Справа № 809/3820/15
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2015-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

"02" вересня 2015 р. Справа № 809/3820/15

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Боршовський Т.І., перевіривши матеріали адміністративного

позову Себежської митниці Північно-Західного митного управління Федеральної митної служби (Російська Федерація)

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості по митних платежах в розмірі 226955,42 рублів та пені в розмірі 58043,85 рублів, всього в розмірі 284999,27 рублів,-

В С Т А Н О В И В:

22.08.2015 року Себежська митниця Північно-Західного митного управління Федеральної митної служби (Російська Федерація) звернулася до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, заборгованості по митних платежах в розмірі 226955,42 рублів та пені в розмірі 58043,85 рублів, всього в розмірі 284999,27 рублів.

Даний адміністративний позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства з огляду на таке.

Статтею 6 Конституції України за кріплено, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Статтею 140 Конституції України передбачено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органми місцевого самоврядування

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства (надалі - КАС) України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 17 КАС України встановлено межі юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ. Зокрема, згідно пункту 5 частини другої вказаної статті, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Пунктом 7 частини першої статті 3 КАС України визначено, що субєкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини третьої статті 6 КАС України субєкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Як встановлено частиною першою статті 50 КАС України, сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Частиною четвертою статті 50 КАС України визначено, що громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх обєднання, юридичні особи, які не є субєктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом субєкта владних повноважень: про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності обєднання громадян; про примусовий розпуск (ліквідацію) обєднання громадян; про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судову систему України складають суди загальної юрисдикції та Конституційний суд України.

Згідно частини першої статті 18 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Статтею 21 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що місцевими загальними судами є районні, районні у містах, міські та міськрайонні суди. Місцевими господарськими судами є господарські суди Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя. Місцевими адміністративними судами є окружні адміністративні суди, а також інші суди, передбачені процесуальним законом

Із системного аналізу вказаних норм національного законодавства України вбачається, що адміністративний суд вирішує публічно-правові спори, у якому хоча б однією зі сторін є орган державної влади України, орган місцевого самоврядування, створений територіальними громадами України, їх посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори із субєктами владних повноважень, компетенція яких поширюється на територію України та регламентована її законодавством.

Окрім цього, суд вважає, що не дають права позивачу на звернення до адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства України положення Конвенції про правову допомогу та правові відносини по цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року (м.Мінськ) та Конвенції про правову допомогу і правові відносини по цивільних, сімейних і кримінальних справах від 07.10.2002 року, зважаючи на таке.

Статтею 1 Конвенції про правову допомогу та правові відносини по цивільних, сімейних і кримінальних справах (від 22.01.1993 року) встановлено, що громадяни кожної з Договірних Сторін, а також особи, що проживають на її території, користуються на територіях всіх інших Договірних Сторін у відношенні своїх особистих і майнових прав таким же правовим захистом, як і власні громадяни цієї Договірної Сторони. Громадяни кожної із Договірних Сторін мають право вільно і безперешкодно звертатися в суди, прокуратуру і інші установи інших Договірних Сторін, до компетенції яких відносяться цивільні, сімейні і кримінальні справи (далі установи юстиції), можуть виступати в них, подавати клопотання, заявляти позови і здійснювати інші процесуальні дії на тих же самих умовах, що і громадяни даної Договірної Сторони. Положення цієї Конвенції застосовуються також до юридичних осіб, створених відповідно до законодавства Договірних Сторін

Пунктом 3 статті 1 Конвенції про правову допомогу та правові відносини по цивільних, сімейних і кримінальних справах від 07.10.2002 року, окрім вищевказаних гарантій правового захисту, передбачених Конвенцією від 22.01.1993 року, додатково передбачено, що термін цивільні справи, який застосовується в Конвенції, включає в себе також спори, які стосуються економічних спорів.

Тобто норми вказаних Конвенцій поширюються на правову допомогу у відносинах по цивільних, сімейних і кримінальних справам, та не регламентують відносин, які виникають у сфері публічно-правових відносин за участі субєктів владних повноважень - юридичних осіб публічного права, створених за законодавством сторони учасниці Конвенції (окрім кримінальних).

У даному випадку, подаючи згаданий позов до адміністративного суду, Себежська митниця не врахувала відсутність у неї адміністративної правосуб"єктності, оскільки вказана Митниця Російської Федерації не виступає субєктом владних повноважень на території України в розумінні пункту 7 частини першої статті 3 КАС України. В той же час, спір за позовом юридичної особи публічного права про відшкодування збитків, враховуючи положення вищевказаних Конвенцій, може розглядатися за правилами цивільного судочинства України місцевим загальним судом згідно передбаченої Цивільним процесуальним кодексом України територіальної підсудності.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на вказані вище норми національного процесуального закону, Конвенцій про правову допомогу та правові відносини по цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року та від 07.10.2002 року, беручи до уваги суб'єктний склад та характер спірних правовідносин, Івано-Франківський окружний адміністративний суд дійшов висновку, що позовна заява Себежської митниці Північно-Західного митного управління Федеральної митної служби (Російська Федерація) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по митних платежах в розмірі 226955,42 рублів та пені в розмірі 58043,85 рублів, всього в розмірі 284999,27 рублів, не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства України, а тому у відкритті провадження за вказаною заявою належить відмовити на підставі пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі наведеного, керуючись ч. 1 ст. 109, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя ,-

У Х В А Л И В:

Відмовити Себежській митниці Північно-Західного митного управління Федеральної митної служби (Російська Федерація) у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості по митних платежах в розмірі 226955,42 рублів та пені в розмірі 58043,85 рублів, всього в розмірі 284999,27 рублів.

Копію цієї ухвали, разом з позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами, невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Роз'яснити Себежській митниці Північно-Західного митного управління Федеральної митної служби (Російська Федерація) , що повторне звернення до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Роз'яснити Себежській митниці Північно-Західного митного управління Федеральної митної служби (Російська Федерація) про те, що заявник вправі звернутися до загального суду з даним позовом в порядку цивільного судочинства України.

Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Боршовський Т.І.