Справа № 816/1774/15
Суддя: Р.І. Молодецький
Дата ухвалення: 2015-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/1774/15

Полтавський окружний адміністративний суд колегією у складі:

головуючого судді Молодецького Р.І.,

суддів Гіглави О.В. , Іваненка С.А. ,

за участю:

секретаря судового засідання Мекенченко М.А.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2 юстиції України ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотек" до Державного реєстратора реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_5, Державної реєстраційної служби України, ОСОБА_2 юстиції України, третя особа: Публічне акціонерне товариство "Банк Форвард", про визнання дій протиправними та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Полтавського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотек" до Державного реєстратора реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_6, Державної реєстраційної служби України, ОСОБА_2 юстиції України, третя особа: Публічне акціонерне товариство "Банк Форвард", про визнання реєстраційних дій державного реєстратора протиправними та скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, що розташоване за адресою: Полтавська область, місто Миргород, вулиця Гоголя, будинок 72 (індексний номер 18973879 від 30 січня 2015 року 12:13:50, номер запису про право власності 8562681 від 26 січня 2015 року 15:41:01).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що державним реєстратором було порушено порядок здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та безпідставно було прийнято рішення про державну реєстрацію, оскільки у нового власника відсутні документи, які є підставою для реєстрації права власності у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач - державний реєстратор реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 надала до суду письмові заперечення, в яких зазначила, що відповідачем було зареєстровано заяву про державну реєстрацію права власності від ПАТ "Банк Форвард" № 9921564 від 26 січня 2015 року відносно об'єкта нерухомого майна нежитлового приміщення, розташованого за адресою м. Миргород, вул. Гоголя, 72. В той же час, відповідно до наказу ОСОБА_2 юстиції України від 02.04.2013 року № 607 зазначена заява входить до категорії заяв, рішення по яким приймає державний реєстратор прав Державної реєстраційної служби України, тому вказана заява була передана на розгляд до Державної реєстраційної служби України. 30 січня 2015 року державним реєстратор Укрдержреєстру ОСОБА_6 було прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Саме на підставі вказаного рішення відповідачем було проведено державну реєстрацію права власності за ПАТ "Банк Форвард". З огляду на викладене в письмових запереченнях, відповідач вважає, що він не є належним відповідачем по даній справі, а отже позовні вимоги відносно нього задоволенню не підлягають.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, 29 липня 2015 року надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач - ОСОБА_2 юстиції України у письмових запереченнях зауважив, що позивачем до відповідачів: Державної реєстраційної служби України, ОСОБА_2 юстиції України, не заявлено жодних вимог, до того ж, державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Тому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог до Державної реєстраційної служби України, ОСОБА_2 юстиції України.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 юстиції України.

Відповідачі - Державний реєстратор прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_6, Державна реєстраційна служба України у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені.

Третьою особою Публічним акціонерним товариством "Банк Форвард" подано до суду письмові заперечення, в яких третя особа зазначила, що державному реєстратору під час реєстрації права власності на нерухоме майно було подано документи відповідно до вимог пункту 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: договір іпотеки № 014-7 від 12.08.2011, свідоцтво від 09.01.2015, яким підтверджується факт передачі вимоги про усунення порушень іпотекодавцю ТОВ "Вікотек", нотаріальне завірення тексту вимоги про усунення порушень, вручення ТОВ "Вікотек" вимоги про усунення порушень, завершення 30-денного строку з моменту отримання письмової вимоги іпотекодержателем (ТОВ "Вікотек"). Отже, на думку ПАТ "Банк Форвард", останній набув право власності на предмет іпотеки, оскільки задовольнив таким шляхом забезпечену іпотекою вимогу як іпотекодержатель. Тому, третя особа, з підстав, викладених у письмових запереченнях, просила суд відмовити у задоволенні позову.

Третя особа у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена, 28 серпня 2015 року надала суду клопотання про розгляду справи без участі ПАТ "Банк Форвард".

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача ОСОБА_2 юстиції України, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

26.09.2006 за ТОВ Вікотек було зареєстровано право власності на магазин за адресою: Полтавська область, м. Миргород, 72, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 08.09.2006, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно /а. с. 7-8, 20-21/.

