Справа № 807/1220/13-а
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року Справа № 876/14605/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Яворського І. О., Попка Я. С.;

за участю секретаря судового засідання - Гелецького П. В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Євромотор» на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2013 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Євромотор» до Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

12 квітня 2013 року Закарпатським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Євромотор» до Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми «В4» № 57/15-0/32784456 від 02 квітня 2013 року, форми «В2» № 58/15-0/32784456 від 02 квітня 2013 року, форми «Р» № 59/15-0/32784456 від 02 квітня 2013 року.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що господарські відносини між позивачем і ТзОВ «Променерго» були реальними, підтверджуються належними первинними документами, а тому не можуть вважатись нікчемними.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, позивачем було включено до складу податкового кредиту суми ПДВ з придбання трансформатора 25000/110-УІ по податкових накладних отриманих від ТзОВ «Променерго» по операціях придбання обладнання, в ланках постачання якого оформлялись документи без реального здійснення господарських операцій.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачем - товариством з обмеженою відповідальністю «Євромотор», подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що факти, наведені в Акті перевірки ТзОВ «Євромотор» та взяті за основу при прийнятті оскаржуваної постанови судом першої інстанції стосуються лише обставин законності набуття права власності на трансформатор продавцем - ТзОВ «Променерго».

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Здійснивши перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України суд апеляційної інстанції не погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлено, що відповідачем було проведено виїзну планову перевірку з питань дотримання позивачем вимог податкового законодавства за період з 26 лютого 2013 року по 06 березня 2013 року, за результатами якої складено Акт № 406/15-0/3278446 від 14 березня 2013 року.

26 березня 2013 року ТзОВ «Євромотор» подало до Ужгородської МДПІ заперечення на акт від 25 березня 2013 року. Згідно листа Ужгородської МДПІ про розгляд заперечення від 02 квітня 2013 року № 1425/10/15-0 заперечення залишено без задоволення, а акт перевірки - без змін.

За наслідками проведеної перевірки відповідачем було прийняті податкові повідомлення-рішення форми «В4» № 57/15-0/32784456 від 02 квітня 2013 року, відповідно до якого позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1034838,00 грн. за січень 2013 року у зв'язку з порушенням ст.22, п.1 ст.185, п. 1, 2, 3 ст.198 ПК України; форми «В2» № 58/15-0/32784456 від 02 квітня 2013 року, відповідно до якого позивачу збільшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 227280,00 грн. у зв'язку з порушенням п. 200.4, п. 200.6 абз. а, п. 200.14 ст. 200 ПК України; форми «Р» № 59/15-0/32784456 від 02 квітня 2013 року відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 15552,50 грн. у зв'язку з порушенням ст. 22, п. 1 ст. 188, п. 1, 2, 3 ст. 198 ПК України.

Виходячи з вимог п. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» - бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24 травня 1995 року, згідно якого первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження га дозволи адміністрації на їх проведення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до ст. 22 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів та інші об'єкти визначені податковим законодавством.

Відповідно статті 185 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, у тому числі операції з передачі прав власності на об'єкти застави позичальнику що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України встановлено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодесу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів, крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Відповідно до п.198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання.

Таким чином витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Згідно п. 200.1. ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4. ст. 200 Податкового кодексу України вказано, що якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а у разі отримання від президента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг над податковими зобов'язаннями, що виникли протягом таких періодів.

Відповідно, що пункту 200.6. ст. 200 Податкового кодексу України платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. У разі прийняття такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних звітних податкових) періодів.

Пунктом 200.14. ст. 200 Податкового кодексу України передбачено, якщо за результатами документальної незиїзкої (камеральної) або позапланової виїзної перевірки (документальної) орган державної податкової служби виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування: сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, «значеної органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 2 цієї статті у зменшення податкових зобов'язань з цього податку в наступних податкових періодах.

Встановлено, що між позивачем та ТзОВ «Променерго» було укладено договір про поставку обладнання № 110726 від 26 липня 2011 року.

Відповідно до п.1.1 договору продавець зобов'язується поставити покупцеві трансформатор ТДТН-25000/110-УІ з транспортним об'ємом трансформаторного масла, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити товар в порядку і на умовах передбачених цим договором.

Відповідно до п. 3.3. Загальна вартість товару, визначеного в додатку № 1 до цього договору, становить 4920000,00 грн., в тому числі 20 % ПДВ.

Відповідно до п. 5.1. Постачання товару здійснюється однією партією на склад покупця, розташований за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Соломоново, вул. Перемоги 46. Товар відвантажується у відповідності зі специфікацією на поставку товару і забезпечується комплектом товаросупроводжувальних документів, що відповідають умовам п. 3.1, п. 3.2 та п. 7.2 цього договору.

