Справа № 2-а-332/11
Суддя: Шимчик Р. В.
Дата ухвалення: 2011-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2-а-332/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2011 м. Жашків

Суддя Жашківського районного суду Шимчик Р.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жашківському районі Черкаської області про визнання протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Жашківському районі та стягнення недоплаченого щомісячного підвищення пенсії «Дитині війни»,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Жашківському районі Черкаської області про визнання протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Жашківському районі Черкаської області та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він належать до соціальної категорії «Дитина війни»та відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»з 01.01.2006 року має право на отримання соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком. Згідно ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування »мінімальна пенсія за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Представник відповідача управління Пенсійного фонду України в Жашківському районі Черкаської області надала письмове заперечення в яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що рішенням Конституційного суду України 09 вересня 2010 року № 19-рп/2010 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами»від 18 лютого 2010 року № 1691-VI. Відповідно спори, повязані із соціальним виплатами , повинні розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Частиною 1 ст.99 КАС України від 06.07.2005 року № 2747-VI із змінами, внесеними Законом № 2453- VI від 07.07.2010 року, передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду.

Частиною 2 даної статті встановлено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, який обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Позивачем було пропущено строки звернення до суду про перерахування пенсії, оскільки позовні заяви було подано лише 27 січня 2011 року, а тому пропущення позивачем строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсій, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Визначення мінімального розміру пенсії за віком надано лише в статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»встановлено, що при наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Частиною 3 статті 28 Закону встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених за цим Законом.

Питання визначення величини мінімальної пенсії за віком, що застосовується для обчислення підвищення пенсії особам, яким встановлено статус «дитина війни»не вирішено в законодавчому порядку.

На підставі ст.6 Конституції України органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України. № 2195 передбачено, що фінансування виплат за цим Законом проводиться із державного бюджету України, а не із бюджету Пенсійного Фонду України, не вбачається будь-яких порушень законодавства з боку відповідачів. Виходячи з наведеного, твердження позивачів, що на виконання рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 Пенсійний фонд України та його відповідний орган були зобов'язані перерахувати та виплатити пенсію позивачам, суперечить чинному законодавству. Крім того, абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Частина третя цієї ж статті передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абз. 1 ч. 1 ст. 28, застосовується винятково для визначення розміру пенсій, призначених відповідно до цього Закону. Тобто, для перерахунків або підвищень пенсій не застосовується. Відтак, відсутні підстави щодо зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії і забезпечити її виплату територіальним органом Пенсійного фонду України та Пенсійним фондом України. На даний час питання виплати підвищень до пенсії "дітям війни" законодавчо врегульовано. З 1січня 2008 року механізм реалізації положень ст. 6 Закону № 2195 врегульовано шляхом внесення змін до цієї статті Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно з якими дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення в розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Згідно із ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсій, підвищується на 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, і складає 47 грн., а тому дітям війни з 01січня 2008 року виплачується щомісячно по 47 грн. На підставі вищевикладеного управління Пенсійного фонду України в Жашківському районі прохає в задоволені позовних вимог позивачів відмовити.

Суддя, ознайомившись з матеріалами справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Позивач ОСОБА_1 має статус «Дитина війни», що підтверджується пенсійними посвідченнями.

Враховуючи зазначений статус позивачки, вона згідно положень Закону України „Про соціальний захист дітей війни" від 14 листопада 2004 року має право на отримання підвищення до пенсії.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ч.2 ст.95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Ухвалою Конституційного суду України від 19 травня 2009 року № 27-у/2009 року зазначено, що в ст.7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»встановлено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

19 травня 2009 року Конституційним судом України винесено ухвалу № 27-у/2009 року, якою Конституційний суд дійшов висновку, що у ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» закладено однозначну вимогу щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, установлено в адз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування»- виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, тобто непоширенням мінімального розміру пенсії за віком на правовідносини, що виникають на підставі інших законів («Про соціальний захист дітей війни», «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Рішенням Конституційного суду України 09 вересня 2010 року № 19-рп/2010 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами»від 18 лютого 2010 року № 1691-VI. Відповідно спори, повязані із соціальним виплатами , повинні розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Частиною 1 ст.99 КАС України від 06.07.2005 року № 2747-VI із змінами, внесеними Законом № 2453- VI від 07.07.2010 року, передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду.

