Справа № 2а-2126/11/0970
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2011-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2011 р. Справа № 2a-2126/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остап'юк С.В.,

за участю секретаря Хоми О.В.,

представника позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції в Косівському районі Івано-Франківської області до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті податку з власників транспортних засобів в розмірі 1912,50 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

30.06.2011 року Державна податкова інспекція в Косівському районі Івано-Франківської області (далі позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення заборгованості по сплаті податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 1912,50 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем за період з 2008 року до 2010 року протиправно, в порушення пункту 3 частини 1 статті 9 Закону України "Про систему оподаткування", Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" не сплачено податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів. Сума податкового боргу з вказаного податку становить розмір 1912,50 гривень.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав наведених в позовній заяві, просила стягнути податковий борг в дохід державного бюджету.

Відповідач, в судове засідання не зявився повторно без поважних причин та без повідомлення про причини неприбуття, хоча, про дату, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений. Правом подання письмового заперечення проти заявленого позову не скористався.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити з таких мотивів.

У відповідності до пункту 3 частини 1 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, яку правову норму належить застосувати до спірних правовідносин, суд виходить з чинних на час виникнення правовідносин нормативно-правових актів та зазначає їх зміст у відповідній редакції.

Судом встановлено, що відповідач, у відповідності до статті 1 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів", являється платником податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, за яким зареєстрований транспортний засіб "ГАЗ 6601" (державний номерний знак НОМЕР_1, об'єм двигуна 4250 кубічних сантиметрів). Позивач, у відповідності до поданої інформації відділенням Державної автомобільної інспекції в місті Косів при відділі Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, встановив, що відповідач за період з 2004 року до 2010 року не проходив технічний огляд вказаного транспортного засобу та не здійснив оплату вказаного податку, за період 2008 2010 років в розмірі 1912,50 гривень.

Податковий орган, згідно податного відповідачем технічного паспорту на вказаний автомобіль, встановив, що транспортний засіб "ГАЗ 6601" державний номерний знак НОМЕР_1, об'єм двигуна 4250 кубічних сантиметрів відноситься до типу транспортних засобів для перевезення вантажів з максимально дозволеною масою понад 3,5 тони.

Позивач, у відповідності до встановленої ставки податку, передбаченої статтею 3 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" перерахував та визначив зобовязання відповідача з сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за період 2008, 2009, 2010 років в розмірі 1912,50 гривень.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Закон України "Про систему оподаткування" визначає принципи побудови системи оподаткування в Україні, податки і збори (обов'язкові платежі) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також права, обов'язки і відповідальність платників.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про систему оподаткування" (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) платниками податків і зборів (обов'язкових платежів) є юридичні і фізичні особи, на яких згідно з законами України покладено обов'язок сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі).

Згідно пункту 3 частини 1 статті 9 вказаного Закону платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.

Пункт 1 статті 20 Закону України "Про систему оподаткування" передбачає, що контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) здійснюється державними податковими органами та іншими державними органами в межах повноважень, визначених законами.

Законом України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) встановлюється податок з власників деяких наземних і водних транспортних засобів, самохідних машин і механізмів як джерело фінансування будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних шляхів загального користування та проведення природоохоронних заходів на водоймищах.

Статтею 1 вказаного Закону передбачено, що платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Відповідно до частини 3 статті 2 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" податок з визначених цим Законом власників наземних транспортних засобів сплачується юридичними та фізичними особами за місцем реєстрації таких транспортних засобів на спеціальні рахунки територіальних дорожніх фондів республіканського бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів та бюджетів міст Києва та Севастополя.

Постановою Кабінету Міністрів України за №606 від 09.07.2008 року затверджено Порядок проведення державного технічного огляду колісних транспортних засобів (далі Порядок), який визначає процедуру та організаційні засади проведення державного технічного огляду (далі техогляд) колісних транспортних засобів (далі засоби), зареєстрованих підрозділами Державтоінспекції.

Дія цього Порядку поширюється на всіх фізичних та юридичних осіб, які є власниками засобів чи експлуатують їх. Уповноважені власниками засобів особи виконують їх обов'язки та реалізують їх права у межах своїх повноважень.

Згідно пункту 22 Порядку техогляд засобів незалежно від форми власності проводиться з періодичністю один раз на рік - засоби, призначені для перевезення вантажів з максимально дозволеною масою понад 3,5 тонни, а також спеціальні та спеціалізовані засоби, зокрема автокрани, таксі, автомобілі швидкої медичної допомоги тощо.

Статтею 3 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» встановлено ставки і зарахування податку.

Згідно частини 5 статті 6 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього Закону.

Відповідно пункту 6 статті 6 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів»уразі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки.

Як наслідок, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний сплатити податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за три попередні роки, з врахуванням ставки оподаткування для даного виду транспортного засобу при потужності двигуна 4250 кубічних сантиметрів.

Суд також приходить до висновку, що несплачений в повному обсязі податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 1912,50 гривень, є податковим боргам відповідача, у відповідності до підпункту 5.4.1. пункту 5.4. статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний погасити податковий борг. Наявність такого обов'язку у відповідача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, даний обов'язок забезпечується Конституцією України, стаття 67 якої передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (село Микитинці, Косівський район, Івано-Франківська область, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь державного бюджету податковий борг з сплати податку з власників транспортних засобів та інши самохідних машин і механізмів за 2008, 2009, 2010 роки в розмірі 1 912 (однієї тисячі дев'ятсот дванадцяти) гривень 50 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 25.07.2011 року.