Справа № 2-а-370/10
Суддя: Чопик В. В.
Дата ухвалення: 2010-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Тячівський районний суд Закарпатської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

в порядку письмового провадження

15 березня 2010 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Чопик В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тячів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Тячівському районі про нарахування недоплаченої соціальної державної допомоги,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Тячівському районі про нарахування недоплаченої соціальної державної допомоги. В позовній заяві зазначив, що він народився 16 липня 1930 року і відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» є дитиною війни та з 1 січня 2006 року йому до пенсії повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Виплата надбавки до пенсії повинна здійснюватись відповідачем, так як основним завданням органів Пенсійного фонду України є забезпечення своєчасного і у повному обсязі фінансування і виплати пенсій та інших виплат, які згідно законодавства здійснюються за рахунок коштів фонду та інших джерел, визначених чинним законодавством.

Всупереч положенням ст. 22 Конституції України, якою передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до діючих законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, бюджетним законодавством дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено відповідно на 2006-2007 рр. Його законні права було обмежено прийняттям неконституційних правових актів, а про факт порушення йому стало відомо лише після висвітлення зазначених подій у засобах масової інформації і тому строки звернення до суду про відновлення порушених прав нею були пропущені.

Розмір соціальної допомоги, який підлягає йому для нарахування складає 6309.00 грн.

Просить продовжити строк на звернення до суду та зобовязати управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі нарахувати йому, як дитині війни, щомісячну державну допомогу у розмірі 30% мінімальної пенсії по віку та забезпечити його виплату за період 2006, 2007, 2008, 2009 роки в сумі 6309 гривень 00 копійок і справу розглянути у його відсутності.

Представник відповідача надіслав суду письмові заперечення. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що статтею 6 цього Закону передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога , що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Однак не передбачено яким саме органом ( Пенсійним фондом або іншим органом), за рахунок яких коштів і джерел та в якому процедурному порядку здійснюється призначення і виплата підвищення пенсій.

Зазначена стаття Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» взагалі була зупинена на 2007 рік, а на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» спочатку була зупинена, а потім визначені нею пільги були запроваджені поетапно.

Виплата щомісячної державної соціальної допомоги « дітям війни « згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в 2006 році не проводилася у звязку з відсутністю механізму їх проведення та коштів , передбачених у Державному бюджеті України , а в 2007 році таке підвищення проводилося тільки тим дітям війни , які визнані інвалідами , що встановлено Законом України « Про Державний бюджет України на 2007 рік»

З 01.01.2008 року позивачу нараховується у встановленому порядку щомісячна державна соціальна допомога, а тому посилання позивача на заборгованість УПФУ в Тячівському районі щодо виплати щомісячної державної допомоги за 2008 рік вважає безпідставним.

Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі здійснює свої повноваження по ефективному використанню коштів Пенсійного фонду України шляхом фінансування пенсійних виплат за рахунок чітко визначених прибутковою частиною бюджету Пенсійного фонду джерел і відповідно до конкретних напрямів витратної частини бюджету , які використовуються виключно за призначенням і вилученню не підлягають.

Враховуючи , що Законом України « Про соціальний захист дітей війни» передбачено фінансування виплат по даному закону із Державного бюджету України , а не із бюджету Пенсійного фонду України , то будь-яких порушень з боку управління Пенсійного фонду України у Тячівському районі не вбачається.

Крім цього, вважає безпідставним аргументацію позивача про поважність причин пропуску звернення до суду , оскільки Закон України « Про соціальний захист дітей війни у встановленому порядку був оприлюднений. Просить в задоволенні позову відмовити і справу розглянути у його відсутності.

Сторони в судове засідання не зявилися , надіславши письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за наявними доказами в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи , суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» , який набув чинності з 1 січня 2006 року , дитиною війни визнається особа , яка є громадянином України та якій на час закінчення ( 2 вересня 1945 року ) Другої світової війни було менше 18 років.