Частиною 2 даної статті встановлено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, який обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Позивачем було пропущено строки звернення, оскільки позовну заяву було подано 27 січня 2011 року, а тому пропущення позивачем строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні позову.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи з приписів ч.2 ст.152 Конституції України та дати ухвалення рішень Конституційним Судом України управління Пенсійного фонду України в Жашківському районі Черкаської області повинне було нараховувати та сплачувати позивачам доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішень щодо неконституційності пункту 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 року»та щодо неконституційності п.п.2 п.41 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ці норми втратили чинність та не підлягали застосуванню.

Ураховуючи положення Конституції України щодо дії нормативно-правових актів у часі, положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у редакції цього Закону від 18 листопада 2004 року № 2195- IV, поновили свою дію з 22 травня 2008 року та діють до цього часу.

Отже, відповідач з 22 травня 2008 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", нараховувати та здійснювати позивачам відповідні доплати, передбачені цим законом.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ч.ч.З та 4 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Таким чином, доводи відповідача, в частині неврегульованості на законодавчому рівні порядку здійснення доплат особам, які мають статус дітей війни, не може бути підставою для їх не здійснення або відмови в задоволенні позову.

Щодо доводів стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд зазначає наступне.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачами конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни".

Крім того, безпідставним є посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначеної доплати до пенсії, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов'язань, які встановлені ст.46 Конституції України та зазначеною нормою Закону.

Суддя також вважає, що не заслуговують на увагу доводи відповідача щодо не визначеності на законодавчому рівні питання відносно органу, на який покладено обов'язок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни.

Пенсійний фонд України діє у відповідності Положення „Про Пенсійний фонд України" і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" покладено на управління Пенсійного фонду України в Жашківського району Черкаської області за місцем проживання позивачів.

З приводу посилання відповідача на пропуск позивачами строку для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів як на одну із підстав для відмови у задоволенні позову суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду. Ч 2 ст. 99 КАС України встановлено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. відповідно до ст. 100 КАС України пропущення позивачами строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Суддя вважає, що позивачкою пропущено строк звернення до суду. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходить з того, що вимоги про стягнення з управління Пенсійного фонду України в Жашківському районі Черкаської області доплати до пенсії у визначених позивачкою грошових сумах не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були їй нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, якому надані такі повноваження.

Між тим, виходячи зі змісту позову та для повного захисту прав позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду, суд вважає необхідним визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Жашківському районі Черкаської області по не виконанню з 27 липня 2010 року по 14 лютого 2011 року приписів статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», яка призвела до порушення прав позивачів на своєчасне нарахування на отримання доплати до пенсії.

Оскільки відповідно до п.34 ст.4 Декрету «Про державне мито»звільнений від сплати державного мита, тому судові витрати у відповідності до ст.94 КАС України компенсуються за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 46, 64, 95, 124, 152 Конституції України, ст.ст. З, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», ст.ст. 183-2 КАС України адміністративного судочинства України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жашківському районі Черкаської області про визнання протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Жашківському районі та стягнення недоплаченого щомісячного підвищення пенсії «Дитині війни»задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Жашківському районі Черкаської області.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Жашківському районі Черкаської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, з підвищенням йому на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування»та провести відповідні виплати з 27 липня 2010 року по 14 лютого 2011 року.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Компенсувати з Державного бюджету України державне мито на користь ОСОБА_1 в сумі 3 (три)грн. 40 коп.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду в Жашківському районі Черкаської області виконати постанову в частині перерахування та виплати надбавки до пенсії як дитині війни негайно.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Жашківський районний суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги апеляційне протягом 10 днів з дня отримання.

Головуючий суддя: Роман Васильович Шимчик