Справа № 7832/09/1570
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2010-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 7832/09/1570
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2010 року

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Марина П.П.,

при секретарі Кравець Я.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «МІС» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 10.04.2009 року, та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МІС» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, та зобовязання вчинити певні дії. Уточнивши позовні вимоги, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси № /0 від 10.04.2009 року про нарахування податку на прибуток та штрафних санкцій; визнати протиправними дії ДПІ у Приморському районі м. Одеси стосовно опису активів ТОВ «МІС» згідно акту опису активів, на які поширюється право податкової застави від 03 вересня 2009 року № 55/24-1002, та реєстрації обтяжень у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, та зобовязати ДПІ у Приморському районі м. Одеси здійснити дії щодо скасування у Державному реєстрі рухомого майна запису, внесеного на підставі акту опису активів, на які поширюється право податкової застави від 03 вересня 2009 року № 55/24-1002 про реєстрацію обтяження рухомого майна. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ТОВ «МІС» щодо не віднесення суми 83350, 02 грн. до складу валових доходів у травні 2008 року та завищення валових витрат за три квартали 2008 року на 69458, 00 грн., ніяких порушень податкового законодавство не допускало. На момент здійснення перевірки у бухгалтерському обліку ТОВ «МІС» у сумі рахунку 6852, рахувалась заборгованість перед ПП «Дисконт ЮТ» у сумі 83350, 02 грн., яка виникла на підставі договору про відступлення права вимоги від 26.10.2006 року, відповідно до якого ПП «Вотум плюс» передав ПП «Дисконт ЮТ» право вимоги з ТОВ «МІС» боргу у розмірі 83350, 02 грн. Усі господарські операції були належним чином відображені у податковому та бухгалтерському обліку підприємства, згідно з діючим законодавством. Так на підставі п.п.11.2.1 п.11.2. ст. 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», сума 69458, 00 грн. була включена до складу валових витрат підприємства. Вказівки працівників ДПІ про те, що ТОВ «МІС» повинно було у травні 2008 року виключити з валових витрат суму боргу та збільшити валові доходи підприємства на цю ж суму, у звязку з ліквідацією ПП «Дисконт ЮТ» не мають правового підґрунтя. Окрім того, ТОВ «МІС» про факт ліквідації ПП «Дисконт ЮТ» стало відомо після надання на ознайомлення акту № 5596/23-3/32153034 від 31.03.2009 року. Таким чином підприємство не мало можливості до перевірки зробити коригування сум валових витрат та валових доходів.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд задовольнити його у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, пояснивши, що ТОВ «МІС» не віднесено до складу валового доходу у травні 2008 року вартість безоплатно отриманих товарів за загальну суму 83350, 02 грн., яка рахується станом на 30.09.2008 року по рахунку бухгалтерського обліку 6852 «Розрахунки з іншими кредиторами» по підприємству ПП«Дисконт ЮТ», яке ліквідовано та знято з обліку Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси від 13.05.2008 року за № 2/27-08-562, в органі державної реєстрації від 23.05.2008 року № 7019359. Таким чином, у відповідності до п.п. 4.1.6 п.4.1. ст. 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» №334-ВР від 28.12.1994 року сума заборгованості 83350, 02 грн. для підприємства боржника ПП«Дисконт ЮТ» є безоплатно наданим товаром з віднесенням суми заборгованості з урахуванням ПДВ до складу валового доходу у податковому періоді, в якому виявлено порушення. В результаті чого до складу валового доходу в травні 2008 року позивачем не віднесено суму в складі безоплатно отриманих товарів на суму 83350, 02 грн. Отже, у відповідності до п.п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», сума заборгованості 83350, 02 грн. для підприємства боржника ПП«Дисконт ЮТ» є безповоротно наданою допомогою, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши положення чинного законодавства, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 12.08.2002 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради зареєстровано товариство з обмеженою відповідальністю «МІС», що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи Серії А 01 № 509112 (а.с. 40).

Відповідно до ст.11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 року №509-XII (зі змінами та доповненнями) органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), крім Національного банку України та його установ (далі - платники податків); здійснювати контроль наявністю свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, з наступною передачею матеріалів про виявлені порушення органам, які видали ці документи, торгових патентів.

31.03.2009 року головними державними податковими ревізор інспекторами Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, та старшим державним податковим ревізор інспектором Приморському районі м. Одеси ОСОБА_4І на підставі направлень № 000367/317 від 26.02.2009 року (а.с. 83), №000416/372 від 12.03.2009 року(а.с.87), № 000454/427 від 20.03.2009 року(а.с. 84), наказів № 346 від 12.03.2009 року(а.с. 88) та №402 від 20.03.2009 року (а.с. 85) проведено планову перевірку ТОВ «МІС» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2005 року по 30.09.2008 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2005 року по 30.09.2008 року, за результатами якої складено акт № 5596/23-3/32153034 від 31.03.2009 року (а.с. 6-35).

За результатами перевірки встановлено порушення відповідачем п.п. 4.1.6 п.4.1. ст. 4; пп. 4.1.1 п. 4; п.5.1. ст. 5 п.5.9. ст. 5, пп.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 року, № 334/94-ВР (в редакції Закону України N283/97-ВР від 22.05.97 року), в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 38 557, 00 грн.

10 квітня 2009 року на підставі акту перевірки №5596/23-3/32153034 від 31.03.2009 року прийнято податкове повідомлення рішення № /0 від 10.04.2009 року про нарахування податку на прибуток у сумі 38486, 00 грн. та штрафних санкцій у розмірі 15768, 00 грн. (а.с. 36).

Судом не приймаються до уваги твердження відповідача стосовно не віднесення ТОВ «МІС» до складу валового доходу у травні 2008 року вартості безоплатно отриманих товарів за загальну суму 83350, 02 грн., у звязку з ліквідацією та зняття з обліку Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси, в органі державної реєстрації приватного підприємства «Дисконт ЮТ» з оглядку на наступне.

Судом встановлено, що 20 лютого 2006 року між ПП «Вотум плюс» та ТОВ «МІС» укладено договір № 08-ПВХ, за умовами якого ПП «Вотум плюс» бере на себе обовязки по науково технічній розробці маркетингових досліджень «ПОЛІВІНІЛХЛОРІД СИРОВИНА, ТОВАР»(а.с. 63-64).

За актом здачі прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000003 від 30.09.2006 року виконавцем були проведені роботи позивачу на загальну вартість робіт 83 350, 02 грн.(а.с. 67).

Як вбачається з матеріалів справи, 26 жовтня 2006 року ПП «Вотум плюс» за договором про відступлення права вимоги передав ПП«Дисконт ЮТ» право вимоги з ТОВ «МІС» боргу у розмірі 83 350, 02 грн.(а.с. 38-39).

Згідно з ч.2. ст.104 ЦК України, юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

13.05.2008 року за № 2/27-08-562 ПП«Дисконт ЮТ» ліквідовано та знято з обліку Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси, та 23.05.2008 року в органі державної реєстрації від № 7019359.

Відповідач повязує припинення ПП«Дисконт ЮТ» як юридичної особи із виникненням у позивача безповоротної фінансової допомоги.

Аналіз положень глави 19 розділу V книги 1 ЦК України, з урахуванням положень глави 18 розділу V книги 1 ЦК України, дає підстави зробити висновок, що законодавець не повязує закінчення перебігу позовної давності із настанням певної події, а саме з припиненням юридичної особи. Такий висновок походить з правової природи позовної давності, а саме того, що позовною давністю є певний строк, тобто певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Разом з тим, з наведеного відповідачем обґрунтування закінчення перебігу строку позовної давності у звязку з припиненням юридичної особи, випливає, що під позовною давністю відповідач розуміє не строк, а термін, тобто певний момент у часі, з настанням якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. За своєю правовою природою ці поняття є різними, про що прямо свідчать приписи ст. 251 ЦК України.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктом 4.1.6. п.4.1. ст.4 Закон України "Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994, № 334/94-ВР (в редакції Закону України N 283/97-ВР від 22.05.97), передбачено, що валовий дохід включає доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, у вигляді сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді, крім їх надання неприбутковим організаціям згідно з пунктом 7.11 статті 7 цього Закону та у межах таких операцій між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи, крім випадків, визначених у частині четвертій статті 3 Закону України "Про списання вартості несплачених обсягів природного газу".

