Справа № 279/13665/14-а
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2015-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Ольшевська Н.В.
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
УХВАЛА

іменем України

"31" серпня 2015 р. Справа № 279/13665/14-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "09" лютого 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира про визнання дій протиправними та стягнення невиплачених коштів ,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом, в якому просила зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира провести донарахування та виплату з 01.04.2014 року по 30.10.2014 року щомісячної грошової допомоги у відповідності до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 грудня 2014 року позовні вимоги в частині визнання дій відповідача неправомірними, стягнення недоотриманих коштів в період з 01.04.2014 року по 24.05.2014 року залишено без розгляду.

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "09" лютого 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано дії Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира щодо невиплати в повному обсязі позивачу коштів, передбачених ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в період з 25.05.2014 року по 03.08.2014 рік - неправомірними.

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира здійснити перерахунок та виплату позивачу коштів, передбачених ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 25.05.2014 року по 03.08.2014 рік, в розмірі двох мінімальних заробітних плат вказаного періоду щомісячно, з врахуванням проведених виплат.

У апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволені позову.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке прийнято у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 ч.1 ст.183-2 цього Кодексу.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 відноситься до категорії осіб, які постраждали від наслідків Чорнобильської катастрофи, працює в Коростенському управлінні Державної казначейської служби України Житомирської області на посаді головного казначея відділу видатків та обслуговування розпорядників коштів та інших клієнтів, що розташований на території зони гарантованого добровільного відселення.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист визначені Законом України №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні гарантованого відселення - дві мінімальні заробітні плати.

Водночас сума, з якої здійснювався розрахунок виплати позивачу, передбаченої Законом № 796-XII, визначалася згідно постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи".

Суд вірно зазначив, що в спірний період норма статті 39 Закону №796-ХІІ не скасована та не зупинена, а тому підлягає застосуванню.

Крім того, Законом України "Про Державний бюджет на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №719-VII, що набрав чинності з 1 січня 2014 року (п.1 Прикінцевих положень Закону), у вказаний період не встановлено обмеження щодо застосування положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи з загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру доплати застосуванню підлягає саме ст.39 Закону №796-ХІІ, а не постанова КМУ від 26.07.1996 року №836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Відповідно до п.п.5, 6 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних з соціальним захистом громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМ України від 20.09.2005 року №936, соціальні виплати за ст.39 Закону №796-ХІІ, проводяться за місцем основної роботи (служби) громадян підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами-суб'єктами підприємницької діяльності без утворення юридичної особи, установами, організаціями та військовими частинами відповідно до розрахункових даних, поданих до уповноваженого органу за формою, затвердженою Мінпраці, а тому підприємства, установи, організації та фізичні особи-суб'єкти підприємницької діяльності виступають в даних правовідносинах як суб'єкти владних повноважень на основі законодавства.

Керівники підприємств несуть персональну відповідальність за несвоєчасність подання розрахункових документів до уповноваженого органу та правильність призначення і нарахування компенсаційних виплат та допомоги певних видів. Уповноважений орган перевіряє, реєструє, обліковує розрахунки та подає органам Державного казначейства платіжні документи для здійснення відповідних видатків, що проводяться в установленому законодавством порядку.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів на фінансування виплат в порядку статті 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки відсутність у державному бюджеті коштів на виплату соціальних виплат не може бути підставою для порушення прав громадян на соціальний захист, в тому числі й на отримання надбавки до пенсії, яка прямо передбачена законом. Реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, не повинно прийматися до уваги.

Так, у справі "Кечко проти України" Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира залишити без задоволення, а постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "09" лютого 2015 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

Роздруковано та надіслано: рек з пов про вруч

1 - в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3 - відповідачу: Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м. Житомира пл.Польова,8, м.Житомир, 10009

- ,