Справа № 466/8732/14-а
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року Справа № 876/2223/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Глушка І.В.,

суддів Большакової О.О., Макарика В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 30.12.2014 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити дії, -

встановив:

05.12.2014 р. позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова (далі - Управління) та просить суд :

- визнати протиправними дії Управління щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті на користь позивача щомісячних державних пенсій відповідно до розмірів, передбачених ст. ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-12, з врахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат;

- зобов'язати Управління здійснити ОСОБА_1, починаючи з 01.01.2014 року перерахунок та виплату щомісячної основної державної пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків, як інваліду 3-ї групи, встановленій за захворюванням пов'язаним із наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, в розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до ч.4 ст. 54, ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та з врахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати, з урахуванням вже проведених виплат;

- зобов'язати Управління здійснити ОСОБА_1, починаючи з 01.01.2014 року перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як інваліду 3-ї групи, встановленій за захворюванням пов'язаним із наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, в розмірі 50% мінімальних пенсій за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до ч.1 ст. 50, ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та з врахуванням ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати, з урахуванням вже проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що йому, як особі яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інваліду третьої групи, інвалідність пов'язана з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щомісячно повинна нараховуватись та виплачуватись пенсія в розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, що віднесені до 1 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія для інвалідів 3-ї групи у розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком.

Однак, відповідач в порушення норм закону не нараховував та не виплачував йому пенсію у відповідному розмірі.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 30.12.2014 р., у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ст. 197 КАС України розгляд даної справи судом апеляційної інстанції здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - скасувати, з наступних підстав.

Так, колегією суддів встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_1 (а.с.8).

Відповідно до Довідок МСЕК Серії ААА № 840524 та Серії ААВ № 869096 позивачеві встановлено третю групу інвалідності на строк до 01.12.2019 р. внаслідок захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС (а.с.9-10).

З матеріалів справи також вбачається, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова і отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІІ групи, пов'язаного з Чорнобильською катастрофою.

Протиправна бездіяльність відповідача щодо не проведення перерахунку та виплати додаткової пенсії та підвищення до пенсії стала підставою звернення до суду за захистом порушених прав.

Перевіряючи законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Так, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991р. №796-XII (далі - Закон України №796-XII) (в редакції, що діяла на момент звернення до суду).

Відповідно до ст.49 Закону України № 796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до положень ст.14 Закону України № 796-XII до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи належать інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу.

Статтею 54 Закону України № 796-XII визначені підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії І та у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.5 ст.54 Закону України № 796-XII в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком.

Згідно з ч.1 ст.50 Закону України № 796-XII, особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст.53 Закону України № 796-XII, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, та щомісячна компенсація сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачуються повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачеві спірні виплати проводились у розмірах, визначених постановами Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. №530 та від 16.07.2008р. №654.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що при визначенні розміру підвищення до пенсії та додаткової пенсії позивачеві - застосуванню підлягають ст.50 та ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Окрім того, слід зазначити, що Управлінням не враховано, що Кабінету Міністрів України надавалось право встановлювати порядок та розмір пенсійних виплат, передбачених ст.ст. 50, 54 Закону України №796-XII протягом 2011-2013 років, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України, відповідно до положень Законів України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" від 23.12.2010р. № 2857-VI, "Про Державний бюджет України на 2012 рік" від 22.12.2011р. № 4282-VI, "Про Державний бюджет України на 2013 рік" від 06.12.2012р. № 5515-VI відповідно. Рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року таку законодавчу практику визнано такою, що відповідає Конституції України.

Однак, Законом України "Про Державний бюджет на 2014 рік" від 16.01.2014р. №719-VII такої норми не передбачено.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 31.07.2014р. № 1622-VII Прикінцеві положення Закону України №719-VII доповнено п.6-7 яким встановлено, зокрема, що норми і положення статей 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік. Вказаний Закон України набирав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, тобто з 03.08.2014р.

Таким чином, в період з 01.01.2014р. по 02.08.2014р. при нарахуванні та виплаті підвищення до пенсії та додаткової пенсії у відповідності до ст.50 та ст.54 Закону №796-XII застосуванню підлягають положення вказаних статей, а не підзаконні нормативно-правові акти, якими керувалось Управління.

Згідно із абзацом 8 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012 року нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Водночас, відповідно до пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше".

Підсумовуючи вказане, колегія суддів приходить до висновку, що лише починаючи з 03.08.2014 року, розміри пенсій передбачених ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" обмежується вимогами Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" від 16.01.2014р. в редакції Закону України від 31.07.2014 р., який підлягає застосуванню з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, положення ч.3 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", на переконання колегії суддів не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого крім передбаченого ч.1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком. Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Тому застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Крім того, надаючи правову оцінку заявленому ОСОБА_1 клопотанню про поновлення строку звернення до суду із позовними вимогами, суд апеляційної інстанції вважає, що такий підлягає поновленню, як пропущений з поважних причин, з огляду на наступне.

Так, згідно ч.1 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В силу ч.1 ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Беручи до уваги вищенаведені процесуальні норми КАС України та наявні у матеріалах справи письмові докази, зокрема виписки з карток стаціонарного лікування, записи про амбулаторне лікування тощо (а.с.17-34), суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 з поважних причин пропущено строк на звернення до суду із позовними вимогами, а тому такий підлягає поновленню.

Враховуючи вказане, колегія суддів приходить до переконання щодо неправомірності дій відповідача та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату позивачу недорахованих сум державної пенсії та додаткової пенсії відповідно до статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, відповідно до ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у період з 01.01.2014р. по 02.08.2014р.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 30.12.2014 р. по справі № 466/8732/14-а - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду в частині позовних вимог за період з 01.01.2014 року.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова щодо не нарахування та невиплати на користь ОСОБА_1, як особі, віднесеній до категорії I, інваліду ІII групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, державної пенсії по інвалідності в розмірі 6 (шести) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50 (п'ятдесят) відсотків мінімальної пенсії за віком, згідно ст.ст.50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року, з урахуванням ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та виплачених сум.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Львова провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1, як особі, віднесеній до категорії I, інваліду ІII групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, державної пенсії по інвалідності в розмірі 6 (шести) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50 (п'ятдесят) відсотків мінімальної пенсії за віком, згідно ст.ст.50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року, з урахуванням ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.В. Глушко

Судді О.О. Большакова

В.Я. Макарик