Справа № 810/1615/15
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1615/15 Головуючий у 1-й інстанції: Лапій С.М. Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Хрімлі О.Г.,

суддів Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

при секретарі Архіповій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Маруна Агро» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маруна Агро» до Реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Світанок», про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Маруна Агро» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області про визнання протиправним та скасування рішення № 19711138 від 02 березня 2015 року про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень; зобов'язання здійснити державну реєстрацію права оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі № 31 від 28 січня 2015 року за позивачем на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, розташовану на території Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 28 січня 2015 року між TOB «Маруна Arpo» (орендар) та гр. ОСОБА_3 (орендодавець) підписано договір оренди землі № 31, за змістом якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку, яка належить орендодавцю на праві власності, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданим 11 січня 2002 року Лосятинською сільською радою народних депутатів.

24 лютого 2015 року представником позивача подано до Реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації вказаного договору оренди земельної ділянки із кадастровим номером НОМЕР_1, розташованої у Васильківському районі Київської області на території Лосятинської сільської ради.

Разом із заявою подано: оригінал договору оренди землі № 31 від 28 січня 2015 року, акт приймання-передачі земельної ділянки від 28 січня 2015 року, акт про визначення меж земельної ділянки та передачу орендарю на зберігання межових знаків від 28 січня 2015 року, схему місця розташування земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки, копію паспорта та ідентифікаційного номера гр. ОСОБА_3, копію державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого 11 січня 2002 року, довідку Управління Держкомзему у Васильківському районі № 2080/02-7К від 21 квітня 2011 року.

Згідно з рішенням Реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області № 19711138 від 02 березня 2015 року, позивачу відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, на підставі того, що відповідно до інформації Управління Держземагентства у Васильківському районі Київської області, заявлене право вже зареєстровано за іншою особою.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що між гр. ОСОБА_3 (орендодавець) та ПСП «Лосятинське» (орендар) укладено договір оренди землі № 089 від 02 лютого 2010 року строком на 5 (п'ять) років, за змістом якого в оренду передається земельна ділянка для ведення сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області, загальною площею 2,45 га, кадастровий номер НОМЕР_1.

За змістом п. 41 укладеного договору, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, договір оренди землі № 089 від 02 лютого 2010 року зареєстровано Управлінням Держкомзему у Васильківському районі Київської області 29 грудня 2012 року за № 04832.

Також, у матеріалах справи наявні копії: акта прийомки-передачі землі в оренду від 02 лютого 2010 року; державного акта на право приватної власності на землю; довідки про кадастровий номер земельної ділянки; схеми земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастрового плану; акта встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ПСП «Лосятинське» припинене шляхом приєднання до ПСП «Агрофірма «Світанок», що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; протоколами загальних зборів учасників ПСП «Лосятинське» № 04/0213 від 04 лютого 2013 року та № 24/05/13 від 24 травня 2013 року; передавальним актом разом із додатком № 10.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог та їх відповідність чинному законодавству, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

За змістом ст. 28-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, надає органу державної реєстрації прав інформацію про: державну реєстрацію земельної ділянки (дату державної реєстрації, орган, що здійснив таку реєстрацію); кадастровий номер, площу, місце розташування земельної ділянки; кадастровий план зареєстрованої земельної ділянки в електронній (цифровій) формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 24 вказаного Закону, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, зазначених у пунктах 4, 5 2 - 5 6 частини першої цієї статті, не позбавляє заявника права повторно звернутися із заявою за умови усунення перешкод для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті, не може здійснюватися у разі, якщо об'єкт нерухомого майна розміщений у межах території, на якій діють два і більше органів державної реєстрації прав, одним з таких органів на вибір заявника, а також у разі проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно.

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, зазначених у пункті 4 частини першої цієї статті, не може здійснюватися у разі наявності помилки в Державному земельному кадастрі, яка виникла після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у результаті зміни методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів).

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Згідно з листом Державної реєстраційної служби України № 2951/05-15-13 від 06 серпня 2013 року «Щодо запобігання випадків подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними правонабувачами», з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01 січня 2013 року, зокрема, виконавчих комітетів сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю).

Колегія суддів зазначає, що на сьогоднішній день в Україні не існує єдиної бази, за допомогою якої можна встановити реєстрацію прав, які виникли та зареєстровані до 01 січня 2013 року.

Поряд з цим, відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав, які виникли та зареєстровані до 01 січня 2013 року, не може позбавляти особу цього права.

Таким чином, саме державний реєстратор як суб'єкт владних повноважень, з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку та уникнення подвійної реєстрації повинен запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01 січня 2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з рішенням Реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області № 19711138 від 02 березня 2015 року, позивачу відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, на підставі того, що відповідно до інформації Управління Держземагентства у Васильківському районі Київської області, заявлене право вже зареєстровано за іншою особою, а саме: ПСП «Агрофірма «Світанок» на підставі договору оренди землі № 089 від 02 лютого 2010 року, зареєстрованого Управлінням Держкомзему у Васильківському районі Київської області 29 грудня 2012 року за № 04832.

Згідно з ч. 1 ст. 210 Цивільного кодексу України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час укладення договору оренди землі № 089 від 02 лютого 2010 року), договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

За змістом ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що договір оренди землі № 089 від 02 лютого 2010 року набрав чинності з моменту його державної реєстрації - 20 грудня 2012 року, а тому строк дії договору ще не закінчився.

Згідно зі ст. 32 Закону України «Про оренду землі», перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, державна реєстрація припинення іншого речового права ПСП «Лосятинське» та ПСП «Агрофірма «Світанок» на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 на підставі договору оренди землі № 089 від 02 лютого 2010 року не здійснювалась, укладений договір оренди землі не визнано недійсним, а здійснена 29 рудня 2012 року Управлінням Держкомзему у Васильківському районі Київської області державна реєстрація - не скасована та є чинною.

Проаналізувавши наведені законодавчі норми, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що державний реєстратор під час прийняття рішення № 19711138 від 02 березня 2015 року про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому спірне рішення є обґрунтованим та таким, що прийняте з урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з метою уникнення подвійної державної реєстрації прав оренди землі на одні й ті ж земельні ділянки.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем надано достатньо доказів правомірності дій щодо прийняття рішення № 19711138 від 02 березня 2015 року про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень, що підтверджується наведеними законодавчими нормами та наявними матеріалами справи.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Маруна Агро» до Реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

Доводи апелянта спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Маруна Агро» залишити без задоволення, постанову Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2015 року - без змін.

Повний текст ухвали виготовлений 04 вересня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.Г. Хрімлі

Судді О.М. Ганечко

Н.М. Літвіна

.

Головуючий суддя Хрімлі О.Г.

Судді: Літвіна Н. М.

Ганечко О.М.