Справа № 2034/2-а-4187/11
Суддя: Козленко Г. О.
Дата ухвалення: 2011-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-4187/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2011 року с. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Козленко Г.О.,

за участю секретаря - Какоріної Ю.В.

розглянувши адміністративну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5"до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, третя особа: Харківська об'єднана державна податкова інспекція про скасування рішеннь сесії селищної ради,-

встановив:

Публічне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5"звернулося до Харківського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, третя особа -Харківська об'єднана податкова інспекція Харківської області, про скасування рішення Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 12 січня 2011 р. "Про затвердження диференціюючого коефіцієнту ставок податку на землю", що було прийнято на ІІІ сесії VI скликання та скасування рішення Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 12 січня 2011 р. "Про затвердження ставок податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких не проведено"в частині встановлення податку в розмірі 54000 грн. за 1 га. для земель які віднесені до категорії "промислові підприємства", що було прийнято на ІІІ сесії VI скликання.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов.

Представник відповідача заперечував проти позову, посилаючись на те, що оскаржувані рішення є законними та обґрунтованими.

Заступник начальника Харківської об'єднаної державної податкової інспекції надав до суду заяву з письмовим розрахунком обчислення ставок податку на землю та просив суд розглядати дану справу без участі представника Харківської об'єднаної державної податкової інспекції.

Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в справі, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Одним із оскаржуваних рішень є рішення "Про затвердження диференціюючого коефіцієнту ставок податку на землю"(а.с.7).

Частина 2 статті 19 Конституції України зазначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Повноваження органів місцевого самоврядування з питань встановлення податків та зборів врегульовано Податковим кодексом України (надалі ПК України).

Відповідно до п.275.3. ст.275 ПК України, ставки податку за земельні ділянки (за винятком сільськогосподарських угідь та земель лісогосподарського призначення) диференціюють та затверджують відповідні сільські, селищні, міські ради виходячи із ставок податку, встановлених пунктом 275.1 цієї статті, функціонального використання та місцезнаходження земельної ділянки, але не більше трикратного розміру цих ставок податку, з урахуванням коефіцієнтів, установлених пунктом 275.2 цієї статті.

Таким чином, органи місцевого самоврядування наділені повноваженнями лише щодо встановлення ставок податку за землю. Будь-які інші положення ПК України чи інші нормативно-правові акти у сфері податків не передбачають повноваження органів місцевого самоврядування на встановлення диференціюючого коефіцієнту ставок податку на землю.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що рішення Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 12 січня 2011 р. "Про затвердження диференціюючого коефіцієнту ставок податку на землю", що було прийнято на ІІІ сесії VI скликання поза межами повноважень визначених Законом, а тому є незаконне та підлягає скасуванню.

Заперечення представника відповідача щодо неможливості оскарження даного рішення зі сторони ПАТ "Харківська ТЕЦ-5", оскільки воно не стосується прав та інтересів позивача та не створює ніяких юридичних наслідків суд вважає необґрунтованими.

Щодо доводів відповідача про відсутність будь-яких юридичних наслідків оскаржуваного рішення, то суд прийшов до висновку, що дане рішення прийнято у сфері правовідносин, що склалися з приводу сплати податку за землю, та стосується прав і інтересів будь-яких платників податку за земельну ділянку в межах селища Пісочин. Виходячи з приписів п.12.5. ст.12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків є нормативно-правовим актом з питань оподаткування, отже розповсюджується на невизначене коло осіб і є обов'язковим для застосування, тому зачипає права і інтереси позивача, як платника податку на землю.

Крім того, позивач просив суд скасувати рішення Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 12 січня 2011 р. "Про затвердження ставок податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких не проведено"в частині встановлення податку в розмірі 54000 грн. за 1 га. для земель які віднесені до категорії "промислові підприємства", яке було прийнято на ІІІ сесії VI скликання (а.с.8).

В обґрунтування чого зазначив, що чисельність населення Пісочинського району Харківської області, становить 21 936 осіб. Пункт 275.1. ст.275 ПК України встановлює, що для населених пунктів чисельністю населення від 20000 до 50000 осіб ставка податку на землю встановлюється у розмірі 1,2 грн. на 1 кв.м. -12000 грн. за 1 га. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1996 р. № 1576 "Про затвердження переліку населених пунктів, віднесених до курортних"селище Пісочин віднесено до курортного населеного пункту. Пункт 275.2. ст.275 ПК України проголошує, що в населених пунктах, віднесених Кабінетом Міністрів України до курортних, до ставок податку, зазначених у пункті 275.1 цієї статті, застосовуються такі коефіцієнти, зокрема пп.275.2.6 п.275.2 ПК України зазначеної статті встановлює, що на узбережжі Азовського моря та в інших курортних місцевостях, до яких і відноситься селище Пісочин, встановлюється коефіцієнт 1,5. Тобто позивач вважає, що ставка податку за землю на території Пісочинської селищної ради не може перевищувати 36000 грн. за га. (12000 грн. за га. * 3 (максимальна можливість збільшення ставки)).

Відповідач заперечував проти таких міркувань позивача та стверджував, що ставка податку на землю на території селища Пісочин розраховується шляхом множення ставки 12000 грн. за га. на коефіцієнт 1,5, що передбачений пп.275.2.6 п.275.2. ст..275 ПК України та збільшенням добутку цих сум в трикратному розмірі, як це передбачено положеннями п.275.3. ст.275 ПК України.

Виходячи з аналізу п.275.3. ст.275 ПК України, суд приходить до висновку, що ставка податку за земельні ділянки, з урахуванням коефіцієнтів встановлених п.275.2. ст.275 ПК України, не повинна перевищувати трикратного розміру вказаної ставки податку. Між тим, приймаючи оспорювані рішення відповідач встановив ставку податку, що перевищує трикратний розмір ставки встановленої п.275.1 ст.275 ПК України.

Представником Пісочинської селищної ради також було вказано, що ПАТ "Харківська ТЕЦ-5"самостійно включила ставки податку до розрахунку податку на земельні ділянки у 2011 р. чим вчинила дії щодо визнання оскаржуваного рішення.

Суд не погоджується із такими запереченнями, виходячи із такого, згідно до п.286.2. ст.286 ПК України, платники податку за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

З викладеного вище суд приходить до висновку про те, що дії позивача по включенні ставок податку за землю до податкового розрахунку земельного податку є діями по виконанню обов'язку платника податку з надання органам податкової служби податкової звітності. Окрім того, чинним законодавством не передбачено можливості визнання оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень шляхом вчинення конклюдентних дій які свідчать про його визнання.

Також, як стало відомо із аналізу матеріалів справи рішення про встановлення ставок податку на землю було прийнято 12.01.2011 року на ІІІ сесії VI скликання Пісочинської селищної ради.

Як закріплює пп.4.1.9. п.4.1. ст.4 ПК України однією із засад податкової системи України є принцип стабільності податкового законодавства, який передбачає, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки, податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року. Пунктом 12.3.2 ст.12 ПК України встановлено, що при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Норми п.п.12.3.1. та п.12.3 ст.12 ПК України зазначають, що сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

Суд вважає, що рішення Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 12 січня 2011 р. "Про затвердження ставок податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких не проведено"було прийняте без дотримання вимог діючого законодавства. Стаття 7 ПК України передбачає загальні засади встановлення податків і зборів. При винесенні зазначеного рішення, селищною радою не визначені обставини, які є обов'язковими під час встановлення податку: чітко не визначений платник податку -"промислові підприємства", не зрозуміло чим визначена відповідність позивача зазначеній категорії; не визначено об'єкт та базу оподаткування за цільовим призначенням землі, рішення стосується ставок податку на землю, але не конкретизоване щодо функціонального призначення земель оподаткування; не визначений податковий період, зазначений лише початок дії ставок податку на землю без зазначення кінцевого терміну дії затверджених ставок на землю.

Друга частина рішення селищної ради, яким встановлюються ставки податку за землю проголошує, що ставки податку на землю вводяться з 01.01.2011 року. З викладеного вище, суд приходить до висновку, що оскаржуваним рішенням ради було змінено ставки податку за землю протягом бюджетного 2011 року. При цьому, п.п.12.3.4. п.12.3. ст.12 ПК України передбачено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Не може прийняти суд при розгляді цієї справи, як заперечення відповідача його посилання на п.5 Прикінцевих положень ПК України, відповідно до якого, органи місцевого самоврядування зобов'язані у місячний термін з дня набрання чинності Податкового кодексу України прийняти рішення щодо місцевих податків та зборів, визначених кодексом. Відповідно до пп.9.1.10. п.9.1. ст.9 ПК України, плата за землю належить до загальнодержавних податків та зборів, а види місцевих податків та зборів визначаються ст.10 ПК України до яких плата за землю не відноситься. А тому, до спірних правовідносин не можна застосувати п.5 Прикінцевих положень ПК України.

Суд приймає до уваги думку позивача стосовно того, що оскаржуване рішення, має зворотну дію у часі, оскільки прийнято 12 січня 2011 року, а його друга частина розповсюджує його дію з 01.01.2011 р.

Частина 5 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"проголошує, що рішення ради нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо радою не встановлений більш пізній строк введення цих рішень у дію. Зважаючи на такі положення Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"суд приходить до висновку про відсутність повноважень у селищної ради на прийняття рішення та розповсюдження його дії на правовідносини, які існували до моменту його прийняття.

Враховуючи викладене, на підставі ст.19 Конституції України, ст.ст. 4, 7, 9, 10, 12, 275, 286 ПК України, керуючись ст.ст.9, 69-71, 99, 158, 159, 162 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" -задовольнити.

Визнати протиправними дії Пісочинської селищної ради.

Скасувати рішення Пісочинської селищної ради від 12 січня 2011 року "Про затвердження диференціюючого коефіцієнту ставок податку на землю".

Скасувати рішення Пісочинської селищної ради від 12 січня 2011 року "Про затвердження ставок податку на землю"в частині затвердження ставки податку на земельні ділянки в межах населеного пункту для промислових підприємств у розмірі 54000 грн. за га.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Харківського адміністративного апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з моменту отримання повного тексту рішення.

Суддя - Г.О. Козленко