Справа № 810/2044/15
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2015-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2044/15 Головуючий у 1-й інстанції: Виноградова О.І.
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Романчук О.М.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Київської митниці Державної фіскальної служби на постанову Київського окружного адміністративного суду від 08 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна Бліц» до Київської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фортуна Бліц», звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Київської митниці Державної фіскальної служби, в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 17 листопада 2014 року №125130012/2014/110233/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 125130012/2014/00243.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 08 липня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення яким в задоволенні позову відмовити. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Київської митниці Державної фіскальної служби - задовольнити частково, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 08 липня 2015 року - змінити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 201 КАС України суд апеляційної інстанції змінює рішення суду першої інстанції якщо воно правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права та/або судом вирішено не всі позовні вимоги або питання.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що подані позивачем до митного органу документи є такими, що повною мірою ідентифікують оцінювані товари та містять об'єктивні і достовірні дані, що піддаються обчисленню та підтверджують їх ціну, що підлягає сплаті на користь продавця, тобто підтверджують митну вартість зазначених товарів за ціною договору. Судом зазначено, що крім іншого відповідачем не надано суду жодного документа на підтвердження застосування ним послідовно 2, 3, 4 та 5 методу визначення митної вартості товарів.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що рішення відповідача №125130012/2014/110233/2 про застосування шостого (резервного) методу та картка відмови в прийнятті митної декларації № 125130012/2014/00243 є незаконними та необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини, що мають значення для справа, надано належну оцінку доказам у справі, проте порушені норми матеріального права, а саме, помилково застосовано норми Митного кодексу України від 11 липня 2002 року N 92-IV, який втратив чинність з набранням чинності Митного кодексу України від 13 березня 2012 року N 4495-VI.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 14 серпня 2013 року позивач зареєстрований як юридична особа, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців № 843360.

01 жовтня 2013 року між позивачем (покупець) та Компанією "Sоlifinance OU", Естонія (продавець) укладено контракт № 03-10/2013-ЕЕ, за умовами якого продавець зобов'язався продати, а покупець - купити продукцію в асортименті, кількості та за цінами, визначеними специфікаціями або додатками до контракту, які є невід'ємною частиною контракту.

Згідно з п.2. Контракту ціни на товар встановлюються в доларах США (USD) або Евро (EUR) та включають в себе вартість тари, пакування та маркування. Загальна вартість контракту складає 500 000,00 USD.

На виконання умов названого Контракту позивач ввозив на територію України передбачений ним товар (олію).

17 листопада 2014 року позивачем ввезено на митну територію України товар - олію оливкову, торгівельна марка Рафаель Сальгадо Extra Virgen (першого холодного віджиму) 0,25 л., 0,5 л., 0,75 л., 1л.; олію оливкову, торгівельна марка Рафаель Сальдаго 0,5 л.; олія оливкова торгівельна марка Рафаель Сальдаго Extra Virgen (першого холодного віджиму) 0,25 л., олія оливкова торгівельна марка Рафаель Сальдаго Extra Virgen (першого холодного віджиму) 0,5 л.

Позивачем митна вартість товарів була визначена за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), а саме: олії оливкової, торгівельна марка Рафаель Сальгадо Extra Virgen (першого холодного віджиму) (овальна бутилка) 0,25 л. - 0,22 Евро за одиницю; олії оливкової, торгівельна марка Рафаель Сальгадо Extra Virgen (першого холодного віджиму) (овальна бутилка) 0,5 л. - 0,39 Евро за одиницю; олії оливкової, торгівельна марка Рафаель Сальгадо Extra Virgen (першого холодного віджиму) (овальна бутилка) 0,75 л. - 0,57 Евро за одиницю; олії оливкової, торгівельна марка Рафаель Сальгадо Extra Virgen (першого холодного віджиму) (овальна бутилка) 1 л. - 0,73 Евро за одиницю; олії оливкової, торгівельна марка Рафаель Сальгадо Extra Virgen (першого холодного віджиму) (скляний кувшин) 0,25 л. - 0,24 Евро за одиницю; олії оливкової, торгівельна марка Рафаель Сальгадо Extra Virgen (першого холодного віджиму) (скляний кувшин) 0,5 л. - 0,43 Евро за одиницю; олії з виноградної кісточки торгівельна марка Рафаель Сальгадо 0,5 л. - 1,30 Евро за одиницю.

З метою митного оформлення цих товарів, позивачем до відповідача було подано вантажно-митну декларацію № 125130012/2014/417583 та зазначені в графі 44 цієї декларацій наступні документи: Картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами 125/2013/0001462 від 10.10.2013; Зовнішньоекономічний Договір № 03-10/2013-ЕЕ від 01.10.2013року; Міжнародна автомобільна накладна (СМЮ №103029 від 12.11.2014; ДМВ метод 1;252; документ, що підтверджує вартість перевезення товару - Довідка про транспортні витрати від 13.11.2014; Інвойс (рахунок фактура) продавця №1153/14 від 12.11.2014; пакувальний лист №1153/14 від 12.11.2014; Інші некласифіковані документи - код 2730 від 12.11.2014 кількість - 3 (три) документа; Спеціфікація №11 від 12.11.2014; прайс-лист виробника №26/14 від 12.11.2014 з відміткою Естонської торгово-промислової палати; лист ексклюзив ТМ Рафаель Сальгадо; сертифікат якості; копія митної декларації країни відправлення №14РЬ302010Е0114042 від 12.11.2014.

Тобто позивачем наданий вичерпний перелік документів зазначених в п.2 ст. 53 Митного кодексу України.

Згідно з повідомленням від 17.11.2015 митним органом витребувано від декларанта додаткові документи, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договорам (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; оплата за попередні поставки; видаткові накладні.

Як зазначає відповідач, підставою для витребування від декларанта додаткових документів стало те, що під час митного оформлення спрацювала автоматизована система аналізу та управління ризиками за напрямом митної вартості, яка видала відомості про те, що у попередні періоди подібний товар розмитнювався за більшою митною вартістю, ніж задекларував позивач.

У відповідь позивачем було подано до відповідача наступні документи: видаткові накладні; прайс-лист виробника №26/14 від 12.11.2014 з відміткою Естонської торгово-промислової палати; копію митної декларації країни відправлення; докази сплати за попередні поставки; Спеціфікацію до Договору №11 від 12.11.2014.

Поряд з цим 17 квітня 2014 року відповідачем було прийнято рішення № 125130012/2014/110233/2, яким скоригова митну вартість імпортованих позивачем товарів за шостим (резервним методом), а саме: олії оливкової, торгівельна марка Рафаель Сальгадо Extra Virgen (першого холодного віджиму) (овальна бутилка) 0,25 л., 0,5л., 0,75л., 1л.; олії оливкової, торгівельна марка Рафаель Сальгадо Extra Virgen (першого холодного віджиму) (глечик) 0,25 л., 0, 5л. - 2, 2561 Евро за одиницю; олії з виноградної кісточки торгівельна марка Рафаель Сальгадо 0,5 л. - 3, 1200 Евро за одиницю.

Згідно рішення, відповідач зазначив, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, оскільки декларантом не подано додаткові документи для підтвердження митної вартості; методи за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовуються у зв'язку з невиконанням вимог ст.ст. 59-60 МК України; методи згідно з ст.ст. 62-63 МК України не застосовуються у зв'язку з відсутністю інформації наявної в митному органі.

Також 17 квітня 2014 року оформлено картку відмови у митному оформленні №125130012/2014/00243.

Вважаючи зазначені рішення протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

В силу приписів статті 318 Митного кодексу України митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема: код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 Митного кодексу України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами 4 та 5 статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 Митного кодексу України).

Статтею 57 Митного кодексу України передбачено методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту.

