Справа № 2а-2056/11/0970
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2011-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2011 р. Справа № 2a-2056/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Тимощука О.Л.

при секретарі Маковійчук С.М.,

за участю:

прокурора - Попової О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: прокурора м.Коломиї в інтересах держави - Пенсійного фонду України в особі управління Пенсійного фонду України у м. Коломиї

до відповідача: Приватного вищого навчального закладу "Коломийський коледж комп'ютерних наук"

про стягнення заборгованості в сумі 51445,73 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор м.Коломиї в інтересах держави - Пенсійного фонду України в особі Управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї звернувся в суд з адміністративним позовом до Приватного вищого навчального закладу "Коломийський коледж комп'ютерних наук" про стягнення заборгованості по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 51445,73 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 та п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» Приватний вищий навчальний заклад "Коломийський коледж комп'ютерних наук" (надалі - відповідач) є страхувальником та платником єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, який зобовязаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок. Відповідач зобовязаний був сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Однак, в порушення вимог вищенаведеного Закону, за період з січня по квітень 2011 року відповідачем не сплачено задекларовані до сплати суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, внаслідок чого заборгованість відповідача перед Пенсійним фондом України станом на 10.06.2011 р. становила 51445,73 грн., в тому числі заборгованість зі сплати єдиного внеску становила 51371,06 грн., борг по штрафним санкціям та пені за несвоєчасну та не в повному обсязі сплату єдиного внеску становив 74,67 грн.

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в адміністративному позові. Просили позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду адміністративної справи повідомлявся завчасно та належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судових повісток, наявних в матеріалах справи (а.с.30,39). Правом подання заперечення не скористався, заяв та клопотань від відповідача про розгляд справи без участі представника чи про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повторного неприбуття відповідача, який не є субєктом владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, розглянувши позовну заяву, дослідивши та оцінивши надані суду письмові докази та інші матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей, що містяться у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 10.06.2011 року, Приватний вищий навчальний заклад "Коломийський коледж комп'ютерних наук" є юридичною особою, яку зареєстровано виконавчим комітетом Коломийської міської ради Івано-Франківської області 11.02.1998 року (а.с. 22,23).

В судовому засіданні встановлено, що відповідач станом на 01.01.2011 року перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Коломиї, є страхувальником та зобов'язаний сплачувати внески на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень - Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», набрав чинності з 01.01.2011 року, крім пунктів, що набирають чинності 01.01.2014 року.

Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону визначено, що з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, вважаються платниками єдиного внеску.

Частиною 1 статті 67 Конституції України передбачено, що кожен зобовязаний сплачувати податки та збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Розмір єдиного внеску та пропорції його розподілу за видами загальнообовязкового державного соціального страхування визначені статтею 8 вищенаведеного Закону.

Відповідно до частини 5 статті 8 Закону єдиний внесок для платників, зазначених у пункті 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у відсотках до визначеної абзацом першим пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (за винятком винагороди за цивільно-правовими договорами) відповідно до класів професійного ризику виробництва, до яких віднесено платників єдиного внеску, з урахуванням видів їх економічної діяльності.

Базою нарахування єдиного внеску є суми нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

В судовому засіданні встановлено, що клас професійного ризику виробництва відповідача становить "3", а тому розмір єдиного внеску, визначений положеннями ч. 5 ст. 8 даного Закону, становить 36,78 %.

Крім цього, єдиний внесок для платників, зазначених в абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону (крім військових частин та органів, які виплачують грошове забезпечення особам, зазначеним у пункті 9 частини першої статті 4 цього Закону), встановлюється у розмірі 33,2 відсотка визначеної абзацом другим пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Частиною 7 статті 8 Закону визначено, що єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 2, 6 - 8 частини першої статті 4 Закону, встановлюється у розмірі 3,6% визначеної п.1 ч. 1 ст. 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Також частиною 12 Закону передбачено, що єдиний внесок для платників, зазначених у пункті 11 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 2 відсотки суми допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Згідно із частиною 13 цього ж Закону єдиний внесок для підприємств, установ і організацій, в яких працюють інваліди, встановлюється у розмірі 8,41 відсотка визначеної пунктом 1 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску для працюючих інвалідів.

Таким чином, як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, відповідач є платником єдиного внеску за ставками 36,78%, 8,41 % ,33,2%, 3,6% та 2%.

Приписами ч. 8 ст. 9 вищенаведеного Закону встановлено, що платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом для відповідача відповідно до Закону є календарний місяць.

Крім цього, порядок нарахування єдиного внеску визначається Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 08.10.2010 року № 22-2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 року за № 1014/18309.

Відповідно до пункту 3.1 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування платники єдиного внеску зобов'язані формувати та подавати до органів Пенсійного фонду звіт не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом є календарний місяць.

Частиною 12 статті 9 даного Закону зазначено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до пп. 4.3.6 п. 4.3 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженої постановою Пенсійного фонду України від 27.09.2010 року № 21-5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 27.10.2010 року за №994/18289, нараховані за відповідний базовий звітний період суми єдиного внеску сплачуються платником не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом, незалежно від виплати заробітної плати та інших виплат, на суми яких нараховується єдиний внесок. Базовим звітним періодом є календарний місяць.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме: звітів за січень, лютий, березень та квітень 2011 року про нарахування єдиного внеску, карток особового рахунку платника єдиного внеску, за період з 01.01.2011 року по 08.06.2011 року відповідачем самостійно задекларовані та не сплачені суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за ставками 36,78%, 8,41 % ,33,2%, 3,6% та 2% (а.с. 15-19).

Пунктом 7 частини 1 статті 13 Закону встановлено, що Пенсійний фонд та його територіальні органи мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена територіальними органами Пенсійного фонду України у випадках, передбачених цим Законом, вважається недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (ч. 3 ст. 25 вищенаведеного Закону).

Частиною 10 статті 25 вказаного Закону встановлено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Згідно із частиною 16 статті 25 даного Закону строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

В судовому засіданні встановлено, що позивачем 01.04.2011 року прийнято рішення №113 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, згідно з яким до відповідача застосовано штраф в розмірі 60,70грн., та нараховано пеню в розмірі 13,97 грн. (а.с.21). Вказане рішення отримане відповідачем 05.05.2011 року, що підтверджується копією поштового повідомлення про вручення (а.с.20).

Таким чином сума визначеної та узгодженої недоїмки відповідача зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, з врахуванням фінансових санкцій та пені, що застосовані пенсійним органом становить 51445,73 грн.

Враховуючи те, що відповідачем не надано суду доказів добровільної сплати заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 51445,73 грн., суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного вищого навчального закладу "Коломийський коледж комп'ютерних наук" (ідентифікаційний код 23925812) на користь управління Пенсійного фонду в м.Коломиї заборгованість по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з січня по квітень 2011 року в розмірі 51445 (п'ятдесят одна тисяча чотириста сорок п'ять гривень) 73 копійки.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_2

Постанова складена в повному обсязі 26.07.2011 року.