Справа № 2а-5406/10/1670
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2011-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2011 року м. ПолтаваСправа № 2а-5406/10/1670

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Удовіченка С.О.,

при секретарі Саченко Н.С.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві справу за адміністративним позовом Прокурора Кобеляцького району Полтавської області в інтересах держави в особі Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в особі Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Полтавській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення фінансових санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

29 жовтня 2010 року Прокурор Кобеляцького району Полтавської області ( по тексту - прокурор) в особі Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в особі Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Полтавській області (по тексту - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ( по тексту - відповідач, ФОП ОСОБА_3І.) про стягнення фінансових санкцій в розмірі 1700,00 грн.,посилаюсь на те, що під час здійснення Територіальним управлінням Голавтотрансінспекції у м. Києві рейдової перевірки 08.06.2010 в м. Києві транспортного засобу, власником якого є ОСОБА_3, було зафіксовано порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме: здійснювалося перевезення пасажирів на нерегулярних маршрутах Полтава-Кобеляки за договором № 29 від 24.09.2009 замовник ОСОБА_4, без оформлення документів передбачених статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: у водія неоформлений дорожній лист б/н від 08.06.2010 відсутній час відїзду з АТП. 29.06.2010 за результатами розгляду справи про порушення на підставі акту перевірки Територіальним управлінням Голавтотрансінспекції у Полтавській області винесена постанова № 066966 про застосування до ОСОБА_3 фінансових санкцій в розмірі 17000 грн. у відповідності до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Вказував, що ФОП ОСОБА_3 був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням. Також, наголошував, що ФОП ОСОБА_3 постанову про застосування фінансових санкцій отримав 08.07.2010, однак не оскаржував та суму санкції все ж не сплатив.

Відповідач заявлені позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що при проведенні перевірки 08.06.2010 водієм був наданий дорожній лист у якому не був проставлений час виїзду. Вказував, що при здійсненні пасажирських перевезень автомобільним транспортом перевізниками використовуються дорожні листи форми №1-АП, затверджені Міністерством транспорту УРСР 17.06.1989. При цьому наголошував, що у чинному законодавстві відсутні інструкції,якими затверджені вимоги щодо застосування та оформлення дорожніх листів для автобусів, існують лише нормативні акти для вантажівок та легковиків. Також, наголошував, що ніяких негативних наслідків не проставлення у дорожньому листі часу виїзду ні для пасажирів, ні для держави не потягло, тому вважає що складення акту та винесення постанови про застосування фінансових санкцій в розмірі 1700,00 грн. за таке порушення є не співрозмірним.

Прокурор в судове засідання не зявився, надіслав письмову заяву про розгляд справи без його участі, в якій також, просив задовольнити позов в повному обсязі

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, наполягав на задоволенні позову.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи викладені у письмових запереченнях, просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини в адміністративній справі, обєктивно оцінивши надані суду докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 08.06.2010 відповідно до завдання на перевірку від 08.06.2010 № 029761 державними інспекторами Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в м. Києві проведено на маршруті м. Київ - м. Полтава м. Київ перевірку автомобіля НОМЕР_1 власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії ВІС 049387 є ОСОБА_3, під час якої було зафіксовано порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме: перевезення пасажирів на нерегулярних маршрутах Полтава-Кобеляки за договором № 29 від 24.09.2009 замовник ОСОБА_4, без оформлення документів передбачених статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: у водія неоформлений дорожній лист б/н від 08.06.2010 відсутній час відїзду з АТП.

За наслідками перевірки складено акт № 0183091 від 08.06.2010 від підписання якого водій ОСОБА_5 відмовився, про що у акті зроблено відповідний запис.

Позивачем на адресу відповідача було направлено рекомендованим листом повідомлення від 22.06.2010 за № 17-02-08/2045 на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт за актом № 183091 від 08.06.2010, яка призначена на 29.06.2010 о 10 год.

Вказане повідомлення отримано відповідачем 24.06.2010, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення, копія якого долучена до матеріалів справи.

29.06.2010 начальником ТУ Головавтотрансінспекції у Полтавській області ОСОБА_6 винесено постанову про застосування фінансових санкцій №066966 якою до автомобільного перевізника ОСОБА_3, за встановлене перевіркою та зафіксоване у акті від 08.06.2010 порушення: надання послуг з перевезень пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена частиною 1 абзац 3 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", застосовано фінансову санкцію в розмірі 1700 грн..