Статтею 53 кодексу визначено документи, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

Тобто, з аналізу частин 1 та 1 статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Кодекс містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Також, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Аналіз положень частини 3 статті 53, частин 1, 2 та 5 статті 54, статті 58 Митного кодексу України надає підстави для висновку про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Орган доходів і зборів має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють органу доходів і зборів законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині другій статті 53 Митного кодексу України.

Крім того, пунктами 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства. У випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.

Згідно з частиною 3 статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Як вказує відповідач та підтверджується матеріалами справи приводом для витребування митним органом додаткових документів стало те, що під час митного оформлення спрацювала автоматизована система аналізу та управління ризиками за напрямом митної вартості, яка показала, що у попередні періоди подібний товар розмитнювався за більшою митною вартістю, ніж задекларував позивач.

Колегія суддів апеляційної інстанції відзначає, що у документах, якими оформлено консультації між декларантом та митним органом, та рішеннях митного органу про коригування митної вартості відсутні будь-які відомості про те, що позивач у декларації митної вартості зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості, або що надані митному органу документи містили розбіжності. Таких даних митним органом суду не надано.

Як було встановлено судом позивачем було подано митному органу вичерпний перелік документів визначений п.2 ст. 53 Митного кодексу України, при цьому будь-які обмеження для визначення митної вартості задекларованого товару за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України відсутні.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до статті 361 Митного кодексу України з метою запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи органи доходів і зборів застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю. При цьому, управління ризиками - робота органів доходів і зборів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Цілями застосування системи управління ризиками є, зокрема: запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи; забезпечення більш ефективного використання наявних у органів доходів і зборів ресурсів та зосередження їх уваги на окремих згрупованих об'єктах аналізу ризику, щодо яких є потреба у застосуванні окремих форм митного контролю або їх сукупності, а також у підвищенні ефективності митного контролю (областях ризику); прискорення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Поряд з цим суд апеляційної інстанції зауважує, що орган доходів і зборів при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень.

Та обставина, що в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками є інформація про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за ціною договору щодо ідентичних товарів, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованій системі аналізу та управління ризиками.

Наведені висновки в повній мірі узгоджуються із висновками Вищого адміністративного суду України, викладеними в ухвалі від 16 квітня 2015 року у справі №К/800/67953/14.

Крім того, за приписами частин 1 - 3 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Як було встановлено судом, позивачем було подано до митного органу первинні та частково витребувані документи, які повною мірою ідентифікували оцінювані товари

Поряд з цим, як зауважено судом першої інстанції та не спростовано відповідачем останнім не надано суду жодного документа на підтвердження застосування ним послідовно наступних видів визначення митної вартості товарів.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення відповідача №125130012/2014/110233/2 про застосування шостого (резервного) методу та картка відмови в прийнятті митної декларації № 125130012/2014/00243 є необґрунтованими.

Поряд з цим, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було помилково застосовано норми права, зокрема, Митного кодексу України від 11 липня 2002 року N 92-IV, оскільки останній втратив чинність з набранням чинності Митного кодексу України від 13 березня 2012 року N 4495-VI, водночас спірні правовідносини виникли у листопаді 2014 року.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є правильним по суті вирішення справи, проте судом помилково застосовано норми матеріального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Київської митниці ДФС - задовольнити частково, постанову Київського окружного адміністративного суду від 08 липня 2015 року - змінити, зазначивши, що адміністративний позов задоволено на підставі норм права наведених в мотивувальній частині цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 201, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Київської митниці Державної фіскальної служби - задовольнити частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 08 липня 2015 року - змінити, зазначивши, що адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна Бліц» задоволено на підставі норм права наведених в мотивувальній частині цієї постанови.

В решті постанову Київського окружного адміністративного суду від 08 липня 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

О.М. Романчук

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 03.09.2015 року.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Глущенко Я.Б.

Романчук О.М.