Справа № 2а-9974/08/1570
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2011-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-2a-9974/08/1570
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2011 року.

04 лютого 2011 року о 16.00. м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Юхтенко Л.Р.,

при секретарі судового засідання Мануліковій О.О.,

за участю сторін:

від позивача представник - ОСОБА_1, за довіреністю

від відповідача представник - не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеське обласне обєднання автобусних станцій»до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси про скасування податкових повідомлень-рішень №/0 від 16.12.2004 року, №001642301/0 від 16.12.2004року, №/0 від 24.01.2005року, №/0 від 24.01.2005року, №/1 від 24.01.2005року, №001642301/1 від 24.01.2005 року, №/2 від 22.03.2005року, №/2 від 22.03.2005року, №/2 від 22.03.2005 року, №/2 від 22.03.2005року, №/3 від 08.07.2005року, №/3 від 08.07.2005року, №/3 від 08.07.2005 року, №/3 від 08.07.2005року, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду відповідно до постанови Верховного Суду України від 20 травня 2008 року знаходилась справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеське обласне обєднання автобусних станцій»до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси про скасування податкових повідомлень-рішень №/0 від 16.12.2004 року, №001642301/0 від 16.12.2004року, №/0 від 24.01.2005року, №/0 від 24.01.2005року, №/1 від 24.01.2005року, №001642301/1 від 24.01.2005 року, №/2 від 22.03.2005року, №/2 від 22.03.2005року, №/2 від 22.03.2005 року, №/2 від 22.03.2005року, №/3 від 08.07.2005року, №/3 від 08.07.2005року, №/3 від 08.07.2005 року, №/3 від 08.07.2005року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що актом від 14.12.2004 року документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства Товариством обмеженою відповідальністю «Одеське обласне обєднання автобусних станцій»за період з 01.11.2002 року по 01.07.2004 року зафіксовані порушення позивачем пп. 4.1.1., 4.1.6., ст. 4, пп. 11.3.1., п. 11.3., ст. 11, пп. 5.2.8., п. 5.2. ст. 5, п. 5.9. ст. 5, пп. 8.3.1. п. 8.3., ст. 8, пп. 8.4.1., пп.. 8.4.11 п. 8.4. ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що привело до заниження податку на прибуток в сумі 153 000 грн. та порушення п. 1.3. ст. 1, пп. 6.1.1. п. 6.1. ст. 6, пп. 3.1.1., п. 3.1. ст. 3, п. 4.1. ст. 4, п. 2.2. ст. 2, п. 4.3. ст. 4, пп. 7.3.6., п. 7.3. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», що призвело до заниження ПДВ на загальну суму 1 304 663 грн. На підставі висновків вказаного акту та за результатами адміністративного оскарження податковим органом були винесені відповідні податкові повідомлення рішення про донарахування позивачу податку на прибуток та податок на додану вартість зі штрафними (фінансовими) санкціями.

Позивач не згоден з прийнятими податковими повідомленнями рішеннями, оскільки відповідачем не враховано, що позивач надає лише послуги із реалізації квитків, та те, що товарно-матеріальні цінності та дебіторська заборгованість були передані підприємству позивача від філії як до правонаступника, що виключає необхідність донарахування позивачу відповідно податку на додану вартість та податку на прибуток у сумі, визначеної перевіряючими.

У судовому засіданні представник позивача підтримав свої позовні вимоги та просив задовольнити повністю з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить розписка, наявна в матеріалах справи. У попередньому судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення адміністративного позову, з підстав викладених у письмових запереченнях.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача судом по справі встановлені наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеське обласне обєднання автобусних станцій»зареєстроване як юридична особа, на час виникнення спірних правовідносин діяло на підставі Статуту в редакції 2002 року (а.с. 14-26, т. 1), та знаходилось на обліку як платник податків у СДПІ у Приморському районі м. Одеси.

Судом встановлено, що СДПІ у Приморському районі м. Одеси була проведена документальна перевірка дотримання вимог податкового та валютного законодавства Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеське обласне обєднання автобусних станцій»за період з 01.11.2002 року по 01.07.2004 року, за результатами якої був складений акт від 14.12.2004 року № 7581/23-10/32067472 (а.с. 60-88, т. 1).

Вказаним актом перевірки зафіксовано, що в порушення п. 5.9. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»підприємством позивача було невірно обчислено приріст (убуток) балансової вартості ТМЦ, а саме: згідно з даними оборотної відомості по рахунках бухгалтерського обліку №№ 201, 203, 207, 209, 22 станом на 01.11.2002 року підприємством оприбутковано ТМЦ у сумі 75,1 тис. грн. Письмові пояснення надані головним бухгалтером свідчать, що при створенні підприємства позивача, ТМЦ було оприбутковано на баланс без акту передачі, актів звірки та інвентаризації, тобто без відповідних первинних документів, що свідчить про відсутність підстав для проведення операцій оприбуткування. Також в акті перевірки зафіксовано, що підприємством позивача безпідставно було оприбутковано на баланс підприємства по рахункам бухгалтерського обліку №№ 631, 361, 363 суму дебіторської заборгованості 198, 6 тис. як правонаступника філії ВАТ «Одесавтотранс», згідно з письмовими поясненнями головного бухгалтера (а.с. 6 т.2) це було здійснено без передаточного акту, актів звірки з дебіторами та інших документів. Правонаступництво підтверджено змінами до Статуту (а.с. 178, т. 2). Із загальної суми дебіторської заборгованості у 4 кварталі 2002 року було закрито актами виконаних робіт, прибутковими накладними, платіжними дорученнями 155, 5 тис., у 2003 році 22,1 тис. грн., тобто фактично підприємство отримало транспортні послуги, матеріали, за які не повинно проводити оплату, в звязку з тим, що контрагенти погашали заборгованість перед філією ВАТ «Одесавтотранс», також грошові кошти надійшли в оплату перевезень, здійснених філією ВАТ «Одесавтотранс», але без надання підтверджуючих документів про фактичну заборгованість контрагентів перед філією ВАТ «Одесавтотранс», передаточного акту заборгованості від філії до правонаступника, вказані суми заборгованості є безпідставними, а отримані роботи, матеріали та кошти безоплатно отриманими та підлягають включенню до валового доходу. Також в порушення норм Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»перевіряючими встановлено заниження валових доходів на суму 18, 5 тис. грн. за 1 квартал 2003 року на суму вартості акцій, внесених до статутного фонду підприємства ОСОБА_2, оскільки на підставі наданих статутних документів, з урахуванням внесених змін, перевіркою встановлено, що ОСОБА_2 не є засновником підприємства і її частка не зареєстрована у статуті, внесок ОСОБА_2 акцій вартістю 18, 5 тис. грн. визначено у виписці від 07.10.2004 року № 1421 з реєстру власників іменних цінних паперів реєстратора ТОВ «Інтерактив»(а.с. 13, т.2). Тому, незареєстрований внесок до статутного фонду товариства вважається беззворотньою фінансовою допомогою та підлягає включенню до складу валових доходів. В результаті допущення вище перелічених порушень підприємством позивача занижено податок на прибуток в сумі 153 тис. грн.

Також в акті перевірки зафіксовано, що в порушення п. 1.3. ст. 1, пп. 3.1.1. п. 3.1. ст. 3, п. 4.1. ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість»підприємство неправомірно користувалося пільгами з ПДВ по операціям з перевезення пасажирів на митній території України, які були здійснені перевізниками, що перейшли на єдиний фіксований податок та не являються платниками ПДВ. Усі реалізовані квитки містять суму ПДВ, що отримана в каси підприємства у складі вартості проданих квитків. Однак, при складанні декларації з ПДВ підприємством було необґрунтовано відображено по рядку 4 «Операції, які звільнені від оподаткування»на загальну суму за перевіряємий товар - 6118 грн. Перевіряючи прийшли в акті перевірки до висновку, що операції з продажу квитків підпадають під обєкт оподаткування, де базою оподаткування є тариф пасажирського квитка. Внаслідок даного порушення підприємством позивача занижена сума податку на додану вартість в сумі 1 014 987 грн. Також актом перевірки зафіксовано, що в порушення п. 1.3. пп. 6.1.1. п. 6.1., пп. 6.2.4. п. 6.2. ст. 6 Закону України «Про податок на додану вартість»підприємство позивача неправомірно користувалося нульовою ставкою по ПДВ з перевезення пасажирів за межі митної території України. Так, підприємство позивача реалізовувало квитки на проїзд пасажирів автобусами міжнародних маршрутів, згідно з тарифами затвердженими наказом Одеського територіального виробничого обєднання автомобільного транспорту «Одесаавтотранс»від 16.07.2001 року № 38, які включають суму податку на додану вартість, в тому числі і на міжнародні перевезення. В результаті даного порушення підприємством позивача занижено ПДВ на суму 134769 грн. Також в порушення п. 2.2. ст. 2, пп. 3.1.2., п. 3.1. ст. 3, п. 4.3. ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість»підприємством позивача занижено ПДВ на імпорт послуг на суму 154907 грн. з послуг перевезення пасажирів, здійснених нерезидентами України, тому занижено податок на додану вартість на суму 154907 грн. Відповідно до висновків акту податок на додану вартість був занижений позивачем в загальній сумі 1 304 663 грн.

За результатами акту перевірки СДПІ у Приморському районі м. Одеси було прийнято податкове повідомлення рішення від 16.12.2004 року № /0 про донарахування позивачу податку на прибуток в сумі 153 000 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в сумі 72 940 грн. (а.с. 12) та податкове повідомлення рішення від 16.12.2004 року № 001642301/0 про донарахування позивачу податку на додану вартість в сумі 1304663 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в сумі 652332 грн. (а.с. 13, т. 1).

Судом встановлено, що вказані податкові повідомлення рішення позивачем оскаржувалися в адміністративному порядку (а.с. 110-116,121-128, т. 1, а.с. 188-194, т.2). За результатами розгляду, скарги залишені без задоволення, а податкові повідомлення рішення без змін (а.с. 117-120, 129-134 т. 1, ). Крім того, за результатами первинної скарги СДПІ у Приморському районі м. Одеси, відповідно до рішення СДПІ у Приморському районі м. Одеси від 21.01.2005 року № 1935/10/23-1005 (а.с. 195-260, т.2) були винесені податкові повідомлення рішення від 24.01.2005 року № /0 про донарахування штрафних (фінансових) санкцій з податку на прибуток в сумі 76 500 грн. та від 24.01.2005 року № /0 про донарахування штрафних (фінансових) санкцій з податку на додану вартість в сумі 652332 грн. (а.с. 21, т. 2).

Після адміністративного оскарження вказаних податкових повідомлень рішень, СДПІ у Приморському районі м. Одеси були винесені податкові повідомлення рішення від 24.01.2005 року № /1, від 24.01.2005 року № /1 (а.с. 20, т. 2), від 22.03.2005 року № /2, від 22.03.2005 року № /2 (а.с. 23, т.2), від 22.03.2005 року № /2, від 22.03.2005 року № /2 (а.с. 24, т. 2), від 08.07.2005 року № /3 про донарахування ПДВ та штрафних (фінансових) санкцій (а.с. 104, т. 1), від 08.07.2005 року № 001402301/3 про донарахування податку на прибуток та штрафних (фінансових) санкцій (а.с. 105, т. 1), від 08.07.2005 року № /3 про донарахування штрафних (фінансових) санкції по податку на прибуток в сумі 76 500 грн. (а.с. 106, т. 1), від 08.07.2005 року № /3 про донарахування штрафних (фінансових) санкцій по податку на додану вартість в сумі 652332 грн. (а.с. 107, т. 1).

Судом встановлено, що наказом ВАТ «Одесавтотранс»від червня 2002 року № 33 була створена ліквідаційна комісії філії ВАТ «Одеське обєднання автобусних станцій»(а.с. 29). Про ліквідацію філії було зроблено оголошення у засобах масової інформації (а.с. 30). Також судом встановлено, що позивачу була передана дебіторська заборгованість, кредиторська заборгованість та товарно-матеріальні цінності філії ВАТ «Одеське обєднання автобусних станцій», що підтверджено відповідними актами передачі від 04.12.2002 року (а.с. 36-37, 38-43, 57), та відповідно до акту передачі від 05.12.2002 року та від 04.12.2002 року на баланс Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеське обласне обєднання автобусних станцій»передані основні фонди з балансу ВАТ «Одесавтотранс»(а.с. 169-181. т. 1).

Судом досліджені лист ДПА в Одеській області від 12.01.1998 року № 15-214/248 (а.с. 58-59, т. 1), договори на виділення подвіжного составу та поставки автобусів для перевезення (а.с. 135-146, т. 1), наказ про затвердження таблиць вартості проїзду пасажирів та перевезення багажу в автобусах (а.с. 147-162, т. 1), оборотні відомості, баланси підприємства (а.с.15-18, т. 2), податкові декларації з податку на додану вартість за перевіряємий період (а.с. 35-44, т.2), декларації з податку на прибуток (а.с. 47-69, т.2), інвентаризаційні описи цінностей і бланків документів сурової звітності (а.с. 70- 175, т.2), висновок № 6977/6978/6979 судово-економічної експертизи по кримінальній справі № 1 (а.с. 277-286, т.2), постанова Приморського районного суду м. Одеси від 17.08.2005 року по справі № 38-П1/2005 про закриття кримінальної справи по відношенню ОСОБА_3 (а.с. 314, т.2), акт перевірки з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства України філії ВАТ «Одеське обєднання автобусних станцій»за період з 01.07.2002 року по 01.11.2002 року (а.с. 44-56, т. 1), акт пошкодження первинних документів від 28.07.2003 року.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»від 04.12.1990 № 509-XII, державна податкова адміністрація України, державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, державні податкові інспекції у районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції є органами виконавчої влади.

Згідно зі ст. 2 вказаного Закону одним із завдань органів державної податкової служби є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством.

Судом встановлено, що СДПІ у Приморському районі м. Одеси була проведена документальна перевірка дотримання вимог податкового та валютного законодавства Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеське обласне обєднання автобусних станцій»за період з 01.11.2002 року по 01.07.2004 року, за результатами якої був складений акт від 14.12.2004 року № 7581/23-10/32067472 (а.с. 60-88, т. 1), в якому зафіксовані порушення позивачем вимог Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»та Закону України «Про податок на додану вартість». На підставі вказаного акту перевірки та за результатами адміністративного оскарження СДПІ у Приморському районі м. Одеси були прийняті оскаржувані податкові повідомлення рішення.

Проаналізувавши положення Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»суд приходить до висновку, що податкові повідомлення рішення про донарахування податку на прибуток та штрафних (фінансових) санкцій прийняті податковим органом законно та обґрунтовано.

Так, пунктом 5.9 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»визначено, що платник податку веде податковий облік приросту (убутку) балансової вартості товарів (крім тих, що підлягають амортизації, та цінних паперів), сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, напівфабрикатів, малоцінних предметів (далі - запасів) на складах, у незавершеному виробництві та залишках готової продукції, витрати на придбання та поліпшення (перетворення, зберігання) яких включаються до складу валових витрат згідно з цим Законом (за винятком тих, що отримані безкоштовно). У разі коли балансова вартість таких запасів на кінець звітного періоду перевищує їх балансову вартість на початок того ж звітного періоду, різниця включається до складу валових доходів платника податку у такому звітному періоді. У разі коли балансова вартість таких запасів на кінець звітного періоду є меншою за їх балансову вартість на початок того ж звітного періоду, різниця включається до складу валових витрат платника податку у такому звітному періоді.

Вартість запасів оплачених, але не отриманих (не оприбуткованих), платником податку і покупцем до приросту запасів не включається. Вартість запасів оплачених, але не відвантажених (не знятих з обліку) платником податку продавцем, до убутку запасів не включається.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 вказаного Закону України валові витрати виробництва та обігу це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм приріст (убуток) балансової вартості запасів впливає на визначення валових витрат або валових доходів.

З матеріалів справи вбачається, що підприємством позивача було оприбутковано ТМЦ філії ВАТ «Одесавтотранс»у сумі 75,1 тис. грн. без первинних документів, так само підприємством було оприбутковано на баланс підприємства по рахункам бухгалтерського обліку №№ 631, 361, 363 суму дебіторської заборгованості 198, 6 тис. як правонаступника філії ВАТ «Одесавтотранс».

Посилання представника позивача на те, що підприємство позивача є правонаступником філії ВАТ «Одесавтотранс», тому ТМЦ та дебіторська заборгованість філії могла бути оприбуткована саме на підставі актів прийому-передачі не приймається судом до уваги, оскільки філія не є юридичною особою і не має власної правосубєктності, та це не позбавляє позивача обовязку виконання приписів пп. 5.3.9. п. 5.3. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», відповідно до яких не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку. У разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів, платник податку має право письмово заявити про це податковому органу та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом з поданням розрахунку податкових зобовязань звітного періоду. Якщо платник податку не подасть у такий строк письмову заяву та не поновить зазначених документів до закінчення податкового періоду, що настає за звітним, непідтверджені відповідними документами витрати не визнаються валовими витратами і на суму недосплаченого податку нараховується пеня у розмірі облікової ставки НБУ, збільшеної в 1,2 рази.

Наявність в матеріалах справи акту пошкодження первинних документів від 28.07.2003 року не є належним доказом в обґрунтування вказаних позовних вимог, оскільки під час перевірки та на час розгляду справи позивачем не надані докази, що ним у визначений пп. 5.3.9. п. 5.3. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»строк була подана до податкового органу заява про пошкодження, втрату або зіпсування первинних документів. Крім того, виходячи з акту перевірки, оприбуткування ТМЦ та дебіторської заборгованості зафіксовано станом на листопад 2002 року.

Згідно з пп. 4.1.6. п. 4.1. ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»до складу валових доходів включаються доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді вартості товарів (послуг, робіт) безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді.

Дослідивши докази по справу у сукупності, суд приходить до висновку, що перевіряючи прийшли до вірного висновку щодо безпідставного не включення підприємством позивача до валового доходу безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), що зумовило заниження валових доходів у 4-ому кварталі 2002 року в сумі 155,5 тис. грн., у 1-ому кварталі 2003 року в сумі 11, 6 тис. грн., у 2-ому кварталі 2003 року в сумі 9,3 тис. грн., у 4-ому кварталі 2003 року в сумі 1,2 тис. грн., оскільки, як встановлено судом ці кошти були оприбутковані як погашення дебіторської заборгованості філії ВАТ «Одесавтотранс», між тим у підприємства позивача відсутні первинні документи на підтвердження включення цих коштів на рахунок витрат.

Також в порушення норм Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»перевіряючими встановлено заниження валових доходів на суму 18, 5 тис. грн. за 1 квартал 2003 року на суму вартості акцій, внесених до статутного фонду підприємства ОСОБА_2 Із досліджених доказів по справи, а саме: статутних документів підприємства вбачається, що ОСОБА_2 не є засновником підприємства і її частка не зареєстрована у статуті, внесок ОСОБА_2 акцій вартістю 18, 5 тис. грн. визначено у виписці від 07.10.2004 року № 1421 з реєстру власників іменних цінних паперів реєстратора ТОВ «Інтерактив»(а.с. 13, т.2). Тому, висновок перевіряючих, що незареєстрований внесок до статутного фонду товариства вважається беззворотньою фінансовою допомогою та підлягає включенню до складу валових доходів, суд вважає вірним та обґрунтованим.

Судом не приймається до уваги посилання представника позивача на висновок № 6977/6978/6979 судово-економічної експертизи по кримінальній справі № 1 (а.с. 277-286, т.2), оскільки вказаний висновок був зроблений в межах кримінальної справи, яка постановою Приморського районного суду м. Одеси від 17.08.2005 року по справі № 38-П1/2005 була закрита.