Відповідно до ст. 6 , 7 вказаного Закону дітям війни пенсії підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Фінансове забезпечення державних соціальних гарантій , передбачених цим Законом , здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Позивач ОСОБА_1 є ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримує пенсію за віком , що стверджується даними його паспорту громадянина України та пенсійного посвідчення , тобто є дитиною війни і має право на пільги, передбачені Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Пунктом 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на 2007 рік зупинено. Законом України «Про внесення змін до закону України «Про державний бюджет України в 2006 р. п. 17 ст. 77 вказаного закону виключено, а ст.. 110 викладено в новій редакції, згідно якої пільги дітям війни, передбачені ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» запроваджуються в 2006 році поетапно» за результатами виконання бюджету у І-півріччі у порядку визначеному Кабінетом міністрів України за погодженням з комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Однак протягом 2006 року Верховною Радою України та Кабінетом Міністрів України відповідних нормативно-правових актів не видавалось і положення ст.. 110 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» зазначені частини не реалізовані.

Таким чином, у 2006 та 2009 році позивачка не мала правових підстав для нарахування їй підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком, як дитина війни, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Пунктом 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» дію ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на 2007 рік зупинено. Рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» визнані неконституційними , а тому га підставі ч. 2 ст. 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Рішення зворотної дії у часі немає.

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року позивач мав правові підстави для нарахування підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», і тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно п.п. 2 п. 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року, ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», викладено в новій редакції , згідно якої дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Частиною 4 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року визначено, що учасникам війни пенсії підвищуються на 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року п.п. 2 п. 41 розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року визнано неконституційним.

Судом встановлено, що з 1 січня 2008 року позивачці підвищено пенсію на 10 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб , які втратили працездатність на підставі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».А з 22 травня 2008 року, на підставі рішення Конституційного Суду України перерахунок пенсії з урахуванням ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» позивачу не проводився.

А тому суд вважає , що з 1 січня 2008 року по 21 травня 2008 року позивачу правомірно Управлінням Пенсійного фонду України у Тячівському районі нараховано підвищення пенсії на 10 відсотків від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та в цій частині у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

З 22 травня 2008 року позивач має право на отримання підвищення пенсії, не на 10 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а на 30 % мінімальної пенсії за віком, а тому відповідач має здійснити йому перерахунок пенсії починаючи з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Вимоги позивача про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни за 2009 рік матеріалами справ не стверджені, а тому до задоволенню не підлягають.

Реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань судом не може бути прийняте до уваги , оскільки у справі «Кечко проти України» Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань.

Посилання відповідача на неврегульованість питання обчислення розміру пенсії дітям війни чинним законодавством не приймається судом до уваги, так як ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визначено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком. З огляду на наведене , дане питання врегульоване чинним законодавством України.

Відповідно до п. 1, 3, 15 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою КМУ від 24.10.2007 року Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України , одним з основних завдань якого є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Зважаючи на те, що суд не вправі виконувати функції субєкта владних повноважень, покладені на нього законом та питання щодо здійснення перерахунку пенсії відносяться до компетенції органів Пенсійного фонду України, суд вважає необхідним зобовязати управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі здійснити перерахунок щомісячного підвищення до пенсії позивачу починаючи з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, а також починаючи з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року , відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та здійснити йому виплату.

Стяттею 99 КАС України встановлено річний строк звернення до суду, на застосуванні якого наполягає у письмовому запереченні відповідач.

Разом з цим, у відповідності до ст. 100 КАСу України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Беручи до уваги похилий вік позивача та наведені ним причини пропущення строку звернення до суду, суд вважає за можливе поновити позивачу строк звернення до суду як пропущений з поважних причин.

Керуючись ч.2 ст.152 Конституції України, ст.ст. 1, 6, 7 Закону України«Про соціальний захист дітей війни», п.17 ст.77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» , ст.58, п.12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», пп.2 п.41 розділу ІІ ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» , рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року, рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року, ст.ст. 6 , 11 , 71 , 72, 100, 122 ч. 3, ст.ст. 159-163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Тячівському районі провести перерахунок та виплату недоплаченого підвищення пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як це передбачено ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням раніше виплачених сум починаючи з 09.07.2007 року по 31.12.2007 рік та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року.

В решті позову відмовити.

Постанова може оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тячівський районний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня її проголошення , з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

Суддя: В.В. Чопик