Справа № 816/2818/15
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року 13:06м. ПолтаваСправа № 816/2818/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю: секретаря судового засідання - Петренко О.В.,

представника позивача - Терези Ю.О.,

представника відповідача - Деміхіної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хорольська" до Хорольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

21 липня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хорольська" /далі - позивач, ТОВ "Агрофірма "Хорольська"/ звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Хорольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області /далі - відповідач, Хорольська ОДПІ/ про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.05.2015 № .

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на незгоду із висновками позапланової виїзної перевірки, викладеними в акті від 17.02.2015 № 46/22/37137609, зазначав, що підприємством не допущено порушень податкового законодавства, зафіксованих вищевказаним актом, господарські операції з контрагентами мали реальний характер, оформлені належними первинними документами та в повному обсязі відображені в бухгалтерському та податковому обліках. Пояснював, що у перевіряємому періоді формував свій податковий кредит у відповідності із вимогами діючого на час вчинення господарських правовідносин законодавства про податок на додану вартість, та не може нести відповідальність у разі невиконання зобов'язань по сплаті ПДВ до бюджету його контрагентами.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на висновки акту перевірки.

Заслухавши представників позивача та відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до Довідки АБ № 803346 з ЄДРПОУ від 02.09.2013 та Витягу з ЄДРПОУ станом на 19.03.2015 основними видами діяльності Позивача за КВЕД-2010 є: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 01.13 Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; 01.19 Вирощування інших однорічних і дворічних культур.

У період з 03.02.2015 по 11.02.2015 Хорольською ОДПІ проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ "Агрофірма "Хорольська" з питань перевірки інформації щодо можливості ухилення від сплати податків при здійсненні взаємовідносин з ТОВ «Вівотранс» за жовтень-листопад 2014 року та ТОВ «Логістик-МТС» за вересень-жовтень 2014 року

За результатами перевірки складено акт від 17.02.2015 № 46/22/37137609, за висновками якого позивачем допущено порушення пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.6 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість спеціальної декларації сільгосптоваровиробника на суму 90 392 грн, у тому числі за жовтень 2014 року на суму 52 177 грн, листопад 2014 року - 38 215 грн /том 1 а.с. 19-43/.

На підставі акту перевірки Хорольською ОДПІ видано податкове повідомлення-рішення від 02.03.2015 № , яким позивачу визначено зобов'язання з ПДВ у розмірі 135 588 грн, у тому числі: 90 392 грн - за основним платежем, 45 196 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) /том 1 а.с. 63/.

За наслідками адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення від 02.03.2015 №0 Головним управлінням ДФС у Полтавській області прийнято рішення від 05.05.2015 № 1914/10/16-31-10-04-11 про часткове задоволення скарги платника податків та скасування податкового повідомлення-рішення в частині збільшення податкових зобов'язань з ПДВ на 29 898,28 грн, основного платежу та 14 949,14 грн штрафної санкції /том 1 а.с. 79/.

19.05.2015 Хорольською ОДПІ, з урахуванням рішення від 05.05.2015 № 1914/10/16-31-10-04-11, винесено податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 90 741 грн, у тому числі: 60 494 грн - за основним платежем, 30 247 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) /том 1 а.с. 90/.

Рішенням Державної фіскальної служби від 03.07.2015 № 1394316/99-99-10-01-01-23 податкове повідомлення-рішення від 19.05.2015 № залишено без змін /том 1 а.с. 100-106/.

Позивач не погодився з податковим повідомленням-рішенням від 19.05.2015 № та оскаржив його до суду.

Адміністративні суди у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень перевіряють чи прийняті (вчинені) вони у відповідності до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як слідує із акту перевірки висновок про порушення позивачем вимог пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.6 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення суми податкового кредиту, занижено податку на додану вартість, ґрунтується на тому, що ТОВ "Агрофірма "Хорольська" неправомірно включено до податкового кредиту суму ПДВ по взаємовідносинах з придбання послуг у ТОВ "Вівотранс" та ТОВ "Логістика МТС".

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (в редакції, чинній у період, що перевірявся) податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Повнота наданої документації чи правильність її оформлення перевіряючим в акті перевірки під сумнів не ставиться.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

З огляду на викладене, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити, визначенні вказаною нормою.

Згідно з пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Пункт 201.5 статті 201 Податкового кодексу України встановлює, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Відповідно до пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 182 цього Кодексу.

