Справа № 2-10103/11
Суддя: Шевченко І. І.
Дата ухвалення: 2011-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Кагарлицький районний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2011 року Кагарлицький районний суд Київської області під головуванням судді Шевченко І.І., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Кагарлик справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС Кагарлицького взводу ДПС при УДАІ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серія АІ1 №065864 по справі про адміністративне правопорушення від 08.06.11 р., відповідно до якої ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 260 грн., посилаючись на те, що 08.06.2011 року приблизно о 19.00 годині він рухався автомобілем НОМЕР_1 в м. Кагарлик. Приблизно в цей час автомобіль яким він керував, був зупинений інспектором ДПС, який представився як - ОСОБА_2.

Як виявилось, причиною зупинки стало порушення ним, за думкою інспектора, вимог пункт 15.9 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП, а зупинка та стоянка на посадковій площадці для зупинок маршрутних транспортних засобів.

Притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є незаконним, недоведеним і необгрунтованим з наступних підстав.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

КУпАП закріплений принцип, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Однак, всупереч вказаним вимогам інспектором ДПС під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не було враховано факту,що зупинку здійснено ним поза межами дії вказаного знаку.

Так, інспектором ДПС було зафіксовано факт зупинки, а не стоянки на узбіччі дороги Київ- Знам'янка на відстані понад 30 метрів від посадкового майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобі. При цьому ним жодним чином не порушено вимоги ні п.п «д» ні пункту «е» п.15.9 Правил дорожнього руху.

Факт порушення ним зупинки та стоянки поза межами майданчику зазначено в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 2.12 Наказу МВС України від 26.02.09 за N 77 «Про затвердження Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» розгляд справи розпочинається з представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права й обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення, заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Однак, йому лише було вказано, на необхідність проставляння підписів у визначених інспектором місцях. Жодних положень ст. 268 КупАП та ст. 63 Конституції України йому ніхто не роз'яснював, ні при складанні протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, ні при розгляді справи по суті.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Однак, винесена відповідачем постанова не відповідає вказаним вимогам, оскільки посадовими особами ДАІ не було надано жодної оцінки наведених ним аргументів.

Крім того, відповідно до положень ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення має містити посилання на нормативний акт, який передбачає відповідальність за вчинене правопорушення. Однак, протокол від 08.06.11 року містить лише посилання на п.15.9, що містить 11 посилань на місце, де заборонена зупинка. В протоколі не міститься посилання який саме пункт ним порушено.

Також, відповідно до п.1.6 Розпорядження МВС України №466 від 29.05.09 вказано, що працівникам ДАІ необхідно виключити випадки складання відносно водіїв транспортних засобів адміністративних протоколів без доведення їхньої вини чи достатніх доказів допущення ними порушень ПДР (фото-, відеоматеріалів, показів свідків тощо). Однак, його вина у вчиненні правопорушення доводиться лише записом до протоколу. Свідків вчинення ним вказаного правопорушення в протоколі не зазначено.

Ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Крім цього, ч.3 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги, а відповідно до ч. 4 коментованого кодексу, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на викладене, постанова серія All №119436 від 10.05.2011 р. по справі про адміністративне правопорушення прийнята з порушеннями Конституції та вищезазначених норм діючого законодавства України, тому є необгрунтованою та незаконною.

Позивач в судове засідання не зявився та подав до суду заяву, в якій просить проводити засідання у його відсутність, свої позовні вимоги підтримує повністю, постанову скасувати та провадження по справі закрити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить розписка про вручення судової повістки, причини неявки в суд не повідомив, а тому суд вважає, що відповідач в засідання суду не з'явився без поважних причин і ухвалює постанову на підставі наявних в справі матеріалів.

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заявлений позов задовольнити.

В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 08 червня 2010 року о 19 год. 17 хв. на адміністративній дорозі Київ Знамянка, керуючи автомобілем марки Opel Astra, державний номерний знак НОМЕР_2, здійснив зупинку та стоянку на посадковій посадці для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив вимоги 15.9 ПДР України, був зупинений інспектором, яким, в свою чергу було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АІ1 № 362637 від 08.06.2011 року.

На підставі протоколу інспектором було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії АІ1 № 065864 від 08.06.2011 року, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 260 гривень.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів тощо.

Відповідно до статті 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою. Згідно ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості. Протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, в ньому робиться запис про це.

Відповідно до вимог ст. 283 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин ( дата, час, місце, суть вчиненого правопорушення), установлених при розгляді справи, зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, прийняте по справі рішення.

Позивач в судовому засіданні не визнав своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що встановлює презумпцію вини субєкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються.

З аналізу вказаної правової норми випливає, що, для застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу, відповідачу необхідно встановити та підтвердити доказами факт допущення ним зазначеного правопорушення.

Відповідачем не було зібрано обєктивних доказів на підтвердження вини позивача та не доведено правомірність його використання для фіксування правопорушень.

Крім того, п.2.2 «Інструкції з організації провадження діловодства у справах про адміністративне правопорушення правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженого наказом Міністерства Внутрішніх справ України від 22.10.2003 року № 117, що «з урахуванням потреби в більш повних доказах у справі про адміністративне правопорушення необхідно прагнути до залучення свідків будь якого правопорушення».

Докази мають велике значення для правильного вирішення справи, адже на основі доказів ґрунтується повне, всебічне і обєктивне зясування обставин даної справи.

З огляду на викладене, суди повинні визначати територіальну підсудність вказаних справ відповідно до частини другої статті 19 КАС України, за правилами якої такі адміністративні справи вирішуються адміністративними судами за місцем проживання (перебування, знаходження) позивача.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено в установленому законом порядку. З цього випливає, що тягар доведення провини покладається на інспектора ДАЇ, який виніс постанову про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази, що давали можливість зробити висновки суду про винність позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому дана постанова підлягає до скасування за відсутності події та складу адміністративного правопорушення та провадження по справі необхідно закрити.

Відповідно до ст.. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Враховуючи викладене, керуючись ст.. 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, п. 2.2 «Інструкції з організації провадження та діловодства у правах про адміністративні порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх справ України від 22.10.2003 року № 1217, Правила дорожнього руху, Кодексом України про адміністративні правопорушення, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора ДПС Кагарлицького взводу ДПС при УДАІ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Постанову серії АІ1 № 065864 по справі про адміністративне правопорушення від 08.06.2011 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 260 грн. скасувати та провадження по справі закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя І.І. Шевченко