12.08.2011 між Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_7 Стандарт" (Іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вікотек" (Іпотекодавець), що діє в якості майнового поручителя за виконання зобов'язань Публічним акціонерним товариством "Світ Електроніки" (Позичальник), укладено договір іпотеки № 014-7 /а. с. 10-16/, за умовами якого Іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 15.07.2011 № 005-3 передає Іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення, магазин, загальною площею 244,8 кв. м., що знаходиться за адресою: Полатвська область, місто Миргород, вулиця Гоголя, будинок за номером 72.

Обтяження на підставі договору іпотеки від 12.08.2011 зареєстровано у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 12.08.2011, про що свідчать відомості з вказаного реєстру /а. с. 18/.

У відповідності до змін і доповнень до Статуту Публічного акціонерного товариства ОСОБА_7 Стандарт (ідентифікаційний код 34186061), зареєстрованих 07.10.2014, Публічне акціонерне товариство "Банк "Форвард" (ідентифікаційний код 34186061) є правонаступником усіх прав та обовязків Публічного акціонерного товариства ОСОБА_7 Стандарт /а. с. 114-125/.

26.01.2015 Публічним акціонерним товариством "Банк "Форвард" подано до Реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права приватної власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Миргородський район, м. Миргород, вул. Гоголя, 72 /а. с. 47/. Вказану заяву зареєстровано у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 26.01.2015 за реєстраційним номером 9921564.

Згідно матеріалів реєстраційної справи, посвідчена копія якої залучена відповідачем - державним реєстратором реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 - до матеріалів справи, в ній перебувають наступні документи: заява про державну реєстрацію права та їх обтяжень № 9921564 від 26 січня 2015 року, платіжні доручення № 2114080 та № 2114087 від 22.01.2015, довіреність від 22 січня 2015 року № 07-37-15, копія паспорту ОСОБА_8, дублікат картки фізичної особи - платника податків, свідоцтво від 09 січня 2015 року № 33, договір іпотеки № 014-7 від 12 серпня 2011 року, картка прийому заяви № 18856032 від 26 січня 2015 року, Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 18973879 від 30 січня 2015 року, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, картка прийому заяви № 18856032.

Згідно картки прийому заяви № 18856032 до заяви ПАТ "Банк Форвард" про державну реєстрацію права додано договір іпотеки серія та номер: 014-7, виданий 12.08.2011, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 /а. с. 60/.

30.01.2015 державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_6 за результатами розгляду заяви із реєстраційним номером 9921564 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 18973879, яким проведено державну реєстрацію права приватної власності на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою Полтавська область, м. Миргород, вул. Гоголя, 72, за суб'єктом: Публічне акціонерне товариство "Банк "Форвард" (податковий номер 34186061) /а. с. 63/.

Не погоджуючись із реєстраційними діями Державного реєстратора реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4, а також рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.01.2015 № 18973879, позивач оскаржив їх до суду.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку спірним діям та рішенню відповідачів, суд виходить з наступного.

В силу положень статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Згідно із частиною 1 статті 4 Закону № 1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно; право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; інші речові права відповідно до закону; податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Відповідно до частини 4 статті 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Наказом ОСОБА_2 юстиції України "Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб" від 02 квітня 2013 року № 607/5 встановлено, що у разі подання до структурних підрозділів територіальних органів Мін'юсту, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру, заяв щодо державної реєстрації права власності або інших речових прав на нерухоме майно (далі - речові права на нерухоме майно), що виникають, зокрема, на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя рішення щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, приймаються державними реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру відповідно до додатка до цього наказу.

Згідно із пунктами 3 -5 Порядку взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб, який є додатком до наказу ОСОБА_2 юстиції України від 02 квітня 2013 року № 607/5 (надалі Порядок № 607/5), протягом одного робочого дня з дати прийняття заяви орган державної реєстрації прав забезпечує виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування оригіналів документів, що подаються для проведення державної реєстрації прав, та копій документів, що пред'являються для державної реєстрації прав, засвідчені в установленому порядку та розміщення у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Орган державної реєстрації прав у день прийняття відповідної заяви у випадках, передбачених пунктом 1 наказу, та виконання дій, передбачених пунктом 3 цього Порядку, за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно передає таку заяву на розгляд до Укрдержреєстру.

Державний реєстратор прав на нерухоме майно Укрдержреєстру з дотриманням процедури, визначеної Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року N 868, розглядає заяву, подані до неї електронні копії документів, поданих для державної реєстрації прав, та приймає відповідне рішення.

