Справа № 826/10903/15
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменко В. В.,

суддів Степанюка А. Г., Шурка О.І.,

за участю секретаря Рипік О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Рожнятівському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Рожнятівському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.06.2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (далі - ПАТ «Укрнафта», відповідач) про зупинення видаткових операцій на розташованих в банках рахунках відповідача.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.06.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В засідання з'явився представник відповідача, який просив залишити оскаржувану постанову без змін.

Представник апелянта, належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з'явився, що у відповідності до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи скарги та подані письмові заперечення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення платником податків перешкод щодо виконання податковим керуючим повноважень, який став підставою для заявлених позивачем вимог, не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи. Крім того, судом встановлено наявність заборони вчиняти дії, спрямовані на виконання повноважень податкового керуючого щодо ПАТ «Укрнафта», а також відсутність повноважень податкового керуючого щодо ПАТ «Укрнафта» в усіх контролюючих органів, окрім податкових керуючих Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що наказом в.о. начальника ДПІ у Рожнятівському районі ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 04.02.2015 року № 40 головного державного ревізора-інспектора сектору погашення заборгованостей ОСОБА_2 було призначено податковим керуючим ПАТ «Укрнафта».

У зв'язку з наявністю у відповідача податкового боргу з плати за користування надрами для видобування нафти та плати за користування надрами для видобування газу в загальному розмірі 187 808 784, 71 грн., включаючи пеню в розмірі 9 149 325, 00 грн., 22.05.2015 року позивачем було прийнято рішення про № 1, яким вирішено здійснити погашення податкового боргу ПАТ «Укрнафта» шляхом стягнення готівки такого платника податків.

На виконання такого рішення, співробітниками податкового органу, в тому числі і зазначеним податковим керуючим ПАТ «Укрнафта», було здійснено виїзд на АЗС №№ 08/009, 08/011, 08/012 та 08/002, що знаходяться у м. Калуш та с. Майдан Івано-Франківській області, які належать ПАТ «Укрнафта». Однак співробітниками вказаних АЗС не було допущено співробітників позивача до вилучення готівки ПАТ «Укрнафта». Зазначені обставини були зафіксовані актом про недопущення вилучення грошових коштів № 478/09-11-230 від 28.05.2015 року.

Крім того, 28.05.2015 року податковим керуючим ПАТ «Укрнафта» було складено акт № 478/09-11-230 про перешкоджання платником податків виконанню повноважень податковим керуючим, в якому також було зафіксовано факт його недопущення до проведення вилучення готівки в рахунок погашення податкового боргу ПАТ «Укрнафта».

Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 91.1 ст. 91 ПК України, керівник контролюючого органу за місцем реєстрації платника податків, що має податковий борг, призначає такому платнику податків податкового керуючого. Податковий керуючий повинен бути посадовою (службовою) особою контролюючого органу. Податковий керуючий має права та обов'язки, визначені цим Кодексом.

При цьому, повноваження податкового керуючого передбачені п. 91.3 ст. 91 ПК України, відповідно до якого податковий керуючий описує майно платника податків, що має податковий борг, в податкову заставу, здійснює перевірку стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі, проводить опис майна, на яке поширюється право податкової застави, для його продажу у випадках, передбачених цим Кодексом, одержує від боржника інформацію про операції із заставленим майном, а в разі його відчуження без згоди контролюючого органу (за умови, коли наявність такої згоди має бути обов'язковою згідно з вимогами цього Кодексу) вимагає пояснення від платника податків або його службових (посадових) осіб. У разі продажу в рахунок погашення податкового боргу майна платника податків, на яке поширюється право податкової застави, податковий керуючий має право отримувати від такого платника податків документи, що засвідчують право власності на зазначене майно.

Також, відповідно до п. 5.6 розділу V Порядку призначення та звільнення, а також функції та повноваження податкового керуючого, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 578, до основні функцій та повноважень податкового керуючого щодо продажу майна, яке перебуває у податковій заставі, та стягнення коштів віднесено, зокрема, вилучення готівкових коштів на підставі рішення суду та забезпечення погашення податкового боргу платника податків за їх рахунок.

Згідно з п. 91.4 ст. 94 ПК України у разі якщо платник податків, що має податковий борг, перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, такий податковий керуючий складає акт про перешкоджання платником податків виконанню таких повноважень у порядку та за формою, що встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та зобов'язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом. Строк, на який можуть бути зупинені видаткові операції, визначається судом, але не більше двох місяців.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.11.2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.01.2015 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.04.2015 року, у справі №826/14102/14 за позовом ПАТ «Укрнафта» до Богодухівської об'єднаної державної податкової інспекції у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу встановлено, що ПАТ «Укрнафта» () перебуває на обліку як платник податків у Міжрегіональному головному управлінні Міндоходів - Центральному офісі з обслуговування великих платників.

При цьому, судом було встановлено, що оскільки платником плати за користування надрами для видобування корисних копалин є ПАТ «Укрнафта», що отримало спеціальні дозволи на користування надрами, призначати такому платнику податків податкового керуючого має контролюючий орган за місцем реєстрації такої юридичної особи, що свідчить про те, що право щодо призначення податкового керуючого/податкових керуючих відповідачу у зв'язку з виникненням податкового боргу саме з плати за користування надрами належить до повноважень виключно Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, встановлені під час розгляду адміністративної справи № 826/14102/14 обставини свідчать про відсутність у позивача (його службових та посадових осіб) повноважень податкового керуючого ПАТ «Укрнафта», оскільки такий податковий керуючий міг бути призначений виключно контролюючим органом за місцем реєстрації такого платника податків, відомостей про що позивачем до матеріалів справи долучено не було.

