Справа № 0310/3444/12, 2а-163/1/13
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2015-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 року Справа № 876/5264/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Сеника Р.П., Яворського І.О.

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Любомльське ремонтно-транспортне підприємство» на постанову Любомльського районного суду Волинської області від 13 лютого 2013 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Любомльське ремонтно-транспортне підприємство» до Любомльської міської ради Волинської області про визнання протиправними дій та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2012 року позивач - Приватне акціонерне товариство «Любомльське ремонтно-транспортне підприємство» звернулося до суду з позовом до Любомльської міської ради Волинської області, в якому просить скасувати рішення відповідача від 23.05.2012 року «Про надання дозволу на розробку детального плану земельної ділянки»; визнати протиправними, незаконними такими, що втручаються в господарську діяльність ПрАТ «Любомльський РТП» дії відповідача по винесенню рішення від 23.05.2012 року; стягнути судовий збір.

Постановою Любомльського районного суду Волинської області від 13 лютого 2013 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що позивач ПрАТ «Любомльське РТП» відповідно ч.1 ст.120 та п. «е» ст.141 ЗК України припинило користування земельною ділянкою, що знаходиться під будівлею гуртожитку, котре придбав у власність громадянин ОСОБА_2 на підставі документів, які посвідчують право власності на вказане нерухоме майно. При цьому, суд першої інстанції звертає увагу на те, що позивач державний акт на право постійного користування землею на сьогоднішній день не переоформив, незважаючи на те, що змінилася його організаційно-правова форма, тобто змінився і землекористувач.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, прийнятою з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, ПрАТ «Любомльське ремонтно-транспортне підприємство» оскаржило її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Любомльського районного суду Волинської області від 13 лютого 2013 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення порушено ст.ст. 152, 154 ЗК України, ст.19 Конституції України ст.23 ГК України. Також апелянт посилається на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2011 року, якою визнані протиправними дії Любомльської міської ради Волинської області щодо винесення рішення № 1210 від 15.11.2011 року «Про припинення права користування земельними ділянками ПрАТ «Любомльське РТП».

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 09.02.2012 року ОСОБА_2 звернувся до Любомльської міської ради із заявою про надання в оренду земельної ділянки для обслуговування нерухомого майна набутого на підставі свідоцтва, виданого нотаріусом від 26.11.2010 року серії НОМЕР_1, зареєстрованого в КП Волинського БТІ 13.12.2010 року за №18414249 та витягу про державну реєстрацію прав від 13.12.2010 року №28334605, по АДРЕСА_1 та присвоїти адресний номер земельній ділянці для обслуговування нерухомого майна.

Відповідно до свідоцтва посвідченого державним нотаріусом Любомльської державної нотаріальної контори Волинської області ОСОБА_2 належить на праві власності гуртожиток загальною площею 425 кв. м., що знаходиться у АДРЕСА_1.

Згідно витягу про державну реєстрації прав, гуртожиток, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Рішенням Любомльської міської ради від 23.05.2012 року №21/1 «Про надання дозволу на розробку детального плану земельної ділянки» громадянину ОСОБА_2 дозволено розробку детального плану земельної ділянки у зв'язку з набуттям права власності на нерухоме майно (приміщення гуртожитку) по АДРЕСА_1, що перебували у постійному користуванні Любомльського ремонтно-транспортного підприємства згідно державного акту на право постійно користування землею НОМЕР_2 від 10.10.1955 року, зареєстрованого книзі записів державних актів постійного користування землею за №8 з урахуванням існуючої забудови і АДРЕСА_1.

Відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_2 від 10 жовтня 1995 року Любомльському ремонтно-транспортному підприємству надано у постійне користування 5,53 га землі в межах згідно з планом землекористування, яке припинило свою діяльність на підставі наказу регіонального відділення ФДМУ по Волинській області від 27.02.1996 року №120.

У відповідності до частини 1 статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 123 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла станом на час прийнятті оскаржуваного рішення) надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації.

Згідно з частинами 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно вимог ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності без встановлення строку.

Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації».

Згідно копії Довідки АБ № 198396 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України ПрАТ «Любомльське РТП» за організаційно-правовою формою є акціонерним товариством.

Відповідно до абзацу 11 п.5.3 Рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року рп/2005 ст.92 ЗК України не обмежує і не скасовує діюче право постійного користування земельними ділянками, набуте в установленому законодавством порядку станом на 1 січня 2002 року до його переоформлення.

В силу ст.141 ЗК України підставами припинення права користування ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України (чинної на час виникнення спірних правовідносин) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Як слідує з матеріалів, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2012 року у справі № 2а/0310/2/12, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду від 14.04.2015 року, скасовано рішення Любомльської міської ради №12/10 від 15.11.2011 року «Про припинення права користування земельними ділянками ПрАТ «Любомлське РТП». Визнано дії Любомльської міської ради Волинської області, щодо прийняття рішення №12/10 від 15.11.2011 року «Про припинення права користування земельними ділянками ПрАТ «Любомлське РТП» протиправними.

Судами було встановлено, що рішенням Любомльської міської ради №12/10 від 15.11.2011 року припинено право постійного користування земельною ділянкою ПАТ «Любомльське ремонтно-транспортне підприємство» по АДРЕСА_1, площею 5.5300 га у зв'язку з реорганізацією організаційно-правової форми підприємства та зміни площі земельної ділянки, та зобов'язано ПАТ «Любомльське ремонтно-транспортне підприємство до 01.03.2012 року виготовити документи, що посвідчують право користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1. Любомльському ремонтно-транспортному підприємству надано у постійне користування 5.53 га землі, в межах згідно із планом землекористування, відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_2 від 07.09.1955 року. Відповідно до довідки державного реєстратора Любомльської райдержадміністрації від 27.04.2009 року № 101-1.03 ДП «Любомльське РТП» було перетворено у ВАТ «Любомльське РТП». Згідно запису № 8 довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 02.11.2011 року Любомлське ремонтно-транспортне товариство припинило своє існування і перетворене у Приватне акціонерне товариство.

Крім того, у вищевказаних рішеннях зазначено, що АТ «Любомльське ремонтно-транспортне підприємство» використовує земельну ділянку після зміни організаційно-правової форми, на підставі державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_2 від 07.09.1955 року.

Відповідно до вимог ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, з аналізу вказаних норм та обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що дії Любомльської міської ради Волинської області щодо винесення рішення №21/1 від 23.05.2012 року «Про надання дозволу на розробку детального плану земельної ділянки» громадянину ОСОБА_2 є протиправними, а вказане рішення підлягає скасуванню.

Отже, оскаржувана постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 202 КАС України є підставою для скасування та прийняття нової постанови.

Згідно вимог ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Любомльське ремонтно-транспортне підприємство» задовольнити.

Постанову Любомльського районного суду Волинської області від 13 лютого 2013 року у справі №0310/3444/2012 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов Приватного акціонерного товариства «Любомльське ремонтно-транспортне підприємство» до Любомльської міської ради Волинської області про визнання протиправними дій та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправними дії Любомльської міської ради Волинської області по винесенню рішення №21/1 від 23.05.2012 року «Про надання дозволу на розробку детального плану земельної ділянки» громадянину ОСОБА_2

Скасувати рішення Любомльської міської ради Волинської області №21/1 від 23.05.2012 року «Про надання дозволу на розробку детального плану земельної ділянки» громадянину ОСОБА_2

Стягнути з місцевого бюджету на розрахунковий рахунок ПрАТ «Любомльське РТП» -р/р 1993, ГРУ КБ «Приватбанк», МФО 303440, суму судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви, а саме 32,19 грн. та судового збору за апеляційне оскарження - 17,00 грн, а всього 50,19 грн (п'ятдесят грн дев'ятнадцять коп.).

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.П. Сеник

І.О. Яворський

Повний текст постанови виготовлено та підписано 02.09.2015 року.