Статтею першою Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV) визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, юридичний аспект вчинених господарських дій або подій не входять до складу поняття "господарська операція" (бухгалтерський чи економічний ефект).

Згідно з вимогами статті 4 Закону № 996-XIV одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Протягом періоду, що перевірявся, позивач мав фінансово-господарські взаємовідносини з ТОВ "Вівотранс" та ТОВ "Логістика МТС".

03.09.2014 між позивачем та ТОВ «Вівотранс» укладено договір № 84/02-09/14 про надання послуг з перевезення вантажів, за умовами якого ТОВ «Вівотранс» зобов'язалося доставляти автомобільним транспортом довірений йому позивачем вантаж до пункту призначення та видавати його особі, яка має право на одержання вантажу /том 1 а.с. 181-186/.

У додатку № 1 до договору вказано найменування вантажу, що підлягає перевезенню, - цукровий буряк /том 1 а.с. 187/.

Реальність здійснення господарських операцій підтверджується матеріалами справи, зокрема, податковими накладними, актами виконаних робіт, товарно-транспортними накладними, реєстрами ТТН, платіжними дорученнями /том 1 а.с. 192-250, том 2 а.с. 1-206/.

Вищевказані документи оформлені відповідно до вимог чинного законодавства, Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", є документами первинного обліку.

Дослідивши копії податкових накладних, суд встановив, що їх оформлено у відповідності до вимог пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

Податкові накладні зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних, відображено позивачем у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних, на їх підставі віднесено до складу податкового кредиту звітних (податкових) періодів суму ПДВ загалом в розмірі 38215,45 грн, що відображено у податкових деклараціях з ПДВ.

Також, Хорольською ОДПІ не спростовано того, що на момент складення згаданих вище податкових накладних контрагент позивача мав статус платника податку на додану вартість та був зареєстрований як юридична особа у встановленому законодавством порядку.

Отриманий товар був оплачений позивачем в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень, що долучені до матеріалів справи /том 2 а.с. 191-194/.

На підтвердження факту перевезення товарно-матеріальних цінностей /цукровий буряк/ позивачем долучено до матеріалів справи належним чином завірені копії товарно-транспортних накладних, а також реєстрів ТТН.

Посилання відповідача на відсутність в базі даних АІС «Автомобіль» ДАІ МВС України номерних знаків окремих автомобілів, вказаних у ТТН, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач не вказує, які саме автомобілі відсутні в базі, також це твердження не підтверджене відповідними доказами, а тому є тільки припущенням контролюючого органу.

Твердження про те, що за окремими номерними знаками, вказаними у ТТН, зареєстровані легкові автомобілі, спростовується свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів на відповідні автомобілі, копії яких містяться у матеріалах справи /том 2 а.с. 203-206/.

Суду надано представником позивача належним чином завірені копії договору на автомобільні перевезення № 010714/1 від 01.07.2014, укладеного між ТОВ «Вівотранс» та ТОВ «Профекспедиція» (перевізник), а також договору оренди транспортного засобу з екіпажем (водієм) № 01/06/2014 від 01.06.2014 /том 4 а.с. 160-167/, якими передбачено надання ТОВ «Вівотранс» у користування транспортних засобів, які перелічені в акті перевірки.

При цьому, в пункті 1.2 Договору про надання послуг з перевезення вантажів від 03.09.2014 № 84/02-09/14, укладеного між позивачем та ТОВ «Вівотранс», сторони передбачили, що для надання послуг з перевезення вантажу ТОВ «Вівотранс» має право залучити інших осіб (субвиконавців), залишаючись відповідальним перед замовником за якість наданих ними послуг.

Варто зауважити, що здійснення перевезень залученим транспортом не є порушенням чинного законодавства і не може свідчити про нереальність такої операції. Обмеження господарюючого суб'єкта на самостійне залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, є порушенням одного з встановлених частиною 1 статті 44 Господарського кодексу України принципів здійснення підприємницької діяльності.

Таким чином, документально підтверджено отримання послуг з перевезення від ТОВ «Вівотранс».

Із матеріалів справи та пояснень представника позивача в судовому засіданні судом встановлено, що надані ТОВ «Вівотранс» послуги використовувалися позивачем для перевезення вантажів - цукрового буряку власного виробництва - до ТОВ «ІПК Полтавазернопродукт» та ТОВ «Новооржицький цукровий завод» на підставі договорів переробки цукрових буряків № 11-ПЦБ від 10.10.2014 та № 2/П/250914 від 25.09.2014 /том 3 а.с. 60-62, 77-79/.

