Справа № 809/3022/15
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2015-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2015 р. Справа № 809/3022/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Боршовського Т.І. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 3835,26 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

31.07.2015 року Долинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (надалі позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 3835,26 грн.

19.08.2015 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог шляхом зменшення суми, стягнення якої є предметом позову, в результаті чого просить стягнути з відповідача 2737,93 грн. Також у вказаній заяві позивач просив проводити розгляд справи без участі його представника в судовому засіданні.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що за відповідачем рахується податковий борг в загальному розмірі 2737,93 грн, в тому числі з акцизного податку в сумі 2235,13 грн, з податку на доходи фізичних осіб в сумі 217,35 грн та з податку на додану вартість в сумі 285,45 грн.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялася завчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі. Правом подання заперечення відповідач не скористався.

Згідно вимог ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин, відповідно до норм частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, а також відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути дану адміністративну справу в письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали адміністративного позову в порядку письмового провадження, дослідивши і оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтований, а тому його належить задовольнити з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 04.06.1998 року зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець, та 08.06.1998 року взятий на облік як платник податків в Долинській об'єднаній державній податковій інспекції, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 06.07.2015 року,.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Податкового кодексу України, Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 36 Податкового кодексу України встановлено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з статтею 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Пунктом 38.2 статті 38 Податкового кодексу України передбачено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Згідно підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Акцизний податок, який є предметом стягнення за даним адміністративним позовом, відповідно до підпункту 9.1.4 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України, відноситься до загальнодержавних податків. Проте згідно з пунктом 20-1 частини 1 статті 69 Бюджетного кодексу України до доходів загального фонду бюджетів міст районного значення, сільських, селищних бюджетів належать акцизний податок з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що зараховується до бюджетів міст районного значення, сільських, селищних бюджетів.

Податок на доходи фізичних осіб та податок на додану вартість відповідно до підпунктів 9.1.1 та 9.1.2 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України належить до загальнодержавних податків.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг сума грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобовязання.

Згідно з підпунктом 222.1.1 пункту 222.1 статті 222 Податкового кодексу України, суми акцизного податку перераховуються до бюджету платниками акцизного податку протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації за місячний податковий період.

Відповідно до пункту 177.5 статті 177 Податкового кодексу України, фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи. Авансові платежі з податку на доходи фізичних осіб розраховуються підприємцем самостійно, але не менш як 100 відсотків річної суми податку з оподатковуваного доходу за минулий рік (у співставних умовах), та сплачуються до бюджету по 25 відсотків щокварталу (до 15 березня, до 15 травня, до 15 серпня і до 15 листопада).

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України, після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Судом встановлено, що позивачем подавалися до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області декларації з акцизного податку за 3, 4, 5 місяці 2015 року (а.с.10-11,8-9,12-13), в яких відповідачем задекларовано грошові зобов"язання з акцизного податку в загальному розмірі 2235,13 грн. Проте самостійно визначені зобовязання відповідачем не сплачені, що підтверджується довідкою позивача про борг від 17 липня 2015 року № 1271 (а.с.18) та витягом з облікової картки платника акцизного податку (а.с.19-20). Борг відповідача з акцизного податку складає 2235,13 грн.

Також відповідачем подано позивачу податкову декларацію про майновий стан і доходи, в розрахунку якої визначено авансові внески в розмірі 475,68 грн, проте відповідачем не сплачено самостійно визначених зобовязань в повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 217,35 грн, яка підтверджується довідкою позивача про борг від 17 липня 2015 року № 1271 (а.с.18) та витягом з облікової картки платника податку на доходи фізичних осіб (а.с.22).

Крім того, виходячи з даних облікової картки платника податку на додану вартість (а.с.21), за відповідачем обліковується пеня в сумі 285,45 грн. Вказана заборгованість також підтверджується довідкою позивача про борг від 17 липня 2015 року № 1271 (а.с.18).

Відповідно до норми підпункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

В силу вимог пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на підставі пункту 59.4 статті 59 Податкового кодексу України відповідачу вручено податкову вимогу форми "Ф" за № 600-23 від 15.05.2015 року на суму 761,13 грн., про що свідчить особистий підпис відповідача на корінці податкового вимоги (а.с.17).

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Таким чином, враховуючи, що відповідачем, з моменту виставлення вище вказаної податкової вимоги, податковий борг жодного разу в повному обсязі не був погашеним, з огляду на вимоги пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у позивача був відсутній обовязок направити відповідачу нову податкову вимогу на суму 2737,93 грн.

Докази повної оплати чи погашення відповідачем в інший спосіб спірної суми податкового боргу у матеріалах справи відсутні. Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, відповідач суду відповідно до вимог частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не надав.

Право позивача на звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу передбачене підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України.

Згідно із пунктом 87.1. статтею 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Пунктом 87.2. даної статті Податкового кодексу України передбачено, що джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 2737,93 грн є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, місце проживання: 77522, Івано-Франківська область, Долинський район, село Тяпче) податковий борг з акцизного податку: дохід місцевого бюджету села Тяпче, Долинського району, Івано-Франківської області, рахунок 0184, код бюджету 14040000 (КОАТУУ НОМЕР_2) в сумі 1267 (одна тисяча двісті шістдесят сім) гривень 10 копійок; в дохід місцевого бюджету села Новичка, Долинського району, Івано-Франківської області, рахунок 0172, код бюджету 14040000 (КОАТУУ НОМЕР_3) в сумі 968 (девятсот шістдесят вісім) гривень 03 копійки; з податку на доходи фізичних осіб в дохід бюджету (рахунок 0184) в сумі 217 (двісті сімнадцять) гривень 35 копійок; з податку на додану вартість в дохід державного бюджету України в сумі 285 (двісті вісімдесят п"ять) гривень 45 копійок, що в загальному розмірі становить 2737 (дві тисячі сімсот тридцять сім) гривень 93 копійки.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_2

Постанова складена в повному обсязі 19.08.2015 року.