Разом з тим, відповідно до приписів ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.03.2015 року у справі № 826/4288/15 за позовом ПАТ «Укрнафта» до Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області встановлена заборона територіальним органам Міністерства доходів і зборів та/або територіальним органам Державної фіскальної служби, їх посадовим та службовим особам, крім Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників, приймати рішення про призначення податкових керуючих, вчиняти дії, спрямовані на виконання уже прийнятих рішень про призначення податкових керуючих, а також вчиняти будь-які інші дії, спрямовані на виконання повноважень податкового керуючого.

Зазначеною ухвалою встановлено, що вона набирає чинності з 24.03.2015 року і підлягає негайному виконанню на підставі ч. 5 ст. 118 КАС України. Дана ухвала в апеляційному порядку оскаржена не була.

Тобто, станом на день виїзду співробітників позивача, в тому числі податкового керуючого ОСОБА_2, на АЗС №№ 08/009, 08/011, 08/012 та 08/002 з метою вилучення готівки ПАТ «Укрнафта» (28.05.2015 року), діяли приписи зазначеного рішення суду щодо заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на виконання повноважень податкового керуючого.

З матеріалів справи вбачається, що правовою підставою для стягнення готівки відповідача у рахунок погашення його податкового боргу стало рішення позивача від 22.05.2015 року № 1.

Форма такого рішення була визначена додатком 1 до Постанови Кабінету Міністрів України № 273 від 14.05.2015 року «Деякі питання стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок погашення його податкового боргу».

При цьому, відповідно до положень ч.ч. 1, 5 ст. 52 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», постанови Кабінету Міністрів України, крім постанов, що містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування.

Постанови Кабінету Міністрів України публікуються в Офіційному віснику України, газеті «Урядовий кур'єр», акти Кабінету Міністрів України також оприлюднюються шляхом їх розміщення на офіційному веб-сайті Кабінету Міністрів України.

З наявної в матеріалах справи копії примірника газети «Урядовий кур'єр» вбачається, що текст Постанови Кабінету Міністрів України № 273 від 14.05.2015 року, оприлюднений 19.05.2015 року, був розміщений без додатку 1 до такої Постанови, яким визначено форму рішення про стягнення готівки платника податку у рахунок погашення його податкового боргу.

З огляду на те, що додаток 1 є невід'ємною частиною Постанови Кабінету Міністрів України № 273 від 14.05.2015 року, порядок набуття ним чинності є загальним. Тобто лише з дня опублікування у відповідному офіційному виданні додаток 1 буде вважатися таким, що набрав чинності.

А оскільки станом на 22.05.2015 року (день прийняття позивачем рішення № 1 про стягнення готівки відповідача у рахунок погашення його податкового боргу) такий додаток до Постанови Кабінету Міністрів України № 273 від 14.05.2015 року не був опублікований, тобто не набрав чинності, колегія суддів аналогічно з судом першої інстанції вважає неправомірним прийняте податковим органом рішення про стягнення готівки з ПАТ «Укрнафта» у рахунок погашення його податкового боргу.

Отже, податковим органом безпідставно вчинялись дії по стягненню готівки відповідача.

Відносно вчинення відповідачем перешкод щодо виконання податковим керуючим передбачених ПК України повноважень, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Укрнафта» було допущено співробітників податкового органу на АЗС товариства.

Водночас представникам позивача під час розгляду справи в суді першої інстанції пояснено, що наявні на АЗС готівкові кошти ПАТ «Укрнафта» не належать, що виключає можливість їх стягнення.

Джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів (п. 87.1 статті 87 ПК України).

Відповідно до пп. 87.3.2 п. 87.3 статті 87 ПК України, не може бути використані як джерело погашення податкового боргу платника податків, зокрема, майно, яке належить на правах власності іншим особам та перебуває у володінні або користуванні платника податків, у тому числі (але не виключно) майно, передане платнику податків у лізинг (оренду), схов (відповідальне зберігання), ломбардний схов, на комісію (консигнацію); давальницька сировина, надана підприємству для переробки, крім її частини, що надається платнику податків як оплата за такі послуги, а також майно інших осіб, прийняті платником податків у заставу чи заклад, довірче та будь-які інші види агентського управління.

Водночас, як вбачається з наявної в матеріалах справи копії договору комісії від 30.04.2015 року, укладеного між відповідачем (комісіонер) та ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» (комітент), його умовами передбачалось виконання комісіонером зобов'язання щодо укладення за дорученням комітента та за комісійну плату від свого імені, але за рахунок комітента, договорів про продаж нафтопродуктів.

Зокрема, п. 1.3 вказаного договору передбачалось, що нафтопродукти, передані на комісію для здійснення їх подальшого продажу, а також грошові кошти, отримані комісіонером від продажу нафтопродуктів, є власністю комітента.

Тобто, кошти від продажу нафтопродуктів на вказаних вище АЗС ПАТ «Укрнафта», відповідно до наведених умов договору, не є власними коштами відповідача, у зв'язку з чим, вони не можуть бути використані як джерело погашення податкового боргу ПАТ «Укрнафта».

Доказів протилежного позивачем не надано.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів не вбачає в діях відповідача ознак вчинення ним перешкод в діяльності податкового керуючого.

З огляду на зазначені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення адміністративного позову ДПІ у Рожнятівському районі ГУ ДФС в Івано-Франківській області.

Доводи, наведені позивачем, викладеного не спростовують, а тому колегією суддів відхиляються.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно відмови у задоволенні позовних вимог, через що постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 8, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року № 7 колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Рожнятівському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.06.2015 року по справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Рожнятівському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.06.2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: А.Г. Степанюк

О.І. Шурко

Повний текст ухвали виготовлено 01.09.2015 року.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Степанюк А.Г.

Шурко О.І.