Справа № 466/204/15-а
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2015-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 року Справа № 876/7484/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Старунського Д.М.,

з участю секретаря Волошин М.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Перхач С.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2015 року про залишення частини позовних вимог без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова про стягнення та перерахунок соціальних виплат, відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

У січні 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова (далі - відповідач) про зобов'язання зарахувати роботу на Виробничо-комерційному українсько-словацькому підприємстві «РАМО лтд» в період з 19.09.1992 року по 01.08.1995 року до загального трудового стажу; зобов'язати здійснити перерахунок пенсії з 01.07.2011 року з врахуванням роботи на Виробничо-комерційному українсько-словацькому підприємстві «РАМО лтд»; стягнути моральну шкоду в сумі 112056 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2015 року адміністративний позов залишено без розгляду в частині вимог за період з 01.07.2011 року по 05.07.2014 року.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати і зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з 01.07.2011 року.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суми пенсій, не одержаних своєчасно з вини органу, що призначає чи виплачує пенсію, виплачуються без обмеження будь-яким строком. Крім того, хвороба позивача унеможливила здійснення захисту його прав та інтересів у суді.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що згідно ст.ст. 99, 100 КАС України позивач пропустив строк звернення до суду та не навів поважних причин пропуску такого строку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з таких мотивів.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Проте право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким як строки давності, обмеження доступу неповнолітніх і осіб, що страждають психічними розладами, тощо (рішення Європейського суду з прав людини у справі «З та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Як зазначив Верховний суд України в постанові від 10.12.2013 року відповідно до частини другої статті 87 Закону № 1788 суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Буквальне тлумачення наведеної норми права дає підстави вважати, що ця норма закону стосується вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини ПФУ.

Таке ж правило закріплене частиною другою статті 46 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у якій йдеться про те, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Крім того, позивач у 2013 році звертався до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, тобто знав про порушення своїх прав, проте оскаржив дії органу пенсійного фонду в суді тільки в 2015 році.

Щодо твердження позивача про неможливість захисту своїх інтересів у суді у зв'язку з хворобою, колегія суддів зазначає, що законодавець встановив можливість брати участь в адміністративному процесі особисто або через свого представника, якому надаються повноваження на ведення справи в суді (ст. 56, 59 КАС України).

Враховуючи те, що документи про лікування позивача датуються 2011 роком, останній мав можливість скористатись правом на представника, проте такого зроблено не було.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195,198,200,205,206,254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2015 року у справі № 466/204/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді М.П.Кушнерик

Д.М.Старунський

Повний текст ухвали виготовлений 02 вересня 2015 року.