Справа № 205/572/15-а
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2015-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Білак С. В.
Головуючий у 1 інстанції - Залімська Н.В.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 вересня 2015 рокусправа № 205/572/15-а(2а/205/28/150)
Приміщення суду за адресою: 49083, м. Дніпропетровськ, пр.імені Газети "Правда", 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Олефіренко Н.А. Шальєвої В.А. ,секретар судового засідання - Фірсік Д.Ю., за участю: позивача - ОСОБА_2, представника позивача - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2015 р. у справі №205/572/15-а(2а/205/28/150) за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2015 року позивач - ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська (далі - відповідач), в якому, з урахуванням уточнень, просила визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська щодо не зарахування до страхового стажу період роботи з 09.09.1991 р. по 01.12.1991 р. в ремонтно-будівельному кооперативі «Дніпро», та з 01.12.1991 р. по 30.12.1999 р. в колективному підприємстві «Магістраль»; зобов'язати відповідача при призначенні пенсії зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 09.09.1991 р. по 01.12.1991 р. та з 01.12.1991 р. по 30.12.1999 р.; зобов'язати відповідача призначити пенсію за віком з дня подачі заяви, тобто 25.12.2014 року, відповідно до п. 7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2015 р. в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 червня 2015 р. скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що 25 грудня 2014 року вона звернулася з заявою до відповідача за призначенням пенсії відповідно до п. 7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», як жінка, якій виповнилося 55 років і яка має право на достроковий вихід на пенсію за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи.

Листом від 15 січня 2015 року позивачу було відмовлено, та повідомлено, що права на достроковий вихід на пенсію вона не має, оскільки її страховий стаж складає 29 років 5 місяців 28 днів, тому що врахувати стаж роботи з 09.09.1991 р. по 30.11.1991 р. в ремонтно-будівельному кооперативі «Дніпро» та з 01.12.1991 р. по 30.12.1999 р. в колективному підприємстві «Магістраль» не можливо, оскільки не має запису про звільнення із однієї організації та прийому на іншу.

Після відкриття рахунку, отримання чекової книжки та початку роботи колективного підприємства «Магістраль» усі працівники були звільненні з ремонтно-будівельного кооперативу «Дніпро» та прийняті на роботу по переводу до колективного підприємства «Магістраль».

Ремонтно-будівельний кооператив «Дніпро» було ліквідовано.

Директор колективного підприємства «Магістраль» помер і відповідно до рішення суду не здійснив ліквідацію підприємства в установленому законом порядку.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася 25.12.2014 року до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська з заявою про призначення пенсії за віком.

Проте, їй було відмовлено, оскільки її страховий стаж складає 29 років 5 місяців 28 днів, у звязку з чим права на достроковий вихід на пенсію вона не має. Крім того, врахувати стаж по п. 17-21 не можливо, оскільки не має запису про звільнення з однієї організації та прийому на іншу. (а.с.5).

Відповідно до частини другої ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 26 Закону України від 9 липня 2003 року N 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року.

Згідно з ч.1 ст.28 вищенаведеного Закону, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі зменшується на розмір зазначеної пенсії.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Відповідно до ст.24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.21 Закону України від 9 липня 2003 року N 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» облік усіх застрахованих осіб та персоніфікований облік надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а також персоніфікований облік коштів накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюються в порядку, визначеному Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Персоніфікований облік у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" .

Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; органів державної податкової служби; роботодавців; фізичних осіб; органів реєстрації актів громадянського стану; державної служби зайнятості; фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування; компанії з управління активами; зберігача; інших підприємств, установ, організацій та військових формувань.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженийПостановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року.

Відповідно до даних трудової книжки позивача, 09.09.1991 року вона прийнята на роботу у ремонтно-будівельний кооператив «Дніпро», 01.12.1991 року у зв'язку з організацією колективного підприємства «Магістраль» переведена на посаду головного бухгалтера (а.с.5-8).

Разом з тим, у трудовій книжці позивача відсутні записи щодо звільнення з ремонтно-будівельного кооперативу «Дніпро» та прийому у колективне підприємство «Магістраль», відтак підтвердити стаж роботи з 09.09.1991 р. по 30.11.1991 р. в ремонтно-будівельному кооперативі «Дніпро» та з 01.12.1991 р. в колективному підприємстві «Магістраль» не є можливими.

Відповідно до частин 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивачем не надано доказів в підтвердження обставин, на які вона посилається, а тому суд першої інстанції прийшов до висновків, що відповідачем було правомірно відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов вірних висновків щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2015 р. у справі №205/572/15-а(2а/205/28/150) за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 02 вересня 2015 року, в повному обсязі ухвала складена 03 вересня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складання рішення відповідно до ст.160 КАС України - з дня складання рішення в повному обсязі.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді В.А.Шальєва

Н.А.Олефіренко