Постанова була направлена відповідачу разом із супровідним листом від 02.07.2010 № 17-02-08/2254, яка отримана останнім 08.07.2010, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення, копія якого долучена до матеріалів справи.

У звязку із тим, що ФОП ОСОБА_3 постанова про застосування фінансових санкцій не була оскаржена, однак сума фінансових санкцій сплачена не була, то прокурор в інтересах держави в особі Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в особі Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Полтавській області звернувся до суду про стягнення із перевізника суми фінансових санкцій .

Суд, вважає законними та обґрунтованими вимоги про стягнення з відповідача, суми фінансових санкцій враховуючі слідуюче.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт»від 05.04.2001, № 2344-III, автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власні кошти перевезення пасажирів чи(та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 3 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Згідно із статтею 6 цього державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Відповідно до статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт»автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Зокрема, документами для нерегулярних пасажирських перевезень є:

для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Згідно із статтею 1 вказаного Закону, дорожній лист документ установленого зразка для визначення та обліку транспортного засобу.

Відповідно до вимог статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 25 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб'єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб'єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Відповідно до абзацу 2 пункту 27 цього ж Порядку, за наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування фінансових санкцій.

А пунктом 28 Порядку встановлено, що фінансова санкція повинна бути перерахована суб'єктом господарювання на зазначений у постанові рахунок не пізніше ніж протягом п'ятнадцяти днів після отримання ним копії постанови про застосування фінансових санкцій, про що повідомляється орган державного контролю, посадовою особою якого винесено відповідну постанову.

А згідно із пунктом 32 вказаного Порядку скарга на постанову про застосування фінансових санкцій може бути подана до вищого за підпорядкуванням органу державного контролю. Скарга на постанову подається протягом 10 днів після її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин за заявою уповноваженої особи суб'єкта господарювання, щодо якого винесена постанова, строк може бути поновлений керівником органу державного контролю за умови надання заявником документів, що підтверджують наявність поважних причин несвоєчасного подання скарги в установлений строк (тимчасова непрацездатність, засвідчена в установленому порядку, або перебування у відрядженні).

Крім того, право оскарження рішення Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Полтавській області до суду встановлено частиною 2 статті 55 Конституції України.

Як встановлено в ході судового розгляду справи та не спростовано відповідачем, постанова про застосування фінансових санкцій від 29.06.2010 №066966 на час розгляду справи не скасована та є чинною, тому підстав для неврахування її приписів у суду не має.

При цьому, суд зазначає, що предметом спору в даному провадженні є стягнення з відповідача суми заборгованості, а не правомірність застосування фінансових санкцій за порушення спеціального законодавства, а тому заперечення відповідача, в даному випадку, суд вважає неаргументованими.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає постанова про застосування фінансових санкцій підлягає виконанню ФОП ОСОБА_3, а отже сума фінансових санкцій підлягає сплаті.

Згідно із частиною 6 статті Закону України Про автомобільний транспорт, Головна державна інспекція на автомобільному транспорті здійснює державний контроль за додержанням субєктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів законодавчо регульованої сфери, що визначають організацію перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом .

Згідно із частиною 5 статті 121 Конституції України від 28.06.1996, № 254к/96-ВР прокуратура України становить єдину систему, на яку покладаються нагляд за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами.

А частинами 1 та 2 статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України прокурора віднесено до органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до частини 2 статті 361 Закону України Про прокуратуру від 05.11.1991, № 1789-XII, підставою представництва прокурора у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Суд погоджується з тим, що наведені прокурором у позовній заяві мотиви представництва інтересів держави в особі Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в особі Територіальне управління у Полтавській області узгоджуються зі статтею 121 Конституції України, статтею 361 Закону України "Про прокуратуру", і є достатніми для захисту її інтересів шляхом вчинення процесуальної дії по зверненню до суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги прокурора підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача підлягає стягненню сума фінансової санкції в розмірі 1700 грн. 00 грн..

Судові витрати з відповідача не стягуються, оскільки згідно з частиною 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Прокурора Кобеляцького району Полтавської області в інтересах держави в особі Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в особі Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Полтавській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення фінансових санкцій задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) до Державного бюджету України (на рахунок 0002 в УДК у м. Полтаві , банк одержувача: ГУДКУ у Полтавській області, місце знаходження: м. Полтава, МФО 831019 згідно бюджетної класифікації 21081100, символу 106) фінансову санкцію в розмірі 1700 /тисяча сімсот/ гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанову в повному обсязі складено 17 січня 2011 року.

Суддя С.О. Удовіченко