Справа № 2018/2-а-8752/11
Суддя: Єфіменко Н. В.
Дата ухвалення: 2011-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2018/2-а-8752/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2011 року Суддя Київського районного суду м. Харкова Єфіменко Н.В. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова про перерахунок та виплату пенсій, збільшення пенсії у 2.5 рази, виплату компенсації, -

Встановив :

27 вересня 2011р. до Київського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 1.1., посилаючись, на те, що він є особою, постраждалою від наслідків аварії на ЧАЕС, інвалідом 2 групи, порушення Закону, допущені відповідачем при нарахуванні та здійсненні виплат, позивач просить зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова (далі: відповідач):

- перерахувати та виплатити основну та додаткову пенсії визначені ст.ст. 50,54,67 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі: ЗУ№ №769-ХІІ) за періоди з 01.01.2005 р. по 31.12.2007 р.; з 22.05.2008 р. по 08.09.2009 р. виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"(далі: ЗУ№1058-ГУ);

- нарахувати та виплатити з урахуванням раніше сплачених сум державну пенсію, передбачену ст.54 ЗУ№ №769-ХІІ з 01.01.2006р. по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року, постійно, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1ст. 28 ЗУ№1058-ІУ зі збільшенням пенсії у 2,5 рази згідно вимог постанови КМУ №1293 від 27.12.2005 року "Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі: ПКМУ №1293) та наступним її перерахунком, виплатою відповідно до змін діючого законодавства, встановлення нових розмірів прожиткових мінімумів для непрацюючих громадян;

- нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів згідно ст. 2 Закону України "Про компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", враховуючи 8- кратний розмір пенсії згідно ст. 54 ЗУ№ №769-ХІІ, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 ЗУ№1058-ІУ, але своєчасно несплаченої пенсії, у розмірі, обчисленому згідно порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ №159 від 21.02.2001 р. за період з 09.09.2009 р. по 09.09.2010 р.

Також позивачем подане клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду з 01.01.2005р. (а.с.15).

14.10.2011р. суду надійшли заперечення проти позову, в яких відповідач просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що на виконання вимог постанови КМУ від 27.12.1005 р. №1293 "Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" провів підвищення пенсії позивача виходячи із розміру основної пенсії, визначеної на підставі ЗУ №769-ХІІ, що підтверджується довідкою про розмір виплаченої пенсії. Посилання позивача на ст. 2 ЗУ №769-ХІІ вважає безпідставним, оскільки компенсація громадянам втрати частини доходів проводиться у разі затримки нарахованих сум, а після проведення перерахунку пенсії відповідно до рішення суду нараховані за зазначеним рішенням суду суми одразу виплачені без затримки, зазначена виплата мала одноразових характер. Також посилався на пропуск позивачем 6-місячного строку звернення до адміністративного суду, передбаченого ст. 99 КАС України і наполягав на його застосуванні.

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що позивач є інвалідом 2 групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до 1 категорії осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії А № 020312 від 15.11.1993р(а.с.10) та довідкою МСЕК серії ХАР № 315459 (а.с. 12).

Суд вважає клопотання позивача про поновлення строку на звернення до адміністративного суду з 01.01.2005р.таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлений шести місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З врахуванням викладеного та дати звернення позивача до суду права позивача підлягають захисту з 27.03.2011р., однак позивач просить захистити їх за періоди з 01.01.2005 р. тобто заявляє вимоги за межами строку звернення до адміністративного суду.

У відповідності до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод і інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Зазначені положення кореспондуються нормами ст. 162 КАС України, які визначають повноваження суду при вирішенні справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це насамперед обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичною визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа „Стаббігс на інші проти Великобританії", справа „Девеер проти Бельгії"").

Як вбачається з приписів частин 2,3 ст. 99 КАС України строк звернення до суду, якщо не встановлено іншого обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.2 ст. 73 Закону України «Про Конституційний Суд України»у разі якщо Закони, інші правові акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно ч.2 і ч.З ст. 67 Закону України «Про Конституційний Суд України»ухвали, рішення і висновки Конституційного Суду України разом з окремою думкою суддів Конституційного Суду України протягом наступного робочого дня після їх підписання оприлюднюються на офіційному веб-сайті Конституційного Суду України і направляються Президенту України, ОСОБА_2 України та Кабінету Міністрів України. Рішення і висновки Конституційного Суду України разом з окремою думкою суддів Конституційного Суду України публікуються у "Віснику Конституційного Суду України" та в інших офіційних виданнях України.

Таким чином, рішення Конституційного Суду України загальновідомі і доступні для ознайомлення та вивчення акти для усього кола громадян України, у тому числі і для позивача.

