Справа № 2-а-490/2010
Суддя: Пташинський І. А.
Дата ухвалення: 2010-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 2-а-490/2010
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 листопада 2010 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Пташинського І.А.

при секретарі Терлецькій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Самборі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 пенсійного фонду України в м.Самборі Львівської області про :

●визнання протиправними дій та бездіяльності;

●зобов'язання перерахувати, виплатити та в подальшому виплачувати щомісячну державну пенсію по інвалідності та щомісячну додаткову пенсію за заподіяну шкоду здоров'ю;

●здійснювати перерахунок щомісячної державної пенсії по інвалідності та щомісячної додаткової пенсії за заподіяну шкоду здоров'ю у разі зміни прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

●стягнути кошти, з урахуванням отриманих виплат щомісячної державної пенсії по інвалідності та щомісячної додаткової пенсії за заподіяну шкоду здоров'ю, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 пенсійного фонду України в м.Самборі Львівської області про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку та бездіяльності стосовно не здійснення перерахунку розмірів щомісячної державної пенсії по інвалідності та щомісячної додаткової пенсії за заподіяну шкоду здоров'ю з моменту винесення Конституційним судом України рішення від 22.05.2008 року; зобов'язати перерахувати, виплатити з 19.05.2010 р. (з моменту звернення із заявою про перерахунок пенсії) та в подальшому виплачувати у відповідності зі ст.ст. 49, 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 р. щомісячну державну пенсію по інвалідності в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за заподіяну шкоду здоров'ю в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком; здійснювати перерахунок державної пенсії по інвалідності та щомісячної додаткової пенсії за заподіяну шкоду здоров'ю у разі зміни розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; стягнути кошти фактично не виплаченої пенсії по інвалідності та щомісячної додаткової пенсії за заподіяну шкоду здоров'ю за період з 22.05.2008 р. по 19.05.2010 р. в сумі 59 309,40 грн. з урахуванням отриманих виплат.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він є інвалідом ІІІ групи по захворюванню, пов'язаному з Чорнобильською катастрофою, та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1. Так як на нього поширюється дія ст.ст.49, 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи щодо визначення та виплати державної пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком і додаткової пенсії в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, він 17.05.2010 р. звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та виплату пенсії у відповідності із вказаним Законом та п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.05.1997 р. №523. Дана заява відповідачем залишена без задоволення і на даний час, вважає, що йому неправомірно та безпідставно виплачується державна пенсія по інвалідності і додаткова пенсія за заподіяну шкоду здоров'ю в неналежному розмірі, без урахування Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп/2008 року.

В судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_3, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові, та просив їх задовольнити.

Представники відповідача - ОСОБА_2 пенсійного фонду України в м.Самборі Львівської області, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, позов не визнали, подали до суду письмове заперечення, просили відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав:

Статтею 49 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст.50, ч.4 ст.54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в редакції від 06.06.1996 р. №230/96-ВР, пенсія особам, віднесеним до категорії 1, не може бути нижчою по третій групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком; щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається інвалідам третьої групи 50 % мінімальної пенсії за віком.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року №523. Ця постанова є чинною, її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту статей 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до категорії І осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, серія А № 426568 від 10.02.2005 року з вкладкою № 689562 с від 03.03.2005 та посвідченням серія Є № 075304 від 20.02.2008 року.

У звязку з цим, суд приходить до переконання, що позивач має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (частина друга статті 46 Конституції України).

Із листа-відповіді, надісланого на адресу позивача ОСОБА_2 пенсійного фонду України в м.Самборі Львівської області від 31.05.2010 р. вбачається, що позивачу фактично відмовлено у призначенні щомісячної державної пенсії по інвалідності в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за заподіяну шкоду здоровю в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, мотивуючи тим, що, відповідно з ч.5 ст.54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, порядок обчислення пенсії по інвалідності що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, а розмір додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю був встановлений Постановою Кабінету Міністрів України Про підвищення розміру пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету від 03.01.2002 р. №1. Також в листі-відповіді зазначено, що з 01.01.2008 р. розмір пенсій позивачу був встановлений згідно Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, а з 01.05.2010 р. згідно Постанови Кабінету Міністрів України Про підвищення розміру пенсійного забезпечення громадян від 16.07.2008 р. №654 і ст.50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

З урахуванням наведеного та виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд дійшов висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають частина перша статті 50 та частина четверта статті 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а не постанова Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002 року Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

У вказаному Законі викладено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя. Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень. Отже, звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого Законом № 796-XII, є неправомірним і безпідставним.

