Справа № 754/8103/15-а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 754/8103/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Буша Н.Д.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Файдюка В.В.,

при секретарі - Чеботок Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 30 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України Деснянському районі міста Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 30 червня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Відповідач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Згідно до частини четвертої ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи, на звернення позивачки УПФ України в Деснянському районі міста Києва своїм листом від 20 квітня 2015 року №2855/09/К-263 повідомило, що статтею 33 Закону України «Про державну службу» до складових заробітної плати державного службовця такі виплати як матеріальна допомога для оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань не віднесені, а тому відсутні підстави для врахування їх при здійсненні розрахунку пенсії.

Вважаючи свої права порушеними, позивачка звернулась до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, відмовивши у здійсненні розрахунку пенсії державного службовця, з урахуванням у складі заробітної плати матеріальної допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань діяв протиправно та всупереч вимогам діючого законодавства.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 2 вказаного Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну службу», заробітна плата державного службовця складається із посадового окладу, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80% від сум їх заробітної плати на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (частина перша ст. 37 цього Закону, в редакції, що діяла на момент призначення пенсії).

Відповідно до частини п'ятої ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії) за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати

Частиною першою ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу)).

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року та від 28 травня 2013 року, а також в судових рішеннях Вищого адміністративного суду України від 23 січня 2014 року (справа № К/9991/29282/12), від 13 лютого 2014 року (справа № К/800/24905/13; К/80022561/13) та від 03 квітня 2014 року (справа № К/800/55540/13).

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що помилковим є визначення судом першої інстанції дати, з якої необхідно здійснювати перерахунок такої пенсії, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи те, що пенсія позивача має щомісячний характер, то остання повинна була дізнатися про виплату їй такої пенсії, у менших розмірах, з моменту її призначення.

Згідно із частини першої ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась до суду з позовом 03.06.2015 (згідно відмітки канцелярії суду) (а.с.2), водночас доказів поважності пропущення строків звернення до адміністративного суду не подала.

Відтак, судова колегія вважає, що на підставі ст. ст. 99, 100 КАС України позовні вимоги за період з 03.06.2013 по 02.12.2014 включно, необхідно залишити без розгляду.

Підсумовуючи наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо визнання протиправними дій відповідача у неврахуванні матеріальної допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди за сумлінну та безперервну працю в органах державної влади за період з 03.12.2014.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17 жовтня 2014 року у справі №К/800/52590/14.

Згідно частини першої ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Оскільки, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в зв'язку з цим виникає необхідність у частковому задоволенні апеляційної скарги та відповідно у скасуванні постанови Деснянського районного суду міста Києва від 30 червня 2015 року.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва - задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 30 червня 2015 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 в частині позовних вимог за період з 03 червня 2013 року по 02 грудня 2014 року включно - залишити без розгляду.

Адміністративний позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2 з урахуванням інших виплат, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди за сумлінну та безперервну працю в органах державної влади.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії державного службовця, починаючи з 03 грудня 2014 року, у розмірі 83% заробітної плати за останнім місцем роботи на державній службі з урахуванням у складі заробітної плати інших виплат, з яких сплачено страхові внески до пенсійного фонду та які зазначені у довідках Київського міського центру зайнятості від 10 листопада 2014 року № 264 та від 10 листопада 2014 року №265, а саме: матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань, грошової винагороди за сумлінну та безперервну працю в органах державної влади.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Н.М. Троян

Судді: Н.П. Бужак,

В.В. Файдюк

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Файдюк В.В.

Бужак Н.П.