З матеріалів справи вбачається порушення прав позивача відбувалося періодично - щомісячно при отриманні ним суми пенсії, а тому кожного разу при отриманні пенсії в неналежному розмірі позивач мав змогу звернутись до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Позивачем суду не надано доказів поважності пропуску строку для звернення до адміністративного суду з позовом за період 01.01.2005р. по 27.03.2011р. тому позовні вимоги в цій частині підлягають залишенню без розгляду.

Стосовно позовних вимог в частині нарахування пенсії зі збільшенням ї у 2.5 рази, суд зазначає наступне:

13 липня 2004 р. Кабінетом Міністрів України видана постанова №894 "Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до ч. 4 ст. 54 ЗУ №769гХИ (далі: ПКМУ№894), згідно якої з метою здійснення заходів щодо соціального захисту пенсіонерів збільшено з 1 вересня 2004 року на 12% пенсії (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, державної допомоги та сум індексацій), призначені відповідно до ч. 4 ст. 54 ЗУ №769-ХІІ Постановою КМУ від 27.12.2005 р. №1293 "Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі: ПКМУ№1293) з метою здійснення подальших заходів щодо диференціації розмірів пенсії було прийнято рішення про збільшення розмірів пенсії, призначеної відповідно до ст. 54 ЗУ №769-ХП: у 3,5 рази - пенсію по інвалідності учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році та пенсію у зв'язку із втратою годувальника в наслідок Чорнобильської катастрофи членам їх сімей; у 2,5 рази - пенсію по інвалідності учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987-1990 роках, громадянам, евакуйованим у 1986 році із зони

відчуження, та пенсію у зв'язку із втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи членам їх сімей.

Пунктом 2 ПКМУ№1293, яка набула чинності з 01.01.2006 р., встановлено, що мінімальний розмір пенсії, передбачений частиною 4 ст. 54 ЗУ №769-ХІІ, не може бути нижчим: для інвалідів з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, І групи - 540 грн., II групи - 500 грн., III групи - 467 грн.; для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, І групи - 440 грн., II групи - 400 грн., III групи - 370 грн.

ПКМУ№894 та ПКМУ №1293 передбачали збільшення пенсій, що були призначені та виплачувались станом на відповідно на 01 вересня 2004 р. та 01 січня 2006 р. І за своїм правовим змістом при застосуванні мають одноразовий характер і фактично відносно позивача у 2004р. і 2006р.- виконані.

Зміст ПКМУ №894 та ПКМУ №1293 не передбачає повторного збільшення пенсії після призначення її нового розміру. Крім того, згідно п. 6 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

За конституційними нормами, виходячи із пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягає ч. 4 ст. 54 ЗУ №769-ХІІ, а не постанова ПКМУ№1293, яка встановлює мінімальний розмір пенсії інвалідів II групи, що істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Збільшення пенсії відповідно до положень Постанови №894 та Постанови №1293 повинно було проводитись до розмірів пенсії, які діяли час винесення вказаних постанов, а саме розміру пенсії 19,91 грн., встановленого постановою КМУ №1 від 03.01.2002 року.

Правові підстави застосування вимог постанови КМУ №894 та Постанови КМУ №1293 щодо підвищення розмірів пенсії, встановленого рішенням суду, - відсутні, оскільки положення Постанови №894 та Постанови №1293 застосовуються тільки до розмірів пенсій, встановлених постановою КМУ №1 від 03.01.2002 року, а не розмірів пенсій, встановлених рішенням суду.

Таким чином, відповідач діяв в межах своїх повноважень та у спосіб, встановлений Законом, тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

В задоволенні вимог по виплаті компенсації втрати частини доходів за період з 09.09.2009р. по 09.09.2010р. суд вважає за необхідне відмовити, виходячи з наступного:

Відповідно до ст..1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати»підприємства, установи і організації усіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника, або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до ст..2 цього ж Закону компенсація громадянам втрати частини грошових доходів проводиться у разі затримки виплати нарахованих сум.

Однак з наданої суду довідки від 12.10.2011р. вбачається, що після проведення перерахунку відповідно рішення суду суми виплачені без затримаки. Крім того, вказана виплата має одноразовий характер.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2,10,11,128,129,п.4ч. 1ст. 15 7, ст.ст. 161-163,167 КАС України, Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суд,

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова в частині зобов'язання перерахувати та виплатити основну та додаткову пенсії відповідно ст..ст. 50,54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної пенсії, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за періоди з 01.01.2005р. по 31.12.2007р., з 22.05.2008р. по 08.09.2009р. - залишити без розгляду.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до УПФУ у Київському районі м. Харкова про , збільшення пенсії в 2.5 рази за період з 01.01.2006р. по 31.12.2007р. і з 22.05.2008р. і постійно, виплату компенсації за період з 09.09.2009р. по 09.09.2010р. - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня отримання її копії до Харківського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Харкова.

СУДДЯ: