Справа № 1304/10582/12
Суддя: Городецька Л. М.
Дата ухвалення: 2013-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2013 Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючої: судді - Городецької Л.М.

при секретарі: Куц Н.З.,

з участю представників

відповідача ОСОБА_1,

третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Департаменту містобудування Львівської міської ради, з участю третіх осіб - ОСОБА_5, ОСОБА_6, Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради про скасування рішення субєкта владних повноважень,

встановив:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому просить відновити пропущений строк, прийняти адміністративну позовну заяву до Департаменту містобудування Львівської міської ради про скасування наказу департаменту землеустрою та планування забудови міста Львівської міської ради від 16.11.1999 р. №309 «Про реконструкцію кв.2 з прибудовою до неї гр. ОСОБА_5 житлового будинку №19 на вул. Литовській у м. Львові», визнати незаконним та скасувати наказ департаменту землеустрою та планування забудови міста Львівської міської ради ради від 16.11.1999 р. №309 «Про реконструкцію кв.2 з прибудовою до неї гр. ОСОБА_5 житлового будинку №19 на вул. Литовській у м. Львові».

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що наказ Департаменту землеустрою та планування забудови міста Львівської міської ради від 16.11.1999 р. №309 «Про реконструкцію кв.2 з прибудовою до неї гр. ОСОБА_5 житлового будинку №19 на вул. Литовській у м. Львові» порушує її права. На підставі даного наказу гр. ОСОБА_5 проведено самовільну прибудову та надбудову до існуючого житлового будинку та проведено роботи з переобладнання горища на мансардне з кімнатами, до яких вона не маю доступу та захоплено підвал, до якого вона теж не має доступу. Крім того, вказує на те, що не давала згоди на прибудову, згоду надала тільки її мати ОСОБА_6, що суперечить Рішенню Конституційного суду України №4-рп/2004 від 02.03.2004 р., яке передбачає передачу допоміжних приміщень (підвали, сараї, кладочки, горище, колясочні і т.ін.) безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. При цьому підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення обєднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Стверджує, що оскаржуваний наказ посилається на висновки пожежників СДПЧ-2 Галицького району м. Львова від 13.10.1999 р. №2/844, висновки санепідемстанції Галицького району м. Львова від 07.10.1999 р. №22838/01, які в архівних документах відсутні.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Просить позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала. Вважає наказ від 16.11.1999 р. №309 «Про реконструкцію кв.2 з прибудовою до неї гр. ОСОБА_5 житлового будинку №19 на вул. Литовській у м. Львові» незаконним. На пропозицію суду в такому випадку врегулювати спір в позасудовому порядку і відмінити оскаржуваний наказ пояснила, що вважає необхідним продовжити судовий розгляд і залишити дане питання на вирішення суду.

Представник третьої особи ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позову заперечив та зазначив, що посилання позивача на Рішення Конституційного суду України №4-рп/2004 від 02.03.2004 р. необґрунтоване, оскільки закон не має зворотної сили в часі, а тому не поширюється на правовідносини, які виникли станом на дату прийняття оскаржуваного наказу, тобто 16.11.1999 р. Крім того, надано копії та представлено для огляду в судовому засіданні оригінали висновків СДПЧ-2 Галицького району м. Львова від 13.10.1999 р. №2/844, санепідемстанції Галицького району м. Львова від 07.10.1999 р. №22838/01.

Третя особа ОСОБА_7 в судовому засіданні позо підтримала, просить задоволити в повному обсязі.

Представник третьої особи Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у фабулі позовної заяви. Просить позов задоволити.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що Департаментом землеустрою та планування забудови міста Львівської міської ради 16.11.1999 р. прийнято наказ №309 «Про реконструкцію кв.2 з прибудовою до неї гр. ОСОБА_5 житлового будинку №19 на вул. Литовській у м. Львові». Згідно рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 278 від 07.08.2002 року «Про затвердження положення про управління архітектури і містобудування та його структури» Департамент містобудування Львівської міської ради є правонаступником Департаменту землеустрою та планування забудови міста Львівської міської ради.

Представник відповідача в судовому засіданні визнала позов позивача з підстав викладених в позовній заяві, однак, при усному визнанні позову наполягала на тому, що суд має вирішувати даний спір, письмової заяви про визнання позову не подала. Визнання позову відповідачем суперечить правам та інтересам ОСОБА_5

Відповідно до ч. 4 ст.51 КАС України суд не приймає визнання адміністративного позову відповідачем і не визнає умов примирення сторін, якщо ці дії суперечать закону або порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Звернувшись до суду позивач просить поновити строк, оскільки дізналась про оскаржуваний наказ в серпні 2012 року згідно відповіді Департаменту містобудування від 09.08.2012 року №2401-3 ви1109.

В судовому засідання встановлено, що будівельні роботи ОСОБА_5 проводила приблизно 2000 році, позивач проживала з даного часу за вказаною в позовній заяві адресою, однак відсутність звернення за захистом своїх прав протягом більш ніж 10 років пояснити не змогла.

Судом оглянуто оригінали та долучено до матеріалів справи копії висновків СДПЧ-2 Галицького району м. Львова від 13.10.1999 р. №2/844, санепідемстанції Галицького району м. Львова від 07.10.1999 р. №22838/01.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Тому при оскарженні позивачем наказу, виданого 16.11.1999 р. суд не бере до уваги посилання позивача на Рішення Конституційного суду України №4-рп/2004 від 02.03.2004р.

В судовому засіданні позивач покликалась на те, що будинок є памяткою архітектури, а тому оскаржуваний наказ підлягає скасуванню.

Представником третьої особи ОСОБА_5 надано пояснення, що з ОСОБА_5 охоронного договору ніхто не підписував та не повідомляв її про те, що даний будинок являється памяткою архітектури. З позовом про скасування акту з підстав порушення норм охорони культурної спадщини може звернутись спеціально уповноважений на це орган, позивачка такими повноваженнями не наділена.

Оскаржуваний наказ надає дозвіл гр. ОСОБА_5 на проектування реконструкції квартири №2 з прибудовою до неї житлового будинку №19 на вул. Литовській в м. Львові, однак не являється документом, який надає право на здійснення будівельних робіт. Посилання позивача на те, що ОСОБА_5 здійснили незаконну добудову та реконструкцію не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного наказу, оскільки останній не регулює даних правовідносин.

Судом не здобуто доказів порушення норм права Департаментом землеустрою та планування забудови міста Львівської міської ради 16.11.1999 р. при прийнятті наказу №309 «Про реконструкцію кв.2 з прибудовою до неї гр. ОСОБА_5 житлового будинку №19 на вул. Литовській у м. Львові».

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволені позову слід відмовити повністю

Керуючись ст. ст. 6, 18, 69, 71, 102, 128, 159, ч. 3 ст. 161-163 КАС України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», суд -

постановив:

у задоволені адміністративний позову ОСОБА_4 відмовити.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.М.Городецька