Факт надання ТОВ ІПК «Полтавазернопродукт» та ТОВ «Новооржицький цукровий завод» позивачу послуг з переробки цукрових буряків підтверджується кінцевим розрахунком по зданій цукровій сировині сезону 2014 року, актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) /том 3 а.с. 63-76, 80-90/.

Матеріалами справи підтверджується, що частину цукру, виробленого з належної позивачу сировини врожаю 2014 року, передано ТОВ «Цукорагропром» для реалізації на підставі договору комісії № 4ЦА/0313/17 від 22.03.2013 /том 3 а.с. 101- 104/.

Таким чином, висновок відповідача про відсутність реальності господарської операції з надання позивачу транспортних послуг ТОВ «Вівотранс» спростовується належним чином оформленими первинними документами та використання позивачем отриманих послуг у власній господарській діяльності.

Згідно акту перевірки ТОВ "Агрофірма "Хорольська" завищено податковий кредит по декларації з ПДВ (спеціальний режим) за жовтень 2014 року по взаємовідносинах із ТОВ "Логістика МТС" на суму 22278,93 грн.

20.08.2014 між Позивачем та ТОВ "Логістика МТС" укладено договір транспортного експедирування № 20/08, за умовами якого останнє зобов'язалося виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, відповідно до узгоджених заявок. Заявкою № 1 до Договору сторони визначили, що ТОВ "Логістика МТС" надасть позивачу послуги з автоперевезення сої до Глобинського переробного заводу /том 2 а.с. 207-214/.

Факт надання послуг з перевезення сої підтверджується товарно-транспортними накладними, які містять всі необхідні реквізити та відомості про відповідні перевезення, у тому числі маршрут /том 2 а.с. 218-251, том 3 а.с. 1-38/, актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 24/01 від 05.09.2014 з додатком /реєстр ТТН/, згідно з якими перевезено сою у кількості 1 378 700 кг (нетто), загальна вартість наданих послуг склала 133 673,60 грн., у тому числі ПДВ - 22 278,93 грн /том 2 а.с. 216-217/.

За першою подією - фактом надання послуг - ТОВ «Логістика МТС» видано позивачу податкову накладну від 05.09.2014 № 5, на підставі якої позивачем до складу податкового кредиту за жовтень 2014 року віднесено суму ПДВ 22 278,93 грн /том 2 а.с. 215/.

Оплата послуг за договором здійснена у повному обсязі та підтверджується платіжним дорученням від 23.09.2013 № С8-6376 /том 3 а.с. 39/.

Із пояснень представника позивача в судовому засіданні судом встановлено, що необхідність здійснення перевезень сої до Глобинського переробного заводу зумовлена тим, що 20.08.2014 між Позивачем і ТОВ «Глобинський переробний завод» укладено Договір поставки № 29/08/2014-С, за умовами якого Позивач зобов'язався поставити вказаному підприємству сою. Істотні умови поставки передбачені Додатком № 1 до Договору поставки: Позивач має поставити сою у кількості 4 000 тон сої на умовах DАР (поставка до місця призначення) ТОВ «Глобинський переробний завод», що знаходиться за адресою: Полтавська обл., м. Глобине, вул. Карла Маркса, 203. «Поставка до місця призначення» означає, що обов'язок з транспортування товару покладається на постачальника, тобто у даному випадку - на Позивача /том 4 а.с. 74-78/.

Поставка сої позивачем до ТОВ «Глобинський переробний завод» у вересні 2014 року підтверджується видатковою накладною № 1451 від 07.09.2014 /том 4 а.с. 79/.

Таким чином, послуги, придбані у ТОВ «Логістика МТС» безпосередньо пов'язані з господарською діяльністю Позивача та направлені на одержання доходу від господарської діяльності.

Крім того, суд враховує, що у рішенні про результати розгляду скарги від 05.05.2015 № 1914/10/16-31-10-04-11 Головне управління ДФС у Полтавській області дійшло висновку про те, що господарські відносини позивача з ТОВ «Логістика МТС» згідно договору транспортного експедирування від 20.08.2014 № 20/08 є реальними в частині податкових зобов'язань з ПДВ у розмірі 29 898,28 грн, на підставі податкової накладної від 16.09.2014 № 20 на загальну суму 179389,70 грн, в т.ч. ПДВ - 29898,28 грн.

