Справа № 2-а-87/10
Суддя: Муленко Л. М.
Дата ухвалення: 2010-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-87/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2010 року м. Балаклія

Балаклійський районний суд Харківської області

у складі: судді - Муленко Л.М.,

за участю секретаря - Комар Т.О.,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області про перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області зробити йому перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до ч.1 ст.50, ч.4 ст.54, ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991 року як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеної до І категорії інваліда ІІ групи в розмірі восьми прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, з 01 квітня 2007 року з послідуючим її перерахунком відповідно до змін діючого законодавства і встановлення нових розмірів прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб.

В обґрунтування своїх позовних вимог у позові вказав, що він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, І категорії, інвалідом другої групи. Зазначає, що на підставі ст.ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір його пенсії не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком. Відповідач усупереч цим нормам не здійснив відповідне нарахування пенсії. Крім того, не проводить їх перерахунок після встановлення нового розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, як це передбачено ч.3 ст.67 вказаного Закону. Тому він звернувся до відповідача щодо проведення відповідного визначення та перерахунку зазначеної пенсії, але отримав відмову, оскільки відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсії по інвалідності, призначеної у відповідності до ч.4 ст.54 Закону.

У судове засідання позивач надав клопотання про розгляд справи за його відсутності і про те, що позовні вимоги підтримує.

Відповідач у судове засідання свого представника не направив, надав заперечення, у яких просив справу розглянути без участі його представника, позовні вимоги не визнав, просив залишити адміністративний позов без задоволення. В запереченнях на позов відповідач посилається на те, що ОСОБА_1 за нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» отримує пенсію по інвалідності другої групи внаслідок захворювання, отриманого при виконанні обовязків військової служби під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Відповідно до ч.7 ст.54 Закону, порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, який своєю постановою від 3 січня 2002 року №1 (далі Постанова № 1) встановив базову величину для обчислення конкретних державних пенсій та додаткових пенсій за шкоду, заподіяну особам, віднесеним до 1 категорії, відповідно 19,91 гривень. Саме згідно з положенням цієї постанови відповідач визначив розмір пенсії позивачеві.

Відповідач не погоджується з позивачем стосовно застосування для розрахунку пенсії згідно ст.ст.50,54 Закону №796-ХІІ величини мінімальної пенсії за віком, встановленої Законами України про Державний бюджет України на 2007-2009 роки, оскільки ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» закріплює норму, відповідно до якої мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, застосовується виключно для розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом. З 01.01.2008 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» були внесені зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема редакція ст.50, ч.3, 4 ст.54 Закону. У новій радекції ст.50 встановила, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах: інвалідам ІІ групи 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатнійсть; за ч.3,4 ст.54 у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема, для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987-1990 роках по ІІ групі інвалідності 150 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Ці зміни були враховані при обчисленні пенсії позивачу.

Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 нові редакції ст.ст.50,54 Закону визнані неконституційними. З метою законодавчого врегулювання даного питання Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова №530 від 28.05.2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», пунктами 4,6 якої передбачено щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до Закону №796-ХІІ, виплачувати інвалідам ІІ групи у розмірі 20 процентів від прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, та мінімальний розмір пенсії для інвалідів ІІ групи у розмірі 725 гривень. Постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року №654 «Про підвищення пенсійного забезпечення громадян», для осіб, які отримують пенсію відповідно до Закону №796-ХІІ з 01.07.2008 року встановлено мінімальний розмір пенсії для інвалідів ІІ групи 820 гривень. На підставі Постанови №654, постанова Кабінету Міністрів України від 03 січня 2002 року №1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» з 01.09.2008 року втратила чинність. Отже, пенсія позивачу виплачується відповідно до чинного законодавства. Крім того, зауважив, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції. Положенням ст.14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», його віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії А №001591 (а.с.20).

З довідки серії МСЕ №044526 від 18.04.2002 року вбачається, що ОСОБА_1 з 01.05.2002 року встановлено другу групу інвалідності внаслідок захворювання, отриманого при виконанні обовязків військової служби під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.18).

Як зазначає у запереченнях відповідач, ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності, яка йому призначена відповідно до Закону №796-ХІІ від 28.02.1991 року.

Розрахунок пенсії позивачу відповідач провів, виходячи з норми Постанови Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року №1, згідно якої встановлена базова величина для обчислення конкретних державних пенсій та додаткових пенсій за шкоду, заподіяну особам, віднесеним до 1 категорії, відповідно 19,91 гривень, збільшуючи в подальшому мінімальний розмір пенсії відповідно до прийнятих Кабінетом Міністрів Постанов №894 від 13.07.2004 року та №1293 від 27.12.2005 року.

16 січня і 14 грудня 2009 року позивач звертався до Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області із заявою про перерахунок пенсії згідно ст.ст.50,54,67,71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991 року, але йому було відмовлено (а.с.4-11 ).

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також в старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі.

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991 року передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч.1 ст.54 цього Закону пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (ч.2 ст.46).