Положенням про Державну реєстраційну службу України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 401/2011, встановлено, що Державна реєстраційна служба України (Укрдержреєстр) є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з питань реалізації державної політики у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Укрдержреєстр здійснює свої повноваження безпосередньо та через структурні підрозділи головних управлінь юстиції ОСОБА_2 юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, а також районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру.

Враховуючи те, що заяву щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно ПАТ Банк Форвард подано на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, державним реєстратором реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 прийнято заяву і документи та у відповідності до вимог Порядку 607/5 передано заяву № 9921564 із сканкопіями документів до Державної реєстраційної служби України для прийняття державним реєстратором прав на нерухоме майно Укрдержреєстру рішення щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, що не заперечується сторонами по справі.

Як встановлено судом, за результатами розгляду заяви із реєстраційним номером 9921564 рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 18973879 від 30.01.2015 прийнято державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_6 /а. с. 63/.

Таким чином, розгляд заяви ПАТ "Банк Форвард" разом з доданими до неї документами та прийняття рішення про державну реєстрацію за результатами її розгляду здійснено державним реєстратором Державної реєстраційної служби України ОСОБА_6, будь-яких неправомірних реєстраційних дій, вчинених державним реєстратором реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4, судом в ході розгляду справи не встановлено, тому позовні вимоги в частині визнання протиправними реєстраційних дій державного реєстратора реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відносно позовних вимог про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 18973879 від 30.01.2015, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 15 Закону № 1952-IV визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

В силу положень частини 2 статті 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор, серед іншого: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом (ч.7 ст.16 вказаного Закону № 1952-IV).

Згідно із частиною 1 статті 19 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч.3 ст.17 Закону № 1952-IV).

Частиною 13 статті 15 Закону № 1952-IV передбачено, що порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання інформації з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України.

На виконання вимог Закону постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок № 868).

Відповідно до пункту 36 Порядку № 868 для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Отже, за вимогами Закону № 1952-IV та Порядку № 868 підставою для проведення державної реєстрації перш за все є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Із досліджених в ході судового розгляду матеріалів справи судом встановлено, що ПАТ "Банк Форвард" звернувся із заявою про реєстрацію права власності на майно, передане йому в іпотеку.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" від 05.06.2003 № 898-IV іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із частиною 1 статті 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В силу приписів статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Таким чином законодавцем чітко передбачений порядок набуття права власності на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання по договору перед Іпотекодержателем.

Судом встановлено, що відповідно до пункту 4.2.3 договору іпотеки нерухомого майна від 12.08.2011 № 014-7 у разі невиконання/неналежного виконання Позичальником умов Основного зобов'язання або Іпотекодавцем умов цього Договору, звернути стягнення на Предмет іпотеки і задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги в повному обсязі, відповідно до пункту 1.3 цього Договору переважно перед іншими кредиторами.

Пунктом 4.2.5 договору визначено обставини, за яких Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязань за договором кредиту у повному обсязі, незалежно від терміну виконання зобовязань, а якщо його вимогам не буде задоволена звернути стягнення на предмет іпотеки і задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги у повному обсязі.

Також вказаним пунктом встановлено, що при настанні зазначених обставин, Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю та Позичальнику письмову вимогу щодо усунення порушень у тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. У випадку, якщо протягом тридцяти днів вимога Іпотекодержателя про усунення порушень зобов'язань за Договором кредиту та/або цим Договором залишається без задоволення, Іпотекодержатель має право розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище тридцятиденного строку вважається дата відправлення листа Іпотекодавцю та Позичальнику, зазначена на квитанції, яка надається Іпотекодержателю відділенням поштового зв'язку при відправленні листа з повідомленням про вручення.

Також, пунктом 6.1 вказаного договору іпотеки визначено, що у разі невиконання/неналежного виконання зобов'язань за Договором кредиту та/або цим Договором, Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги в повному обсязі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до пункту 6.2 Договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд Іпотекодержателя, в тому числі, шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки. Здійснюється шляхом набуття права власності Іпотекодержателем на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язння у порядку, встановленому ст. 37 Закону України "Про іпотеку".