Грошове зобов'язання з ПДВ за контрагентом ТОВ «Логістика МТС» визначене позивачу у зв'язку з твердженням відповідача про те, що податкова накладна, на підставі якої сформовано податковий кредит у розмірі 22 278,93 грн, не зареєстрована у Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН).

Судом встановлено та не заперечувалось відповідачем, що податкову накладну від 05.09.2014 № 5 позивачем одержано від ТОВ «Логістик МТС» у паперовому вигляді.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

Податкова накладна оформлена з додержанням статті 201 Податкового кодексу України.

В акті перевірки підтверджено, що під час проведення перевірки позивач надав оригінал податкової накладної № 5 від 05.09.2014 на суму ПДВ 22 278,93 грн., складену ТОВ «Логістика МТС» в паперовому вигляді. Податкова накладна оформлена з додержанням вимог статті 201 Податкового кодексу України та містить всі обов'язкові реквізити.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку-продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 13-17 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246, з метою отримання інформації, що міститься у Реєстрі, покупець складає запит за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення в електронному вигляді у форматі (відповідно до стандарту), затвердженому Державною податковою службою, та надсилає його засобами телекомунікаційного зв'язку Державній податковій службі.

На запит покупця стосовно надання інформації, що міститься у Реєстрі, видається: про податкову накладну та/або розрахунок коригування - витяг з Реєстру; про податкову накладну, до якої на дату надходження такого запиту зареєстровано розрахунок коригування, - витяг, що містить відомості про податкову накладну та відповідний розрахунок коригування; про розрахунок коригування до податкової накладної - витяг, що містить відомості про податкову накладну та відповідний розрахунок коригування.

Запит щодо надання відомостей про податкові накладні та/або розрахунки коригування з Реєстру складається у форматі (відповідно до стандарту), затвердженому Державною податковою службою, за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення.

На запит накладаються електронні цифрові підписи посадових осіб платника податку у такому порядку: першим - електронний цифровий підпис головного бухгалтера (бухгалтера) або електронний цифровий підпис керівника; другим - електронний цифровий підпис, що є аналогом відбитка печатки покупця.

За відсутності у покупця посади бухгалтера електронні цифрові підписи посадових осіб платника податку накладаються у такому порядку: першим - електронний цифровий підпис керівника; другим - електронний цифровий підпис, що є аналогом відбитка печатки покупця.

Покупець, що є фізичною особою - підприємцем, накладає електронний цифровий підпис у такому порядку: першим - електронний цифровий підпис платника податку, другим - електронний цифровий підпис, що є аналогом відбитка печатки покупця.

Запит покупця в електронній формі підлягає шифруванню та надсилається Державній податковій службі засобами телекомунікаційного зв'язку з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис" та "Про електронні документи та електронний документообіг". Примірник запиту в електронній формі зберігається у покупця.

Державна податкова служба після надходження від покупця запиту в електронній формі проводить його розшифрування, перевіряє електронний цифровий підпис, визначає відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому Державною податковою службою.

Державна податкова служба здійснює пошук зазначеної у запиті податкової накладної та/або розрахунку коригування та складає витяг з Реєстру, у якому наводяться відомості щодо податкової накладної та розрахунку коригування. Зазначений витяг надсилається покупцеві не пізніше операційного дня, що настає за днем надходження запиту.

На зазначений витяг накладається електронний підпис Державної податкової служби, який після шифрування надсилається на електронну адресу, зазначену в запиті покупця.

Враховуючи зазначені вимоги позивачем після отримання від ТОВ «Логістика МТС» у паперовому вигляді податкової накладної № 5 від 05.09.2014 на загальну суму 133 673,60 грн, в т.ч. ПДВ 22 278,93 грн, надіслано Державній податковій службі засобами телекомунікаційного зв'язку з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис" та "Про електронні документи та електронний документообіг" у форматі (відповідно до стандарту), затвердженому Державною податковою службою, за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення Запит № 10110103 від 10.11.2014 щодо отримання відомостей з Єдиного реєстру податкових накладних. Отримавши від Державної податкової служби Витяг з Єдиного реєстру податкових накладних № 10110103 від 10.11.2014, пересвідчився у Факті реєстрації платником податку-продавцем послуг ТОВ «Логістика МТС» (ІПН 37) податкової накладної № 5 від 05.09.2014 на суму ПДВ 22 278,93 грн, виписаної уповноваженою особою О.М. Тхоренко /том 3 а.с. 45-59/.