В ч. 4 ст. 72 КАС України зазначено, що вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. Між тим, як вбачається з матеріалів справа вказана кримінальна справа постановою суду закрита, та й предмет спору не стосується питання, чи мало місце діяння та чи вчинене воно відповідною особою.

Наказом Державної податкової адміністрації України № 253 від 21.06.2001 року затверджений Порядок направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідно до п. 2.6. цього Наказу податкове повідомлення рішення це рішення керівника податкового органу щодо виявленого перевищення (заниження) бюджетного відшкодування або відмови у наданні бюджетного відшкодування, а також обовязку платника податків сплатити нараховану або донараховану суму податкового зобовязання та застосованих штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідно до п. 3.1. абз. «б»вказаного Наказу податковий орган здійснює розрахунок суми податкового зобовязання, якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження суми його податкових зобовязань, заявлених у податкових деклараціях.

Відповідно до пп.17.1.3. п. 17.1. ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобовязання платника податків за підставами, викладеними у пп. «б»пп. 4.2.2. п. 4.2. ст. 4 цього Закону, такий платник податків зобовязаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобовязання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору.

Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення рішення № /1 від 16.12.2004 року, № /1 від 24.01.2005 року, № /0 від 24.01.2005 року, № /2 від 22.03.2005 року, № /1 від 22.03.2005 року, № /3 від 08.07.2005 року, № /3 від 08.07.2005 року винесені податковим органом законно та обґрунтовано, та відповідно відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині скасування цих податкових повідомлень рішень.

Щодо позовних вимог про скасування податкових повідомлень рішень про донарахування податку на додану вартість та штрафних (фінансових) санкцій, суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Перевіряючи прийшли до висновку щодо необхідності донарахування підприємству позивача податку на додану вартість, відповідно до абз. 2 п. 4.7. ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість», виходячи з того, що для підприємства позивача операції з продажу квитків підпадають під обєкт оподаткування, де базою оподаткування є тариф пасажирського квитка.

Між тим, постановою Верховного Суду України від 20.05.2008 року по цій справі встановлено, що при реалізації квитків на автотранспорт правила абз. 2 п. 4.7. ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість»не можуть застосовуватись. За надані послуги підприємство позивача одержувало плату у відсотках від вартості реалізованих квитків, на яку воно нараховувало ПДВ, тому для позивача обєктом оподаткування є лише операція з надання послуг із реалізації квитків.

Відповідно до ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог позивача в частині скасування податкових повідомлень рішень СДПІ у Приморському районі м. Одеси №001642301/0 від 16.12.2004року, №/1 від 24.01.2005 року, №/2 від 22.03.2005року, №/3 від 08.07.2005року, №/0 від 24.01.2005року, №/2 від 22.03.2005року, №/3 від 08.07.2005року про донарахування податку на додану вартість та штрафних (фінансових) санкцій та відповідно до приписів ст. 162 КАС України вважає необхідним визнати протиправними та скасувати зазначені податкові повідомлення рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та обєктивно, за правилами, встановленими ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню

Судові витрати (документально підтверджені витрати на сплату судового збору) підлягають розподілу відповідно до ст. 94 КАС України.

З огляду на вищевикладене, відповідно до положень Законів України «Про податок на додану вартість», «Про оподаткування прибутку підприємств», «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 159-163, 244-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеське обласне обєднання автобусних станцій»до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення рішення СДПІ у Приморському районі м. Одеси №001642301/0 від 16.12.2004року, №/1 від 24.01.2005 року, №/2 від 22.03.2005року, №/3 від 08.07.2005року, №/0 від 24.01.2005року, №/2 від 22.03.2005року, №/3 від 08.07.2005року про донарахування податку на додану вартість та штрафних (фінансових) санкцій.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в Одеський апеляційний адміністративний суд через суд першої інстанції в порядку та строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складений 09 лютого 2011 року.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя Л.Р. Юхтенко

/