При цьому передача права власності здійснюється на таких умовах:

- Підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки є застереження, викладене у п. 6.2.3 цього Договору, яке є договором про задоволення вимог Іпотекодержателя і яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження та докази направлення письмового повідомлення Іпотекодавцю (штемпель поштового відділення зв'язку тощо) є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки.

Отже, договір іпотеки нерухомого майна від 12.08.2011 № 014-7, поданому третьою особою для державної реєстрації права власності на майно, передане в іпотеку, у відповідності до вимог статті 37 Закону України Про іпотеку, містить відповідне застереження в іпотечному договорі щодо передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Разом з тим, відповідно до вимог пункту 6.2 Договору іпотеки договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення відповідного застереження та докази направлення письмового повідомлення Іпотекодавцю (штемпель поштового відділення зв'язку тощо) є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки.

Отже, для звернення Іпотекодержателем ПАТ "Банк Форвард" стягнення на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання державному реєстратору необхідно надати договір іпотеки, який містить відповідне застереження, а також письмову вимогу щодо усунення порушень з доказами її направлення Іпотекодавцю (штемпель поштового відділення зв'язку тощо).

Суд також враховує, що пунктом 46 Порядку № 868 встановлено, що для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає:

1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги;

2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Таким чином, для прийняття рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за іпотекодержателем, окрім встановлення факту щодо переходу такого права до іпотекодержателя (договір іпотеки), з'ясуванню підлягають обставини, що підтверджують: 1) факт надсилання іпотекодержателем іпотекодавцеві вимоги про усунення порушень, 2) факт отримання іпотекодавцем вказаної вимоги, а також 3) доказів того, що завершився 30 - денний строк з моменту отримання іпотекодавцем зазначеної вимоги.

Судом встановлено, що матеріали реєстраційної справи не містять завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові з доказами її надсилання /а. с. 47-65/.

Також, вважає за необхідне зауважити, що орган державної реєстрації прав у разі подання заяви особисто заявником видає йому картку прийому заяви, форму та вимоги до оформлення якої встановлює Мін'юст (пункт 9 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень).

Наказом ОСОБА_2 юстиції України від 17.04.2012 N 595/5, зареєстрованим в ОСОБА_2 юстиції України 20 квітня 2012 р. за N 590/20903, затверджено картки прийому заяви та вимоги щодо її заповнення.

Так, згідно вимог до заповнення картки прийому заяви картка прийому заяви формується державною мовою та підписується особою, яка приймає документи, із зазначенням її прізвища та ініціалів.

Картка прийому заяви формується відповідно до встановленої форми та містить, серед іншого, таку інформацію дату, підпис, повне прізвище, ім'я та по батькові у називному відмінку особи, яка прийняла заяву, та додані до неї документи.

Отже, єдиним підтвердженням (у випадку подання заяви особисто заявником) подання державному реєстратору заяви про державну реєстрацію права власності та доданих до неї документів є картка прийому заяви.

Як вбачається з картки прийому заяви № 18856032 від 26.01.2015 /а. с. 60/ ПАТ "Банк Форвард" державному реєстратору подано заяву про державну реєстрацію права власності та договір іпотеки від 12.08.2011 № 014-7. Будь-яких інших документів в картці прийому заяви не зазначено.

Під час судового розгляду справи представник позивача наполягав на тому, що на державний реєстратор виніс спірне рішення без врахування вимог пункту 46 Порядку № 868, а саме: ПАТ "Банк Форвард" не надавав державному реєстратору завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень; документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя.

ПАТ "Банк Форвард" надано до суду копії свідоцтв від 09.01.2015 № 32 та № 33, виданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 /а. с. 102-113/, якими, на думку третьої особи, підтверджується факт отримання позивачем вказаної вимоги. В той же час будь-яких належних та допустимих доказів подання третьою особою вказаних документів державному реєстратору до суду не надано.

Водночас суд бере до уваги, що свідоцтвами нотаріуса від 09.01.2015 № 32 та № 33 на підставі статті 84 Закону України Про нотаріат засвідчено факт передачі від ПАТ Банк Форвард до ТОВ Вікотек та ПАТ Світ Електроніки заяв, які містили відомості про вимогу щодо усунення порушень.

