Справа № 813/81/15
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2015-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 р. Справа № 876/4531/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.,

суддів Затолочного В.С., Улицького В.З.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23.03.2015 р. у справі №813/81/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сварог Ойл» до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

встановив:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сварог Ойл» - звернувся в суд з позовом до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № від 22.10.2014 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 23.03.2015 р. адміністративний позов задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення, прийняте Державною податковою інспекцією у Сихівському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області від 22.10.2014 року №№ ; стягнуто судовий збір.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права та невірним встановленням обставин у справі. Зокрема, посилається на відсутність у контрагента позивача необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності трудових ресурсів, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, власного чи орендованого нерухомого майна тощо. Зазначає, що діяльність ТОВ «Антарес» була спрямована на здійснення операцій, пов'язаних з отриманням податкової вигоди контрагентів - покупців.

Сторони в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів встановила наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «Сварог Ойл», , зареєстроване виконавчим комітетом Львівської міської ради 20.05.2010 року за № 0023744, та знаходиться за адресою: 79049, м. Львів, пр-т Червоної калини, 62 А, взяте на податковий облік 21.10.2010 року за № 28838, зареєстроване платником податку на додану вартість з 19.07.2010 року.

ДПІ у Сихівському районі м. Львова проведено позапланову виїзну перевірку позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування податку на додану вартість при здійсненні взаєморозрахунків із ТОВ «Антарес» за липень 2014 року, про що складено акт № 1093/13-50-22-01-17/37123341 від 06.10.2015 року. За результатами перевірки встановлено порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження ТОВ «Сварог Ойл» податку на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 463404,00 грн., в тому числі в липня 2014 року в сумі 463404 грн.

Податковим органом на підставі вказаного акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 22.10.2015 року за платежем: податок на додану вартість, на суму 695106 грн, в тому числі за основним платежем 463404 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 231702 грн.

Не погоджуючись із рішенням контролюючого органу, прийнятого за результатами перевірки ТОВ «Сварог Ойл» та на підставі акту перевірки № 1093/13-50-22-01-17/37123341 від 06.10.2015 року, вважаючи його необґрунтованим, безпідставним та протиправними, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, виходив з підтвердження реальності здійснених позивачем господарських операції, а також доведеності належними та допустимими доказами використання у власній господарській діяльності придбаних товарно - матеріальних цінностей.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає, що рішення прийнято у відповідності до норм матеріального та процесуального права, з повним дослідженням обставин у справі.

Підпунктом пп. 14.1.181. п. 14.1. ст. 14 ПК України визначено: податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. Відповідно до пп. «а» п. 198.1. ст. 198 цього ж Кодексу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Приписами п. 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

З аналізу вказаних вище правових норм, слід зробити висновок про те, що для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник податку на додану вартість повинен отримати належним чином оформлені податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Суд першої інстанції підставно встановив, що 01.07.2014 року між ТОВ «Сварог Ойл» та ТОВ «Антарес» було укладено договір №ДГ-0107-42 на постачання бензину підвищеної якості та дизельного пального, відповідно до якого ТОВ «Антарес» (постачальник) зобов'язувався передати у власність ТОВ «Сварог Ойл» (покупець), а покупець зобов'язувався прийняти та оплатити газ вуглеводневий скраплений марки СПБТ, одиниця виміру - метрична тонна.

Фактичне отримання товару ТОВ «Сварог Ойл» від ТОВ «Антарес» в липні 2014 року підтверджується видатковими накладними та актом приймання - передачі нафтопродуктів №№00089 від 31.07.2014 року.

По факту виконаних робіт згідно з актами приймання - передачі нафтопродуктів позивачу була виписана податкова накладна №91 від 31.07.2014 року. Вказана податкова накладна належним чином оформлена та відображає зміст господарських операцій, в результаті яких вони були складені.

В підтвердження якості товару та на виконання положень договору поставки нафтопродуктів №ДГ-0107-42 від 01.07.2014 року надано також сертифікати відповідності.

Щодо оплати поставлених нафтопродуктів, то відповідно до додаткової угоди до договору поставки від 01.07.2014 року до Договору поставки нафтопродуктів №ДГ-0107-42 від 01.07.2014 року, оплата здійснюється покупцем на розрахунковий рахунок продавця до 31.07.2015 року, тобто строк оплати на час розгляду справи судом першої інстанції ще не настав.

