає до уваги, оскільки заявник в даному випадку є зацікавленою особою і не був приведений судом до присяги свідка, що виключає можливість використання його пояснень, як належного та допустимого доказу по даній справі.

З приводу позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди суд відмічає, що відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже, виходячи з аналізу вищезазначених норм, стягнення моральної шкоди можливо при настанні наслідків, вказаних у ст. 23 Цивільного кодексу України, та за наявності вини особи, яка її завдала. Проте, позивач не довів настання вищезазначених наслідків внаслідок протиправних та винних дій відповідача, а тому дана вимога є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Більш того, доводи позивача в частині заподіяння йому моральної шкоди та погіршення стану здоровя саме після відправлення кореспонденції адміністрацією установи спростовуються його ж посиланнями на наявність у нього такої хвороби як гіпертонія ще з 2012 року (звор.бік а.с.5), а також копією довідки медичної частини Роменської виправної колонії №56 від 13.06.2014 за №4/2102, з якої слідує, що за медичною допомогою засуджений ОСОБА_2 не звертався (а.с.18).

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Роменської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області (№56) про визнання дій незаконними щодо перегляду кореспонденції до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.05.2014 та стягнення моральної шкоди у сумі 2000,00 грн. відмовити за необґрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) В.М. Соколов

Повний текст постанови складено 25.08.2015 року.

З оригіналом згідно

Суддя В.М. Соколов