Справа № 2-а-77/11
Суддя: Годованець І. А.
Дата ухвалення: 2011-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 2-а-77/11
П О С Т А Н О В А

08.02.2011 Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі :

головуючого Годованець Іван Алімович

при секретарі Гарбар С.І.

з участю:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Устинівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області про зобовязання вчинити певні дії та визнання дій неправомірними,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачем подано до суду позов до управління праці та соціального захисту населення Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області про зобовязання вчинити певні дії та визнання дій неправомірними.

Вимоги мотивуються тим, що відповідачем в порушення ст.48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у 2009-2010 роках, частково виплачено щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Відповідачем в порушення ст.13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захистуу 2009-2010 роках частково виплачено разова грошова допомога.

В судовому засіданні позивач та представник позивача настоюють на позовних вимогах як на законних та обґрунтованих.

В судовому засіданні представники відповідача позовні вимоги не визнають як незаконні та необґрунтовані.

Заслухавши сторони, ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Передбачений ч.2 ст.99 КАС України встановлений для звернення до адміністративного суду за захистом прав свобод та інтересів шестимісячний строк позивачем пропущений з причин зміни в цивільному законодавстві про підсудність справ повязаних з соціальними виплатами і клопотання позивача про поновлення процесуального строку підлягає задоволенню відповідно до ст.102 КАС України, так як зазначені в клопотанні причини визнаються поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Частиною 4 статті 171 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захиступередбачено, що особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У ч. 2 ст. 71 КАС України вказано, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, є інвалідом 1 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, що підтверджується відповідними посвідченням: серії Б № 324820,(а.с. 7).

Представниками відповідача у судовому засіданні визнано той факт, що позивач перебуває у на обліку як інвалід війни 1 групи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, до інвалідів війни належать інваліди з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обовязків військової служби, повязаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

Статтею 13 Закону, передбачено, що щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Зміни, що вносилися в дану редакцію вищевказаної норми рішеннями Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року та № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнані неконституційними.

Суд приходить до висновку, що ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захистудіє в редакції, визначеної Законом України від 25.12.98 р.

Статтею 171 Закону передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Судом зясовано, що ОСОБА_1 є інвалідом війни 1 групи, а тому має право на отримання щорічної допомоги до 5 травня, згідно ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту. Згідно заперечення на позов управління праці та соціального захисту населення Устинівської районної державної адміністрації ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу до 5 травня у 2009-2010 роках отримував відповідно до Постанови Кабінету Міністрів Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2009 році відповідно до Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та Постанови Кабінету Міністрів України "Про жертви нацистських переслідувань, Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2010 році відповідно до Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань, що не узгоджується з вищевказаними нормами закону. Тому, суд вважає дії (бездіяльність) відповідача щодо виплати позивачу разової грошової допомоги як інваліду 1 групи в менших розмірах ніж передбачено вищевказаними нормативними актами є незаконною.

Посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 07.04.2010 № 299 Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2010 році відповідно до Законів України, "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про жертви нацистських переслідуваньта Постанову Кабінету Міністрів України від 12.03.2009 № 183 Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2009 році відповідно до Законів України, "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідуваньє незаконними та необгрунтованими.

Згідно з положеннями частини 4 статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Суд вважає за необхідне зазначити, що право позивача на отримання щорічної грошової допомоги у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком не залежить від наявності чи відсутності грошових коштів та належного фінансування, таке право надане державою і закріплено Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Оскільки таке право декларовано державою, то, відповідно, держава, через створені нею органи, в даному випадку органи соціального захисту населення, і несе обовязок по своєчасній та повній виплаті допомоги саме у розмірах, які нею ж визначені та закріплені в Законі України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання щорічної грошової допомоги як інвалід війни 1 групи у розмірах встановлених Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, має статус учасника ліквідації наслідків аварії першої категорії та є інвалідом 1 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, що підтверджується відповідними посвідченнями: серії Б № 324820, серії А № 115992 (а.с. 7,8).

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, які є інвалідами 1 групи, виплачується у розмірі пяти мінімальних заробітних плат. При цьому, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Із змісту ст. 1 Закону, не вбачається будь-яких обмежень щодо можливості застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми статті 48.

Запереченням на позов встановлено, що відповідачу у 2009-2010 роках виплачено щорічну допомогу на оздоровлення за кожен рік по 120-00 грн.

Позивач має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, нормативні акти, якими керувався відповідач з приводу обчислення позивачу щорічної допомоги на оздоровлення, не містили обмежень щодо застосування ст. 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Оскільки, ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в 2009-2010 роках будь-яких рішень із цих питань не приймали, то, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає не постанова Кабінету Міністрів України, а саме стаття 48 цього Закону.

Отже, дії відповідача щодо виплати позивачу допомоги на оздоровлення за 2009-2010 роки у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України № 562, є незаконною з урахуванням положень ст. 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, сум допомоги, фактично виплачених на користь позивача, та розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на момент виплати позивачу.

Суд вважає за необхідне зазначити, що право позивача на отримання щорічної грошової допомоги у розмірі пяти мінімальних заробітних плат не залежить від наявності чи відсутності грошових коштів та належного фінансування, таке право надане державою і закріплено Законом України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Оскільки таке право декларовано державою, то, відповідно, держава, через створені нею органи, в даному випадку органи соціального захисту населення, і несе обовязок по своєчасній та повній виплаті допомоги саме у розмірах, які нею ж визначені та закріплені в Законі.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання щорічної грошової допомоги на оздоровлення у розмірах, встановлених Законом України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а оскільки відповідачем вказане право не визнається, то цим порушуються права позивача.

Судові витрати у справі віднести на рахунок Державного Бюджету України.

Керуючись ст.ст. 160-165 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати незаконними дії (бездіяльність) управління праці та соціального захисту населення Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області щодо невиплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги як інваліду війни 1 групи в 2009 році, 2010 році, у розмірі, визначеному ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 за 2009 рік, 2010 рік щорічну разову грошову допомогу, як інваліду війни 1 групи відповідно до ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захистута ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуванняз урахуванням раніше проведених за цей період виплат.

Визнати незаконними дії (бездіяльність) управління праці та соціального захисту населення Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області щодо невиплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення у 2009 році, 2010 році як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду 1 групи, у розмірі визначеному ст. 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік, 2010 рік як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду 1 групи відповідно до ст. 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням раніше проведених за цей період виплат.

Судові витрати у справі віднести на рахунок Державного Бюджету України.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Устинівський районний суд на протязі десяти днів з дня проголошення цієї постанови.

Суддя: підпис.

Копія вірна.

Суддя Устинівського

районного суду ОСОБА_5