Відповідач стверджує, що до перевірки надано податкову накладну № 5 від 05.09.2014 на суму ПДВ 22 278,93 грн із зазначенням номенклатури "транспортне експедирування сої", яка не зареєстрована в ЄРПН, натомість, в ЄРПН ТОВ "Логістика МТС" зареєстровано податкову накладну № 5 від 05.09.2014 на суму ПДВ 22 278,93 грн із зазначенням номенклатури "транспортне експедирування пшениці", у зв'язку із чим фактично ТОВ "Агрофірма "Хорольська" включено до податкового кредиту за жовтень 2014 року податкову накладну, яка не зареєстрована в ЄРПН.

Проте, суд зазначає, що різниця у найменуваннях номенклатур, між накладними зареєстрованою контрагентом в електронному вигляді в ЄРПН та наданою оригіналом в паперовому вигляді позивачем до перевірки, не можуть покладатися для висновків про неможливість формування податкового кредиту, оскільки ЄРПН містить дані про: дату реєстрації податкової накладної; номер податкової накладної; дату виписки податкової накладної; вид документу; ІПН платника податку який виписав податкову накладну; суму ПДВ за податковою накладною; ПІБ уповноваженої особи, що виписала податкову накладну.

В межах вказаних даних, письмовий оригінал податкової накладної, наданої ТОВ "Логістика МТС" та на підставі якої позивач формував податковий кредит, не відрізняється від даних ЄРПН. Крім цього, інформація яка вказана у податковій накладній повністю збігається з інформацією яка наявна у первинних документах.

Таким чином, твердження Відповідача про незареєстрованість податкової накладної від 05.09.2014 № 5 у ЄРПН не відповідає дійсності, а отже позивач мав всі передбачені законом підстави для включення ПДВ у розмірі 22 278,93 грн до податкового кредиту.

Сукупність наданих представниками позивача документів дають достатні підстави дійти висновку про фактичне виконання умов договорів надання послуг із спірними контрагентами, окрім того, зі змісту первинних документів, долучених до матеріалів, в діяльності позивача та його контрагентів наявні розумні економічні та організаційно-адміністративні причини для укладання договорів, а також наявні чинники, з якими закон пов'язує можливість формування позивачем податкового кредиту за спірними операціями, зокрема, витрати позивача за цими договорами повною мірою пов'язані з його господарською діяльністю.

Таким чином, в ході судового розгляду справи в повному обсязі доведено реальність господарських операцій позивача із ТОВ "Вівотранс" та ТОВ "Логістика МТС" з придбання послуг, встановлено факт понесення позивачем витрат та сплати у ціні придбаних послуг податку на додану вартість, а також використання таких послуг у господарській діяльності позивача.

Відповідачем не надано доказів та не зазначено обставин, які б ставили під сумнів фактичне здійснення спірних господарських операцій безпосередньо позивача з ТОВ "Вівотранс" та ТОВ "Логістика МТС" з придбання послуг. Зокрема, не надано доказів, що підтверджували б невідповідність змісту угод дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків чи свідчили про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договорів або приховування дійсного об'єкта оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.

В Акті перевірки не наведено жодних обставин та доказів, які б свідчили про незвичність цін за спірними операціями, або про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, незвичності цих операцій, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про не пов'язаність операцій з господарською діяльністю позивача, фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагента були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Суд, проаналізувавши фактичні обставини та матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, не знайшов у діях платника податків (позивача) порушень тих норм законів, на які посилається відповідач, і прийшов до висновку, що твердження податкового органу про наявність таких порушень ґрунтуються на його припущеннях та належним чином не доведені, доводи відповідача протирічать вимогам закону та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Суд не погоджується з позицією відповідача у справі з мотивацій, наведених вище та вважає, що відповідачем невірно застосовані норми Податкового кодексу України, відтак, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято необґрунтовано та не на підставі закону.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, обов'язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття спірного повідомлення-рішення покладено на контролюючий орган.

В даному випадку відповідач не довів правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, суд перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хорольська" до Хорольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Хорольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 19 травня 2015 року № .

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хорольська" витрати зі сплати судового збору у розмірі 271,18 грн.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови виготовлено 25 серпня 2015 року.

Суддя І.Г. Ясиновський