Також суд визнає безпідставним посилання відповідача на частину пяту статті 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене суд приходить до переконання, що положення частини третьої статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не слід брати до уваги, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтями 50 та 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Також суд визнає безпідставними посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначених пенсій у таких розмірах, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань, які встановлені статтею 46 Конституції України та статтями 50 та 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щодо визначення розміру та виплати пенсій.

Відповідно до частини третьої статті 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачеві слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Тому дії відповідача щодо відмови у проведенні та його бездіяльність стосовно не здійснення такого перерахунку позивачу у разі встановлення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, є протиправними.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-VI від 28.12.2007 року внесено зміни до ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема змінено розміри державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в бік зменшення, визначивши її у процентах прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

З дотриманням зазначених змін, які були внесені Законом України № 107-VI від 28.12.2007 року, фактично прийняті Постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року та № 654 від 16.07.2008 року (взамін ПКМУ № 1 від 03.01.2002 року).

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп/2008 року у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 67 розділу 1, пунктів 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення підпунктів 12, 15, 17 пункту 28 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року та приписів ч. 2 ст. 152 Конституції України, суд дійшов висновку, що з 22.05.2008 року УПФУ в м.Самборі Львівської області повинно було нараховувати та сплачувати позивачу державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, передбачені ст.ст. 54, 50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності підпунктів 12, 15, 17 пункту 28 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню.

За таких обставин суд приходить до переконання про підставність позовних вимог позивача у частині визнання протиправними дій та бездіяльності відповідача щодо відмови здійснити та не здійсненні перерахунку ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії, а також про зобовязання управління Пенсійного фонду України в м.Самборі Львівської області щодо проведення перерахунку та виплати належної йому основної та додаткової пенсії починаючи з 22.05.2008р. (включаючи період з 19.05.2010 р.) відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного згідно із ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням проведених виплат, а тому їх слід задовольнити.

З огляду на положення ст.ст. 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобовязання вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю. Встановивши, що відповідач у справі порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, адміністративний суд повинен визнати такі дії протиправними і зобовязати відповідача провести нарахування та виплату належних позивачу сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення чи виплату їх конкретних розмірів, тому вимога позивача щодо стягнення з відповідача коштів у розмірі 59309,40 грн. фактично не виплаченої пенсії по інвалідності, щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю за період з 22.05.2008 року по 19.05.2010 р. (дату звернення з заявою позивача) з урахуванням отриманих виплат, є безпідставною і в її задоволенні слід відмовити.

Окрім цього, на переконання суду, не підлягає задоволенню позовна вимога ОСОБА_1 щодо зобовязання відповідача в подальшому виплачувати державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю у розмірах, встановлених ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки неможливо передбачити порушення відповідачем прав позивача в майбутньому.

Керуючись ст. ст. 9, 11, 21, 72, 86, 105, 158-163 КАСУ України, ст.ст. 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове соціальне страхування", ст.ст. 8, 19, 46, 152 Конституції України, ч.1 ст.17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини, суд, -

постановив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії та бездіяльність ОСОБА_2 пенсійного фонду України в м.Самборі Львівської області щодо відмови здійснити та не здійсненні перерахунку ОСОБА_1 державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за заподіяну шкоду здоровю, відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного згідно із ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 22.05.2008 року неправомірними.

Зобов'язати ОСОБА_2 пенсійного фонду України в м.Самборі Львівської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, починаючи з 22.05.2008 року, відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», обчисленої з розміру державної пенсії не менше 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії 50% від мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що визначається згідно із ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, та з врахуванням проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя