Справа № 8827/09/1570
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2010-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 8827/09/1570
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2010 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Марина П.П.,

за участю секретаря Полторак І.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління МВС України в Одеській області про зобовязання змінити формулювання причини та дати звільнення зі служби в органах внутрішніх справ, та зобовязання зарахувати у вислугу років вимушений прогул,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління МВС України в Одеській області в якому просить:

-зобовязати Головне управління МВС України в Одеській області змінити формулювання причини та дати звільнення ОСОБА_1 зі служби в органах внутрішніх справ України з 17 листопада 2000 року на 13 лютого 2007 року та зарахувати у вислугу років вимушений прогул;

-зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років служби в органах внутрішніх справ України 6 років 2 місяці 26 днів вимушеного прогулу.

-допустити негайне виконання рішення суду в частині зміни дати звільнення та зарахування у вислугу років вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що відповідно до наказу начальника УМВС України в Одеській області за № 264 о/с від 17 листопада 2000 року на виконання наказу УМВС України в Одеській області за № 381 від 18 жовтня 2000 року «Про покарання співробітників Любашівського РВ УМВС України в Одеській області», на підставі висновку по матеріалам службового розслідування по заяві гр. ОСОБА_2 про неправомірні дії співробітників Любашівського РВ УМВС України в Одеській області ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, позивача було звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України на підставі п.64 п.«є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, за порушення дисципліни. Позивач вважає, що його було звільнено за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, 17 листопада 2000 року. Однак вирок Ширяївського районного суду Одеської області від 07 грудня 2006 року набрав законної сили лише 13 лютого 2007 року. У звязку з чим на підставі ст. 21 ЗУ «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року та п. 67 Положення «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України», звільнення працівника міліції зі служби в органах внутрішніх справ у звязку з обвинуваченням у вчиненні злочину допускається тільки після вступу в законну силу вироку суду, а тому дату та формулювання причини звільнення вважає здійснено не у відповідності до норм законодавства.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд задовольнити його у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог, проти задоволення адміністративного позову заперечував у повному обсязі, пояснивши, що ОСОБА_1 було звільнено з органів внутрішніх справ за п.64 п.«є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України наказом №264 о/с від 17.11.2000 року за порушення дисципліни. Крім того, у позивача вже було діюче дисциплінарне стягнення сувора догана (Наказ УМВС № 231 від 13.06.2000 року). Згідно матеріалів проведеного службового розслідування, грубе порушення дисципліни виразилось у створенні конфліктної ситуації, знаходячись у форменому одязі, в стані алкогольного спяніння, з працівниками кафе бару «Русана», застосовуючи фізичну силу, що привело до отримання тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_2, ОСОБА_1 факт створення конфліктної ситуації та застосування фізичної сили не заперечував. Також, представник відповідача зазначив, що в порушення ст.ст. 99, 100 КАС України позивачем пропущено строк звернення до суду, що є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову, оскільки ОСОБА_1 був звільнений 17.11.2000 року, а звернувся до суду лише у 2009 році. Отже, посадові особи УМВС України в Одеській області при звільненні діяли в рамках наданих законом повноважень відповідно вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги позивача не є обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 1 вересня 1985 року проходив службу в органах внутрішніх справ, остання посада оперуповноважений карного розшуку Любашівського РВ УМВС України в Одеській області, майор міліції.

Висновком Управління МВС України в Одеській області по матеріалам службового розслідування по заяві гр. ОСОБА_2 про неправомірні дії співробітників Любашівського РВ УМВС України в Одеській області ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 від 18.10.2000 року встановлено, що колишній заступник начальника відділу начальника міліції громадської безпеки Любашівського РВ УМВС України в Одеській області, на момент проведення перевірки оперуповноважений відділу карного розшуку Любашівського РВ УМВС України в Одеській області ОСОБА_1 вчинив грубе порушення дисципліни, яке виразилось у створенні конфліктної ситуації з працівниками кафе-бару «Русана», що привело до отримання тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_2 На момент вчинення даних дій ОСОБА_1 знаходився у форменому одязі працівника органів внутрішніх справ (а.с. 47-48).

Наказом начальника УМВС України в Одеській області за № 264 о/с від 17 листопада 2000 року (а.с. 5) на підставі висновку службового розслідування від 18.10.2000 року та наказу УМВС України в Одеській області за №381 від 18 жовтня 2000 року «Про покарання співробітників Любашівського РВ УМВС України в Одеській області» (а.с. 45), майора міліції ОСОБА_1 звільнено у запас Збройних сил України з посади оперуповноваженого карного розшуку Любашівського РВ УМВС України в Одеській області з 17 листопада 2000 року за порушення п.64 п.«є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (за порушення дисципліни).

Приписами п.1 Глави 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженого Указом Президії Верховної Ради, ПВР УРСР, від 29.07.1991, № 1368-XII, який діяв на момент звільнення позивача, передбачено, що дисципліна осіб рядового і начальницького складу в органах внутрішніх справ полягає в додержанні порядку і правил, установлених законодавством Української РСР та Союзу РСР, присягою, статутами, нормативними актами Міністерства внутрішніх справ Української РСР та Міністерства внутрішніх справ СРСР, що видаються в межах їх повноважень, і наказами начальників органів внутрішніх справ.

З матеріалів адміністративної справи, а саме з висновку службового розслідування від 18 жовтня 2000 року та наказу УМВС України в Одеській області №381 від 18 жовтня 2000 року «Про покарання співробітників Любашівського РВ УМВС України в Одеській області», вбачається, що підставою для звільнення позивача стало порушення дисципліни, що виразилось у створенні конфліктної ситуації з працівниками кафе-бару «Русана», що привело до отримання тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_2

Пунктом 15 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженого Указом Президії Верховної Ради, ПВР УРСР, від 29.07.1991, № 1368-XII, передбачено видом дисциплінарного стягнення, як звільнення, та допускається з дотриманням правил, встановлених для застосування таких стягнень.

Частиною 4 п. 26 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженого Указом Президії Верховної Ради, ПВР УРСР, від 29.07.1991, № 1368-XI, визначений порядок застосування дисциплінарних стягнень в якому зазначено, що перед накладанням стягнення, що оголошується в наказі, від винного береться пояснення (письмове чи усне).

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 частково підтвердив факт події в кафе-барі «Русана», яка мала місце 08.07.2000 року.

Вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 07 грудня 2006 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину передбаченому ч.2 ст.365 КК України, як перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення злочину службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав чи повноважень, які спричинили істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, перевищення влади або службових повноважень, яке супроводжувалося насильством і такими що ображають особисту гідність потерпілого (а.с. 8-10).

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 13 лютого 2007 року позивача визнано засудженим за ч.2 ст.365 КК України до 4 років позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України з випробувальним строком 2 роки (а.с. 6-7).

Відповідно до ст.25 Закону України "Про міліцію" працівник міліції несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність.

Відповідно до підпункту "є" пункту 64 Постанови КМ УРСР "Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" від 29.07.1991, № 114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в органах внутрішніх справ в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Судом не приймаються посилання позивача на те, що його відповідно до наказу начальника УМВС України в Одеській області за № 264 о/с було звільнено у запас Збройних сил за скоєння злочину передбаченого ч.2 ст.365 КК України 17 листопада 2000 року, а вироком Ширяївського районного суду, яким ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні злочину передбаченому ч.2 ст.365 КК України, вступив в законну силу лише 13 лютого 2007 року, у звязку з чим неможливо було приймати наказ про звільнення у запас збройних сил України за п.64 п.«є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за порушення дисципліни) до моменту вступу в законну силу рішення суду щодо порушеної відносно ОСОБА_1 кримінальної справи з огляду на наступне.

Відповідно до п.64 п.«є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни. Дана норма не передбачає звільнення середнього, старшого і вищого начальницького складу у звязку з порушенням відносно особи кримінальної справи.

Пунктом 67 Постанови КМ УРСР "Про затвердження Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" від 29.07.1991, № 114 встановлено, що особи рядового і начальницького складу, засуджені за вчинення злочину (в тому числі і без позбавлення спеціального звання), підлягають звільненню зі служби в органах внутрішніх справ після вступу в законну силу вироку суду.

В даному випадку в разі звільнення особи з органів внутрішніх справ за вчинення злочину, наказ про звільнення ОСОБА_1 приймався на підставі п.64 п.«є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Пунктом 28 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженого Указом Президії Верховної Ради, ПВР УРСР, від 29.07.1991, № 1368-XII, передбачено, що дисциплінарне стягнення повинно бути накладено в строк до одного місяця з того дня, як про проступок стало відомо начальнику, а в разі проведення по цьому проступку службової перевірки чи порушення кримінальної справи - не пізніше одного місяця з дня закінчення службової перевірки чи провадження по кримінальній справі, не рахуючи часу хвороби винного або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення у зв'язку з клопотанням товариського суду повинно бути накладено не пізніше місячного строку з дня надходження рішення товариського суду. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено у період перебування особи у відпустці чи під час її хвороби, або якщо з дня вчинення проступку минуло більше року. В цей строк не включається період проведення дізнання чи попереднього слідства по кримінальній справі, якщо в ході провадження по ній особою рядового або начальницького складу допущено порушення законності.

Разом з тим, пунктом 32 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ Української РСР встановлено, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не рахуючи часу перебування винного у відпустці або його хвороби. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується, але підлягає обліку.

Суд вважає, що позивач був звільнений на підставі п.64 п.«є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (порушення дисципліни) та висновку по матеріалам службового розслідування по заяві гр. ОСОБА_2 про неправомірні дії співробітників Любашівського РВ УМВС України в Одеській області ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, однак жодним чином не на підставі порушення відносно нього кримінальної справи, а посадові особи УМВС України в Одеській області при звільненні діяли в рамках наданих законом повноважень та у відповідності до діючого законодавства України.

Статтею 99 КАС України передбачено, що для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась, або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватись інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 КАС України передбачено, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач дізнався про те, що його було звільнено наказом начальника УМВС України в Одеській області за № 264 о/с від 17 листопада 2000 року з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України на підставі п.64 п.«є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, за порушення дисципліни та висновку по матеріалам службового розслідування по заяві гр.ОСОБА_2 про неправомірні дії співробітників Любашівського РВ УМВС України в Одеській області ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, 17 листопада 2000 року, однак звернувся до суду лише у 2009 року, про що підтвердив позивач в судовому засіданні.

За таких підстав судом не приймаються до уваги твердження позивача щодо набрання законної сили вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 07 грудня 2006 року, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину передбаченому ч.2 ст.365 КК України лише 13 лютого 2007 року, в якості причини пропущення строку звернення до суду з позовом до Головного Управління МВС України в Одеській області про зобовязання змінити формулювання причини та дати звільнення зі служби в органах внутрішніх справ, та зобовязання зарахувати у вислугу років вимушений прогул.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Наведене свідчить про відсутність підстав для зміни формулювання причини та дати звільнення ОСОБА_1 зі служби в органах внутрішніх справ України з 17 листопада 2000 року на 13 лютого 2007 року та зарахування у вислугу років вимушеного прогулу.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 99, 100, 159 - 164, 167, 254, 256 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного Управління МВС України в Одеській області про зобовязання змінити формулювання причини та дати звільнення зі служби в органах внутрішніх справ, та зобовязання зарахувати у вислугу років вимушений прогул відмовити повністю.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Одеського окружного адміністративного суду заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а також подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови складено та підписано суддею 31 березня 2010 року.

Суддя/підпис/ ОСОБА_5

у задоволені позову відмовлено повністю

31 березня 2010 року.