Справа № 357/7800/15-а
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2015-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/7800/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Подрєзова Г.О.;
Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 вересня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сорочко Є.О.

Суддів: Земляна Г.В.

Межевич М.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київській області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київській області про перерахунок додаткової пенсії та підвищення до неї,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київській області (далі - УПФУ у Білоцерківському районі) про визнання протиправною відмови щодо не здійснення перерахунку і виплати додаткової пенсії та підвищення до пенсії в розмірі, відповідно ст.ст. 39,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов'язання здійснити такі виплати з 01.01.2014 р.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2015 року позовну заяву в частині вимог за період з 01.01.2014 р. по 27.06.2014 р. залишено без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2015 ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправними дії УПФУ у Білоцерківському районі щодо не здійснення позивачу нарахування та виплати додаткової пенсії та підвищення до пенсії в розмірі, відповідно до відповідно ст.ст. 39,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язано здійснити такі виплати з 28.06.2014 р. по 16.08.2014 р., з врахуванням проведених виплат.

На вказану постанову УПФУ у Білоцерківському районі подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Згідно ст. 183-2 КАС України, справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, позивач належить до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і віднесені до 4 категорії, отримує пенсію за віком та постійно проживає на території, яка відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.07.1991 №106 віднесена до зони посиленого радіоекологічного контролю, є непрацюючим пенсіонером.

Згідно ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в чинній редакції на час виникнення спірних правовідносин) пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, зокрема у зоні посиленого радіоекологічного контролю підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті, а відповідно до неї в розмірі 1 мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 51 цього Закону особам, віднесеним до категорії 4, додаткова пенсія, заподіяна за шкоду здоров'ю, визначається у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ст. 28 Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно якого мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність, а розмір мінімальної заробітної плати встановлюється Законом України «Про державний бюджет України» на відповідний рік.

У 2014 році до 02.08.2014 р. Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 р. не містив жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Проте, відповідач всупереч ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» здійснював такі виплати позивачу у меншому розмірі, який встановлений постановами Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 р. №1210 та «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» від 06.07.2011 р. №745, що є протиправним з огляду на загальні засади приорітетності законів над підзаконними актами.

Однак, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набув чинності 03.08.2014 р., Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» було доповнено, пунктом 67, згідно якого, зокрема ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

При цьому, Конституційний Суд України в рішенні від 25.01.2012 р. №3-рп/2012 зазначив, що відповідно до конституційних повноважень Верховна Рада України як єдиний орган законодавчої влади в Україні виключно законами України закріплює права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, а також встановлює, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків (пункти 1, 6 частини першої статті 92, частина друга статті 95 Конституції України).

Отже, з 03.08.2014 р., тобто з дня набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» від 31.07.2014 р. №1622-VII розмір вказаних виплат визначається відповідно до постанов Кабінету Міністрів України.

Однак, судом першої інстанції помилково зазначено, що вказаний закон набрав чинності 16.08.2014 р., що є помилковим, оскільки вказаний Закон набрав чинності з дня його опублікування, тобто з 03.08.2014 р.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню за період з 28.06.2014 р. по 02.08.2014 р.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позову в повному обсязі, а тому апеляційну скаргу УПФУ у Білоцерківському районі необхідно задовольнити частково, постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2015 року - змінити: в абзацах 1 та 3 резолютивної частини постанови слова «з 28.06.2014р. по 16.08.2014 р.» змінити на «з 28.06.2014 р. по 02.08.2014 р.», оскільки постанова ухвалена з порушенням норм матеріального права. В решті постанову - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 183-2, 197, 198, 201, 205, 207 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київській області - задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2015 року - змінити: в абзацах 1 та 3 резолютивної частини постанови слова «з 28.06.2014р. по 16.08.2014 р.» змінити на «з 28.06.2014 р. по 02.08.2014 р.».

В іншій частині постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2015 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та відповідно до ст. 183-2 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

головуючий суддя Сорочко Є.О.

судді: Земляна Г.В.

Межевич М.В.

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Земляна Г.В.

Межевич М.В.