Справа № 821/2281/15-а
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/2281/15-а
15 год. 53 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю., за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3

до Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

ОСОБА_3 (позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення Цюрупинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області № 4503-17 від 09.06.15 про визначення суми податкового зобовязання за платежом: транспортний податок з фізичних осіб в сумі 25000 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не враховано положень ст. 13 Податкового кодексу, а саме що відповідачем, як власником транспортного засобу ОСОБА_4 Крузер 200 білого кольору вже сплачується транспортний податок у вигляді акцизного збору протягом останніх 7 років, у складі вартості нафтопродуктів, які він придбавав через мережу АЗС. Позивач вважає введення транспортного податку подвійним оподаткуванням, що є незаконним та таким, порушує конституційні принципи та принципи встановлені Податковим кодексом України з оподаткування громадян. Крім того, стаття 58 Конституції України закріплює принцип сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Позивач ОСОБА_3, прибувши в судове засідання 19.08.15, пояснив, що знаходиться в тяжкому фінансовому становищі та не має можливості сплачувати транспортний податок, є інвалідом третьої групи та має на утриманні дитину інваліда дитинства. Купуючи автомобіль в 2013 році позивач не міг уявити, що буде введено транспортний податок. А тому вважає, що його треба було застосовувати лише через 5 років, тобто у 2020 році.

Представник позивача просить задовольнити позов. Додатково представник позивача послався на відсутність доказів того, що позивач використовує легковий автомобіль, оскільки об'єктом оподаткування транспортним податком є легкові автомобілі, які використовуються до 5 років.

Представник відповідача прибув в судове засідання, заперечує проти позову, посилається на те, що спірне податкове повідомлення-рішення є законним та прийнятим відповідно до діючого податкового законодавства України. Просить в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали та заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд встановив:

Громадянин ОСОБА_3 придбав у серпні 2013 року новий автомобіль ОСОБА_4 Крузер 200 (обєм двигуна 4461 куб. см).

09 червня 2015 року Цюрупинською обєднаною державною податковою адміністрацією Головного управління Державної фінансової служби у Херсонській області було прийнято податкове повідомлення рішення №4503-17 про визначення ОСОБА_3 суми податкового зобовязання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб у сумі 25000 грн. згідно з підпунктом 54.3.3. пункту 54.3 ст.54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 267.6.2. пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

У відповідності до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України..

Відповідно до Закону України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи» внесені зміни до Податкового кодексу України, в результаті чого введено в дію статтю 267 «Транспортний податок» .

Пунктом 267.1 статті 267 Кодексу визначено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні, згідно з чинним законодавством, власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Кодексу є об'єктами оподаткування. Об'єкт оподаткування - легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

База оподаткування - є легковий автомобіль (підпункт 267.3 статті 267 Кодексу). Згідно пункту 267.4 статті 267 Кодексу ставка транспортного податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування. Для транспортного податку базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 Кодексу).

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Строки сплати податку для фізичних осіб - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Цюрупинською обєднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Херсонській області отримано відповідь на запит від 03.04.2015 №6/47-465 від Цюрупинського РЕП ДАІ Херсонської області про те, що фізичною особою ОСОБА_3 зареєстрований автомобіль Toyota Land Cruser 200 2013 року випуску обємом двигуна 4461 куб.см. Отже, позивач є платником транспортного податку.

Доводи позивача про подвійне оподаткування суд вважає такими, що не знайшли свого підтвердження при розгляді справи. Та обставина, що позивач здійснює купівлю через мережу АЗС нафтопродуктів не свідчить про те, він є платником акцизним податку .

Платниками акцизного податку відповідно до ст. 212 ПКУ є особи, які виробляють підакцизні товари (продукцію) на митній території України, у тому числі з давальницької сировини, або які ввозять підакцизні товари (продукцію) на митну територію України, або які реалізують конфісковані підакцизні товари (продукцію), підакцизні товари (продукцію), визнані безхазяйними, підакцизні товари (продукцію), за якими не звернувся власник до кінця строку зберігання, та підакцизні товари (продукцію), що за правом успадкування чи на інших законних підставах переходять у власність держави, якщо ці товари (продукція) підлягають реалізації (продажу) в установленому законодавством порядку, особи - суб'єкти господарювання роздрібної торгівлі, які здійснює реалізацію підакцизних товарів, оптові постачальники електричної енергії, виробники електричної енергії, які мають ліцензію на право здійснення підприємницької діяльності з виробництва електричної енергії і продають її поза оптовим ринком електричної енергії, особа - власник ввезеного на митну територію України вантажного транспортного засобу, що переобладнується у легковий автомобіль, з якого справляється акцизний податок, тощо.