Пунктом 1.23 вказаного закону встановлено, що безоплатно надані товари (роботи, послуги) - це:

- товари, що надаються платником податку згідно з договорами дарування, іншими договорами, які не передбачають грошової або іншої компенсації вартості таких матеріальних цінностей і нематеріальних активів чи їх повернення, або без укладення таких угод;

- роботи та послуги, які надаються платником податку без вимоги про компенсацію їх вартості;

- товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею в її виробничому або господарському обороті.

Відповідачем під час судового розгляду даної справи не було надано жодного доказу щодо наявності у позивача інформації стосовно факту припинення ПП«Дисконт ЮТ».

Таким чином, позиція відповідача щодо наявності в діях позивача порушення вимог п.п.4.1.6. п.4.1. ст.4 Закону є помилковою та такою, що не відповідає вимогам закону, оскільки строк позовної давності по зобовязаннях позивача перед ПП«Дисконт ЮТ» на час винесення оскаржуваного рішення ще не сплив, тобто у позивача не виникло безповоротної фінансової допомоги.

Окрім того, Закон України "Про оподаткування прибутку підприємств» не містить передумовою для включення суми заборгованості до складу валового доходу таких підстав як припинення юридичної особи.

Щодо другого порушення позивачем - п. 5.1, ст. 5 Закону в частині віднесення до складу валових витрат суми безоплатно отриманих товарів за півріччя 2008 року, в сумі 83350, 02 грн., суд зазначає наступне.

У відповідності до п.п. 5.1., 5.2. ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств», валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. До складу валових витрат включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Суд вважає, що підстави для визначення відповідачем такого порушення є ті самі, що й підстави для визначення порушення пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону, а саме наявність непогашеної заборгованості перед ПП«Дисконт ЮТ» в сумі - 83350, 02 грн. При цьому правова природа цієї заборгованості відповідачем однозначно не визначена. Так, відповідно до Акту перевірки, ця заборгованість визначається і як безнадійна заборгованість, і як безповоротна фінансова допомога.

Стосовно наявності ознак безповоротної фінансової допомоги, то судом вже було надано оцінку безпідставності такої позиції відповідача стосовно заборгованості позивача перед ПП«Дисконт ЮТ».

Щодо наявності ознак безнадійної заборгованості, то відповідно до п. 1.25 ст. 1 Закону безнадійна заборгованість визначається як заборгованість, яка відповідає будь-якій з наведених нижче ознак: заборгованість по зобов'язаннях, за якою минув строк позовної давності;

- прострочена заборгованість, яка виявилася непогашенною внаслідок недостатності майна фізичної особи, за умови, що дії кредитора, направлені на примусове стягнення майна позичальника, не призвели до повного погашення заборгованості;

- заборгованість, яка виявилася непогашеною внаслідок недостатності майна:

- фізичної особи, на яке відповідно до закону може бути спрямовано стягнення;

- фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності або юридичної особи, оголошених банкрутами у порядку, встановленому законом, або при їх ліквідації (зняття з реєстрації як суб'єкта підприємницької діяльності);

- заборгованість, яка виявилася непогашеною внаслідок недостатності коштів, одержаних від продажу на відкритих аукціонах (публічних торгах) майна позичальника, переданого у заставу як забезпечення зазначеної заборгованості, за умови, що інші юридичні дії кредитора щодо примусового стягнення іншого майна позичальника не призвели до повного покриття заборгованості;

- заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв'язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажору), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством;

- прострочена заборгованість померлих фізичних осіб, а також визнаних у судовому порядку безвісно відсутніми, померлими або недієздатними, а також прострочена заборгованість фізичних осіб, засуджених до позбавлення волі.

З наведеного вбачається безпідставність посилання відповідача на наявність у позивача безнадійної заборгованості.

Стосовно наявності порушення вимог п.5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону, то, з урахуванням позиції суду щодо відсутності підстав для зарахування заборгованості позивача перед ПП«Дисконт ЮТ» до безнадійної заборгованості чи безповоротної фінансової допомоги, відповідачем не наведено нормативного обґрунтування обов'язку позивача виключити у травні 2008 року цю заборгованість зі складу своїх валових витрат і на підставі пп. 4.1.6 п. 4.1. ст. 4 Закону включити їх собі у валовий дохід.

Разом з тим, з аналізу положень пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону випливає, що до складу валових витрат включаються не лише суми сплачених витрат, а ще й суми нарахованих витрат, зазначених в цій нормі.

Відтак, позиція відповідача щодо наявності в діях позивача порушення вимог п.5.1, ст. 5 Закону є помилковою та такою, що не відповідає вимогам закону.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправними дій ДПІ у Приморському районі м. Одеси стосовно опису активів ТОВ «МІС» згідно акту опису активів, на які поширюється право податкової застави від 03 вересня 2009 року № 55/24-1002, та реєстрації обтяжень у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та зобовязаня ДПІ у Приморському районі м. Одеси здійснити дії щодо скасування у Державному реєстрі рухомого майна запису, внесеного на підставі акту опису активів, на які поширюється право податкової застави від 03 вересня 2009 року № 55/24-1002 про реєстрацію обтяження рухомого майна, суд звертає увагу на наступне.

Судом встановлено, що 03 вересня 2009 року ДПІ у Приморському районі м. Одеси прийнято акт опису активів, на які поширюється право податкової застави № 55/24-1002 (а.с.76-77), та здійснено реєстрацію обтяження рухомого майна, що підтверджується копією ОСОБА_2 про реєстрацію в Держаному реєстрі обтяжень рухомого майна № 24594439 від 07.09.2009 року (а.с. 75).

Пунктом 8.1 ст. 8 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000, № 2181-III передбачено, що з метою захисту інтересів бюджетних споживачів активи платника податків, що має податковий борг, передаються у податкову заставу.

Згідно п.п. 8.2.1., 8.2.2. ст.8 Закону України № 2181-III, право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Законом, суми податкового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, наступного за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Законом, суми податкового зобов'язання, визначеної контролюючим органом, - з дня, наступного за останнім днем граничного строку такого погашення, визначеного у податковому повідомленні. Право податкової застави поширюється на будь-які види активів платника податків, які перебували в його власності (повному господарському віданні) у день виникнення такого права, а також на будь-які інші активи, на які платник податків набуде прав власності у майбутньому, до моменту погашення його податкових зобов'язань або податкового боргу.

Пунктом 5.4.1. ст.5 Закону України № 2181-III, узгоджену суму податкового зобов'язання, не сплачену платником податків у строки, визначені цією статтею, визнано сумою податкового боргу платника податків.

Пункт 5.2.4. п. 5.2 ст.5 вказаного Закону передбачає, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення.

Окрім того, п.п.5.2.5. п. 5.2. ст. 5 встановлює право платника податків оскарження до суду рішення контролюючого органу про нарахування податкового зобов'язання у будь-який момент після отримання відповідного податкового повідомлення.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку щодо відсутності у відповідача правових підстав для опису активів ТОВ «МІС» та реєстрації обтяжень у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, оскільки правомірність податкового повідомлення-рішення № /0 від 10.04.2009 року про нарахування податку на прибуток у сумі 38486, 00 грн. та штрафних санкцій у розмірі 15768, 00 грн., на момент опису активів та реєстрації обтяження рухомого майна ТОВ «МІС», розглядається в суді, тому зазначене зобовязання є неузгодженим до розгляду справи по суті, а тому дії співробітників ДПІ у Приморському районі м. Одеси булі протиправними та такими, що перевищували їх службові повноваження.

Судом не приймаються до уваги посилання відповідача на абз.2 п.п. 8.2.1., 8.2.2. ст.8 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" в якості підстави для реєстрації обтяжень рухомого майна ТОВ «МІС», оскільки в даному випадку мова йде про несплату у строки, встановлені цим Законом, суми податкового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні діяти тільки на підставах, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Приймаючи до уваги вищевикладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159 - 164, 167, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «МІС» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 10.04.2009 року, та зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси № /0 від 10.04.2009 року про нарахування податку на прибуток та штрафних санкцій.

Визнати протиправними дії ДПІ у Приморському районі м. Одеси стосовно опису активів ТОВ «МІС» згідно акту опису активів, на які поширюється право податкової застави від 03 вересня 2009 року № 55/24-1002, та реєстрації обтяжень у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Зобовязати ДПІ у Приморському районі м. Одеси здійснити дії щодо скасування у Державному реєстрі рухомого майна запису, внесеного на підставі акту опису активів, на які поширюється право податкової застави від 03 вересня 2009 року № 55/24-1002 про реєстрацію обтяження рухомого майна.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Одеського окружного адміністративного суду заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а також подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови складено та підписано суддею 05 лютого 2010 року.

Суддя /підпис/ ОСОБА_5

.