Згідно із статтею 84 Закону України Про нотаріат від 02.09.1993 № 3425-ХІІ нотаріус передає заяви громадян, підприємств, установ та організацій іншим громадянам, підприємствам, установам і організаціям, якщо вони не суперечать закону та не містять відомостей, що порочать честь і гідність людини. Заяви передаються поштою із зворотним повідомленням або особисто адресатам під розписку. Заяви можуть передаватися також з використанням технічних засобів.

На прохання особи, що подала заяву, їй видається свідоцтво про передачу заяви.

Пунктами 4.2. 4.3. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 № 296/5, визначено, що у свідоцтві про передачу заяви викладається зміст одержаної на заяву відповіді або зазначається, що відповідь у встановлений у заяві строк не надійшла. Передача заяви та видача свідоцтва про передачу заяви є самостійними нотаріальними діями і реєструються в реєстрі нотаріальних дій під окремими номерами.

Таким чином свідоцтво нотаріуса про передачу заяви, в якій викладені вимоги, підтверджує лише факт передачі такої заяви, однак не може прирівнюватися до завіреної копії вимоги, як окремого документа.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подання ПАТ Банк Форвард державному реєстратору свідоцтв нотаріуса від 09.01.2015 № 32 та № 33 про передачу заяв, не звільняла від обовязку подати завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодавцеві та боржникові.

Суд зауважує, що пунктом 46 Порядку № 868 передбачено вичерпний, безальтернативний перелік документів, що підлягають поданню для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки.

Матеріалами справи підтверджено, що ПАТ Банк Форвард не було подано усіх необхідних документів, передбачених пунктом 46 Порядку.

У відповідності до положень статті 22 Закону № 1952-IV у разі якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений частинами п'ятою, сьомою і восьмою статті 15 цього Закону для розгляду заявлених прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника.

Якщо заявник протягом п'яти робочих днів після отримання письмового повідомлення виконав вимоги державного реєстратора, загальний строк розгляду заявленого права продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

У разі невиконання зазначених вимог державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Крім того, пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону № 1952-IV визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Державним реєстратором ДРСУ ОСОБА_6 не враховано відсутність повного переліку документів, необхідних для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, натомість прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №18973879 від 30.01.2015.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №18973879 від 30.01.2015 прийнято без дотримання вимог Закону № 1952-IV та Порядку № 868, без урахування усіх обставин, які мають значення для прийняття такого рішення, а відтак підлягає скасуванню, у звязку з чим позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Зважаючи на те, що спірне рішення є правовим актом індивідуальної дії, який відповідно до повноважень суду, встановлених частиною 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, визнається судом протиправним і скасовується, суд вважає за необхідне згідно з частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог про скасування рішення та визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_6 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30 січня 2015 року № 18973879, яким проведено державну реєстрацію права приватної власності на нежитлове приміщення, що розташований за адресою: Полтавська обл., м. Миргород, вулиця Гоголя, 72, за суб'єктом: Публічне акціонерне товариство "Банк "Форвард" (податковий номер 34186061).

Відносно позовних вимог про визнання протиправними реєстраційних дій державного реєстратора, суд зауважує, що у відповідності до ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" дії державного реєстратора щодо державної реєстрації прав вчиняються у формі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Крім того, в силу приписів частини 2 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Таким чином підставою для скасування державної реєстрації прав є рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, тому належним способом захисту прав позивача є саме скасування рішення, а не визнання протиправними дій.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дій державного реєстратора задоволенню не підлягають.

Отже, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотек" підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до положень частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 73 грн. 08 коп.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України на користь позивача 36 грн. 54 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7-11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотек" до Державного реєстратора реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_5, Державної реєстраційної служби України, ОСОБА_2 юстиції України, третя особа: Публічне акціонерне товариство "Банк Форвард", про визнання дій протиправними та скасування рішення, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30 січня 2015 року № 18973879, яким проведено державну реєстрацію права приватної власності на нежитлове приміщення, що розташований за адресою: Полтавська обл., м. Миргород, вулиця Гоголя, 72, за суб'єктом: Публічне акціонерне товариство "Банк "Форвард" (податковий номер 34186061).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотек" (ідентифікаційний номер 31199958) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 36 грн 54 коп (тридцять шість гривень п'ятдесят чотири копійки).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 28 серпня 2015 року.

Головуючий суддя Р.І. Молодецький

суддя О. В. Гіглава

суддя С. А. Іваненко