При цьому, суд першої інстанції на підставі оцінки доказів в їх сукупності правильно встановив, що нафтопродукти, придбані за договором поставки від 01.07.2014 року, перебували на зберіганні в ПАТ «»Дніпронафтопродукт» відповідно до договору зберігання №0208/10-7 від 02.08.2010 року, укладеного між ВАТ «Дніпронафтопродукт» та ТОВ «Сварог Ойл», та могли бути отримані останнім за наступними адресами: м. Клевань, вул. Мелещука, 8 ТОВ «ГЕД ВІЛС»; м. Дрогобич, вул. Бориславська, 82, ПАТ НПК Галичина» (є вантажовідправниками в розумінні п. 11.5 наказу Міністерства транспорту України «Про затвердження правил перевезення вантажів автомобільним транспортом України» № 363 від 14.10.1997 року).

Транспортування придбаних ТОВ «Сварог Ойл» нафтопродуктів підтверджується договором перевезення вантажів автомобільним транспортом і надання транспортно-експедиційних послуг №01/03/14/1 від 01.03.2014 року, укладеним з перевізником ТОВ «Форлана», а також долученими копіями товарно-транспортних накладних за липень 2014 року за № №5 від 01.07.2014 року, №6 від 01.07.2014 року, № 3296 від 03.07.2014 року, № 3332 від 04.07.2014 року, № 0 від 04.07.2014 року, № 4 від 04.07.2014 року; №3368 від 07.07.2014 року.

Зазначеними вище товарно-транспортними накладними спростовується посилання скаржника на відсутність підтверджуючих документів про надання послуг на перевезення паливно-мастильних матеріалів, придбаних в ТОВ «Антарес», перевізником яких був ТОВ «Форлана»,до пунктів розвантаження на автозаправних станціях №2, 3, 40, 41. Окрім зазначеного, Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженого наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 р., не були зареєстровані Міністерством юстиції України, не носять обов'язкового характеру і така позиція неодноразово висловлювалась Вищим адміністративним судом України. При цьому, на перехід права власності не впливає його фізичне переміщення у просторі. При цьому, відповідачем не було надано жодного доказу відсутності у продавців на момент виконання цих правочинів відповідного товару, та покликання ґрунтувались на припущеннях неможливості здійснення контрагентом позивача господарської діяльності.

Придбані відповідно до договору поставки №ДГ-0107-420від 01.07.2014 року бензин підвищеної якості та дизельне пальне поставлялися безпосередньо на АЗС, орендовані ТОВ «Сварог Ойл» на території м. Львова та Львівської області.

Вказані обставини співпраці позивача з ТОВ «Антарес» в липні 2014 року, тобто фактичний рух палива від постачальника до кінцевого споживача на мережі АЗС ТОВ «Сварог Ойл» повністю відображені в акті перевірки. Жодних зауважень до обсягу та оформлення первинних документів не зафіксовано.

Щодо посилання скаржника на акт №175/04-61-22-2/31037491 від 21.08.2014 року «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Антарес» () з питань документального підтвердження господарських відносин за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року», складений Державною податковою інспекцією в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, яким встановлено відсутність у ТОВ «Антарес» умов для здійснення господарських операцій, відсутність основних фондів, технічного персоналу, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, то такі не впливають на висновки суду. Законодавство не передбачає обов'язковості висновків акту перевірки. Такі висновки підлягають доведенню на рівні з іншими обставинами.

Відтак, зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку (в даному випадку позивача) права на податковий кредит з податку на додану вартість у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту, оскільки податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу тощо.

Крім того, згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо контрагента позивача ТОВ «Антарес», станом на момент ведення господарської діяльності позивача з ТОВ «Антарес», та, зокрема, під час розгляду справи судом, відсутні записи про державну реєстрацію відсутності за місцезнаходженням чи припинення ТОВ «Антарес».

Відтак, суд першої інстанції підставно відхилив покликання відповідача на порушення контрагентами позивача податкового законодавства, оскільки платник податків не несе і не може нести відповідальності за іншого платника, навіть, якщо вони перебували між собою у господарських взаємовідносинах. Висновки контролюючого органу прямо суперечать практиці Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами як джерело права.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до вимог ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивач належними та допустимими доказами довів реальність господарських операцій з його контрагентом ТОВ «Антарес», надані первинні документи в повній мірі відображають зміст, обсяги та вартісні показники господарських операцій позивача.

Натомість, скаржник у встановленому законом порядку не довів наявність передбачених законом підстав для скасування постанови суду.

Згідно зі ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 23.03.2015 р. у справі №813/81/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Затолочний В.С.

Улицький В.З.