Згідно з частиною четвертою статті 54 Закону №796-ХІІ, яка діяла до прийняття Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» №107-VI від 28.12.2007 роки, тобто до 01.01.2008 року, якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, та у звязку із втратою годувальника, в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів ІІ групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим восьми мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч.3 ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до Закону України Про прожитковий мінімум прожитковим мінімумом є вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоровя набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сімям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат, виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України і щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Визначений статтею Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений Законом України Про Державний бюджет України на відповідний рік, є певним стандартом, в порівнянні з яким визначаються розміри інших видів соціальних виплат та допомоги.

Відповідно до ч.1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачеві слід визначати пенсію виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу перерахунку пенсії по інвалідності з 01 квітня 2007 року по 31 грудня 2007 року, суд вважає їх підлягаючими задоволенню, з таких підстав.

Для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» від 15.03.2007 року №749-V мінімальний розмір пенсії за віком з 01.04.2007 року встановлено в сумі 410,06 гривень, з 01.10.2007 року в сумі 415,11 гривень.

Вимоги позивача про перерахунок і виплату пенсії по інвалідності за 2008 рік підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 положення статті 67 розділу I, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" були визнані неконституційними, зокрема визнані неконституційними викладені у новій редакції положення ст.50, ч.3, 4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року №523. Ця постанова є чинною, її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсії відповідають змісту ст.ст.50,54 Закону №796-ХІІ. Тоді як п.2 Постанови №1 Кабінет Міністрів встановив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, всупереч положенням зазначених статей Закону №796-ХІІ, причому ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд вважає, що при визначенні розміру пенсії по інвалідності позивачеві застосуванню підлягає ч.4 статті 54 Закону №796-ХІІ, а не положення Постанови №1, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Посилання відповідача у своїх запереченнях на ч.5 статті 54 Закону №796-ХІІ, якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, є безпідставними, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону.

Зі змісту ст.54 Закону №796-ХІІ випливає, що під час визначення розміру пенсії, за основу її нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Згідно чинного законодавства розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Положення ч.3 ст.28 цього ж Закону, не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших, повязаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, окрім передбаченого ч.1 цієї статті. Наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.54 Закону №796-ХІІ.

З огляду на викладене суд вважає, що положення ч.3 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 58 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 1 січня у розмірі 470 гривень, з 1 квітня 481 гривня, з 1 липня 482 гривні, з 1 жовтня 498 гривень.

Відповідно до частини третьої статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорії, та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Суд відмовляє ОСОБА_1 в частині позовних вимог щодо зобовязання відповідача вчинити дії щодо перерахунку йому з 1 січня по 21 травня 2008 року пенсії по інвалідності, виходячи з наступного.

Так, з 1 січня по 21 травня 2008 року (тобто до ухвалення Рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008) діяла редакція Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно ст.54 якого у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими зокрема для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987-1990 роках по ІІ групі інвалідності 150 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Судом встановлено, що обчислення пенсії позивачу за вказаний період було проведено відповідачем із урахуванням вказаних змін.

Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу перерахунку пенсії по інвалідності з 01 січня 2009 року в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, суд вважає їх підлягаючими задоволенню, з таких підстав.

У ч.1 ст.54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» від 26.12.2008 №835-VI (далі Закон №835-VІ) зазначено, що у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, встановлюється у розмірах, що діяли у грудні 2008 року. Законом України «Про Державний бюджет на 2009 рік» ніяких змін до Закону №796-ХІІ не вносилось.

Тобто, при нарахуванні пенсії позивачу з 01.01.2009 року відповідач повинен брати прожитковий мінімум в розмірі станом на грудень 2008 року, тобто - 498 гривень, оскільки саме він береться для визначення мінімальної пенсії за віком при нарахуванні та виплаті пенсії по інвалідності та додаткової пенсії згідно Закону №796-ХІІ.

Тобто розмір базової величини, з якого виходив відповідач при розрахунку пенсії позивачу з 01 квітня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року, був нижчим за прожитковий мінімум (відповідно мінімальну пенсію за віком), встановлений законами України Про Державний бюджет України на відповідні роки.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач - УПФУ в Балаклійському районі відмовив ОСОБА_1 у перерахунку пенсій 21 січня і 29 грудня 2009 року (а.с.6-11). Позов ОСОБА_1 подано до суду 12 січня 2010 року, тобто в межах строку позовної давності.

Відповідно до п.18 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» позивача звільнено від сплати державного мита.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 11, 12, 18, 71, 128, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.8, 19, 22, 75, 92, 152 Конституції України, ст.ст.50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796ХІІ від 28.02.1991 року, ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області по не виконанню з 01 квітня 2007 року по 31 грудня 2007 року, і з 22 травня 2008 року приписів ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка призвела до порушення прав ОСОБА_1 на своєчасне нарахування та отримання в належних розмірах пенсії по інвалідності.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області вчинити дії щодо перерахунку ОСОБА_1 відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи виключно із законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком, з 01 квітня 2007 року по 31 грудня 2007 року, і з 22 травня 2008 року пенсії по інвалідності з розрахунку вісім мінімальних пенсій за віком.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі, заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або в порядку ч.5 ст.186 КАС України.

Суддя

Мотивована постанова складена 01 березня 2010 року.

Суддя