Згідно специфікації обладнання найменування товару-трансформатор ТДТН-25000/110-УІ з транспортним об'ємом трансформаторного мастила загальною вартістю 4920000,00 грн., в т.ч. ПДВ 20 % (Додаток № 1 до договору від 26 липня 2011 року № 110726, а. с. 125).

Відповідно п. 7.2 даного договору, одночасно з Товаром Продавець надає покупцеві наступні товаросупроводжувальні документи: товаротранспортну накладну; видаткову накладну; пакувальний лист; сертифікат якості; сертифікат походження.

В рахунок оплати ТзОВ «Променерго» було отримано грошові кошти в сумі 4436001,00 грн., що підтверджується банківськими виписками від 02 серпня 2011 року на суму 500000,00 грн., від 02 серпня 2011 року на суму 01,00 грн., від 03 серпня 2011 року на суму 500000,00 грн., від 04 серпня 2011 року на суму 500000,00 грн., від 05 серпня 2011 року на суму 500000,00 грн., від 08 серпня 2011 року на суму 500000,00 грн., від 09 серпня 2011 року на суму 50000,000 грн., від 10 серпня 2011 року на суму 500000,00 грн., від 11 серпня 2011 року на суму 436000,00 грн., від 30 січня 2012 року на суму 500000,00 грн. (а.с. 63-70).

Операції ТзОВ «Променерго» з ТзОВ «Євромотор» з поставки трансформатора ТДТН-25000/110-УІ з транспортним об'ємом трансформаторного мастила оформлено видатковою накладною № 29/26-01/12 від 26 січня 2012 на загальну суму 4920000,00 грн., в т.ч. ПДВ 820000,00 грн. (довіреність № 1 від 26 січня 2012 року), залізничною накладною від 14 січня 2012 року, де вказано, що відправником товару є ДП «Кюне і Нагель» (, Ірпінська ОДПІ), одержувач - ТзОВ «Євромотор», станція відправлення - Дніпропетровськ -Ліски).

Позивачем представлено залізничну накладну від 14 січня 2012 року, в якій зазначено що відправником є ДП «Кюне і Нагель» (код 24596990, м. Ірпінь, смт. Гостомель, вул. Садова, 26а), а одержувачем є ТзОВ «Євромотор».

Листом № 147 від 22 березня 2012 року ДП «Кюне і Нагель» підтвердило, що ним було здійснено в якості експедитора відправлення зі станції Дніпропетровськ-Ліски на адресу ТзОВ «Євромотор» на ст. Чоп Львівської залізниці вантаж «оборудование электротехническое и запасные части к нему» (трансформатор) на підставі накладної № 45290673 від 14 січня 2012 року та оплату 14 січня 2012 року послуг Придніпровської залізниці за перевезення зазначеного вантажу залізничним транспортом в сумі 20671,00 грн.

Встановлено, що закреслення запису щодо власності вантажу в гр. 15 здійснено по станції Чоп на підставі телеграми із Дніпропетровська № 040 від 25/01-12. Внесені зміни засвідчені штемпелем станції, як того вимагає п.1.3 розд. 4 «Правила оформлення перевізних документів» (лист від 04 вересня 2013 року № 01-04/829 (а.с.207).

Операції ТзОВ «Променерго» з ТзОВ «Євромотор» по поставці трансформатора ТДТН-25000/110-УІ з транспортним об'ємом трансформаторного мастила оформлено видатковою накладною № 29/26-01/12 від 26 січня 2012 на загальну суму 4920000,00 грн., де відправником зазначений ДП «Кюне і Нагель», а одержувачем - ТзОВ «Євромотор».

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні оцінюватися відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового органу. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Висновки податкового органу про відсутність фактичного здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами ґрунтуються на висновках актів перевірки його контрагентів, що не є підтвердженням недобросовісності позивача як платника податків, оскільки податковим законодавством не покладено обов'язку на платника перевіряти відповідність законодавству статусу контрагентів та встановлено індивідуальну відповідальність кожного платника податків за порушення правил ведення податкового обліку.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, необ'єктивно і всебічно не з'ясованих обставинах, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 41, 158-163, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Євромотор» - задовольнити.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2013 року справі № 807/1220/13-а - скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Євромотор» до Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Ужгородської міжрайонної державної податкової інспекції в Закарпатській області форми «В4» № 57/15-0/32784456 від 02 квітня 2013 року, форми «В2» № 58/15-0/32784456 від 02 квітня 2013 року, форми «Р» № 59/15-0/32784456 від 02 квітня 2013 року.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення постанови в повному обсязі відкладено - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

Я. С. Попко

Постанову складено в повному обсязі 31 серпня 2015 року.