Згідно ст. 213 ПКУ об'єктами оподаткування акцизним податком є операції з: реалізації вироблених в Україні підакцизних товарів (продукції); реалізації та/або передачі в межах одного підприємства підакцизних товарів (продукції) з метою власного споживання, промислової переробки, своїм працівникам, а також здійснення внесків підакцизними товарами (продукцією) до статутного капіталу; ввезення підакцизних товарів (продукції) на митну територію України; реалізації конфіскованих підакцизних товарів (продукції), підакцизних товарів (продукції), визнаних безхазяйними, підакцизних товарів (продукції), за якими не звернувся власник до кінця строку зберігання, та підакцизних товарів (продукції), що за правом успадкування чи на інших законних підставах переходять у власність держави; реалізації або передачі у володіння, користування чи розпорядження підакцизних товарів (продукції), що були ввезені на митну територію України із звільненням від оподаткування до закінчення строку, визначеного законодавством, відповідно до пункту 213.3 статті 213 цього Кодексу; обсяги та вартість втрачених підакцизних товарів (продукції), що перевищують встановлені норми втрат з урахуванням пункту 214.6 статті 214 цього Кодексу; . реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів; оптового постачання електричної енергії; переобладнання ввезеного на митну територію України транспортного засобу у підакцизний легковий автомобіль.

Враховуючи викладене, позивач не підпадає під перелік платників акцизного податку.

Доводи позивача про те, що відповідачем не доведено факту використання позивачем його легкового автомобіля суд вважає необґрунтованими, оскільки позивач не заперечує того, що він є власником автомобіля. Саме власникові відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування - це юридично закріплена можливість власника щодо господарського, підприємницького, культурно-побутового використання майна та вилучення з нього корисних властивостей власником чи уповноваженими особами.

Норми ст. 267 ПКУ не визнано такими, що суперечать Конституції, отже, вони є діючими та такими, що підлягають виконанню на всій території України. Кожна особа зобов'язана сплачувати встановлені ПКУ податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього кодексу.

Податкове законодавство України грунтується на принципу соціальної справедливості податки та збори встановлюються відповідно до платоспроможності платників податків. Введення транспортного податку розширило коло предметів розкоші як об'єктів оподаткування та сприяло находженню коштів до Державного бюджету України у зв'язку із додатковим оподаткуванням визначених транспортних засобів, дозволило збільшити надходження до Державного бюджету України, частково відновити соціальну справедливість.

Посилання позивача на тяжкий майновий стан не звільняє його від обовязку сплати транспортного податку, суд не має відповідної компетенції на звільнення платника податків від сплати відповідних податків або на зменшення цих податків. Установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються Верховною Радою України, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх компетенції, визначених Конституцією України та законами України.

На підставі викладеного, судом не встановлено наявності неправомірних дій Держаної податкової інспекції у м. Херсоні ДФС у Херсонській області при формуванні податкового повідомлення-рішення, позовні вимоги позивача не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства та відсутні правові підстави для задоволення позову.

Законом України від 19 вересня 2013 року N 590-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", який набрав чинності 23 жовтня 2013 року, статтю 4 Закону про судовий збір доповнено частиною третьою такого змісту: "Під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги".

Судовий збір по даній справі складає 1827 грн. Під час подання адміністративного позову позивач сплатив 10 % судового збору за вимогу майнового характеру - 182 грн. 70 коп., тому суд достягує з нього недоплачену суму судового збору 1644 грн. 30 коп.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України. суд

постановив:

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову про скасування податкового повідомлення-рішення Цюрупинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області № 4503-17 від 09.06.15.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідн. код НОМЕР_1) до Державного бюджету 1644 грн. 30 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 01 вересня 2015 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 8.3