Справа № 826/3096/15
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3096/15 Головуючий у 1-й інстанції: Добрянська Я.І. Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

03 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Романчук О.М.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ, в якому просить:

визнати протиправним рішення Міністерства внутрішніх справ України про відмову в задоволенні інформаційного запиту від 23.12.2014 та бездіяльність Міністерства внутрішніх справ щодо ненадання інформації на інформаційний запит від 23.12.2014;

зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України у строк не пізніше п'яти днів з дня набрання постанови суду по справі за цим позовом законної сили надати позивачу інформацію на інформаційний запит від 23.12.2014 щодо кількості отриманих Міністерством внутрішніх справ України (його структурними підрозділами, територіальними органами) в період з 21.11.2013 по 21.02.2014 актів реагування органів прокуратури України (Генеральної прокуратури України, Прокуратури міста Києва, районних прокуратур міста Києва, військових прокуратур, тощо) щодо працівників Міністерства внутрішніх справ України (його структурних підрозділів, територіальних органів), військовослужбовців внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України за фактами порушень останніми законодавства щодо учасників масових акцій протесту в місті Києві в період з 21.11.2013 по 21.02.2014, в тому числі: кількість подань; кількість ініціювання притягнення до дисциплінарної відповідальності; кількість внесених відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та винести нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Свої вимоги апелянти обґрунтовують тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно встановлено обставини, що мають значення для справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 червня 2015 року - залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач дійсно не є розпорядником запитуваної інформації в розумінні Закону, а отже відповідь, яка надана листом від 28.01.2015 № 10/7-200зі не є протиправною та такою, що суперечить законодавству.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 23.12.2014 позивач звернувся до відповідача з інформаційним запитом в якому просив надати інформацію щодо кількості отриманих Міністерством внутрішніх справ України (його структурними підрозділами, територіальними органами) в період з 21.11.2013 по 21.02.2014 актів реагування органів прокуратури України (Генеральної прокуратури України, прокуратури міста Києва, районних прокуратур міста Києва, військових прокуратур, тощо) щодо працівників Міністерства внутрішніх справ України (його структурних підрозділів, територіальних органів), військовослужбовців внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України за фактами порушень останніми законодавства щодо учасників масових акцій протесту в місті Києві в період з 21.11.2013 по 21.02.2014, в тому числі: кількість подань; кількість ініціювання притягнення до дисциплінарної відповідальності; кількість внесених відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

26.12.2014 відповідач зареєстрував запит позивача від 23.12.2014. В подальшому, відповідно до п. 2.6 Інструкції запит подано на розгляд заступнику Міністра - начальнику Головного слідчого управління МВС України Сакалу В.М., який визначив головним виконавцем у розгляді запиту ДГБ МВС України та співвиконавцями ДКЗ МВС України, ГСУ МВС України та ГУМВС України в м. Києві та доручив у межах компетенції розглянути порушені у запиті питання.

Відповідач повідомив позивача листом від 05.01.2015 № 10/7-200зі про продовження строку розгляду запиту від 23.12.2014, а в подальшому листом від 28.01.2015 № 10/7-200зі надав кінцеву відповідь на запит від 23.12.2014.

В подальшому листом від 28.01.2015 № 10/7-200зі відповідач надав відповідь на інформаційний запит від 23.12.2014 в якому зазначив, що органами внутрішніх справ статистичні обліки актів прокурорського реагування щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників органів внутрішніх справ не ведуться та слідчі органи Міністерства внутрішніх справ не є розпорядниками інформації щодо внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про працівників органів внутрішніх справ за фактами порушень ними вимог законодавства щодо учасників масових акцій протесту в місті Києві.

Вважаючи, що відповідач протиправно відмовив у наданні відповіді на запит, позивач звернувся до адміністративного суду за цим позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до визначення «публічної інформації», яке міститься в ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Доступ до інформації забезпечується шляхом її оприлюднення у засобах масової інформації (в офіційних друкованих виданнях, на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет, на інформаційних стендах та будь-яким іншим способом) та через надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

До обов'язків розпорядників інформації, зокрема, віднесено надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації (п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону № 2939-VI).

Відповідно до ч.1 та ч. 4 ст. 20 Закону розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 30.09.2013 № 11 можна виокремити такі ознаки публічної інформації:

1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством;

2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація;

3) така інформація знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації;

4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб'єктом владних повноважень не під час виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків;

5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб'єктом владних повноважень.

У разі відсутності перелічених ознак в інформації, така інформація не належить до публічної.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб'єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов'язків. Щодо несуб'єктів владних повноважень, то вони можуть бути тільки розпорядниками такої інформації.

Метою запиту на публічну інформацію є одержання попередньо створеної чи одержаної інформації.

Пунктом 2.6 Інструкції про порядок прийому, реєстрації, розгляду запитів на публічну інформацію та відшкодування запитувачами фактичних витрат на копіювання та друк документів у системи МВС України, затвердженої наказом МВС України від 27.03.2012 № 245 (далі - Інструкція), визначено, що якщо запитувана інформація належить до сфери діяльності двох або більше підрозділів апарату, такі запити на публічну інформацію подаються працівниками УДЗ на розгляд керівництву Міністерства для визначення головного виконавця.

Згідно із п. 2.13 Інструкції відповідь на запит підписується керівництвом Міністерства, структурного підрозділу та територіальних органів.

Так, відповідач у відповіді від 28.01.2015 № 10/7-200зі на запит від 23.12.2014 повідомив, що органами внутрішніх справ статистичні обліки актів прокурорського реагування щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників органів внутрішніх справ не ведуться та слідчі органи Міністерства внутрішніх справ не є розпорядниками інформації щодо внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про працівників органів внутрішніх справ за фактами порушень ними вимог законодавства щодо учасників масових акцій протесту в місті Києві.

Зокрема, відповідно до ч. 4 ст. 214 та ч. 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Кримінально процесуального кодексу України справи щодо кримінальних правопорушень вчинених співробітниками правоохоронних органів підслідні слідчим органів прокуратури.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції про те, що відповідач дійсно не є розпорядником запитуваної інформації в розумінні Закону, а отже відповідь, яка надана листом від 28.01.2015 № 10/7-200зі не є протиправною та такою, що суперечить законодавству.

Крім того, враховуючи, що відповідачем було прийнято рішення про продовження строку розгляду запиту від 23.12.2014, про що, відповідно, повідомлено позивача, суд першої інстанції правильно встановив, що відповідач не порушував строки на надання відповіді на публічний запит від 23.12.2014 встановлені Законом.

Також колегія суддів апеляційної інстанції критично оцінює, доводи апелянта про те, що відповідач є розпорядником інформації відносно кількості службових перевірок щодо працівників органів внутрішніх справ. Зокрема, як убачається із запиту від 23.12.2014 позивач просить надати інформацію щодо кількості отриманих Міністерством внутрішніх справ України актів реагування органів прокуратури України, а не щодо кількості службових перевірок.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам. В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 червня 2015 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 червня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.Є.Пилипенко

Судді Я.Б. Глущенко

О.М. Романчук

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 03.09.2015 року.

.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Глущенко Я.Б.

Романчук О.М.