Справа № 2а-2226/10/1770
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2012-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2012 р. Справа № 32425/10/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі :

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Довгополова О.М., Коваля Р.Й.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу державної податкової інспекції у м. Рівне Рівненської області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2010 року у справі за позовом субєкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у м. Рівне Рівненської області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

18 травня 2010 року субєкт підприємницької діяльності фізична особи-підприємець (СПД) ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, в якому просив скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції (ДПІ) у м. Рівне Рівненської області від 30 квітня 2009 року №/0 та №/0.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2010 року позов задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ДПІ у м. Рівне подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою ті обставини, що СПД ОСОБА_1 відповідно до установчих документів та облікових даних баз ДПІ у м.Рівне у III кв. 2009 здійснював заготівлю та реалізацію ягід чорниці. Оскільки ягоди заготовляв у населення, а тому зобовязаний був утримати та сплатити податок з доходів фізичних осіб.

Крім того, СПД ОСОБА_1 у ІV кв. 2009 року зобовязаний був зареєструватись платником ПДВ. Однак, в установлені строки платником ПДВ не зареєструвався, не подавав до ДПІ у м. Рівне податкові декларації по ПДВ та не здійснював відповідний облік.

З огляду на викладене ДПІ у м. Рівне вважає правомірними оскаржені позивачем податкові повідомлення-рішення, а тому просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що 30 квітня 2010 року ДПІ у м. Рівне прийнято податкові повідомлення-рішення №/0, яким СПД ОСОБА_1 визначено суму податкового зобовязання за платежем ,,податок з доходів найманих працівників в розмірі 168899,19 грн., в тому числі 56299,73 грн. - за основним платежем та 112599,46 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями; № /0, яким СПД ОСОБА_1 визначено суму податкового зобовязання за платежем ,,податок на додану вартість в розмірі 340,00 грн., в тому числі 340,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Висновки податкового органу базуються на тому, що СПД ОСОБА_1 відповідно до установчих документів та облікових даних баз ДПІ у м.Рівне у III кв. 2009 здійснював заготівлю та реалізацію ягід чорниці. Однак, первинних документів, які б підтверджували походження продукції, яка реалізована ТзОВ ,,Продхолод М на загальну суму 499 993,46 грн. підприємець для перевірки не надав.

Враховуючи отриману виручку від реалізації ягід в сумі 499 993,46 грн., відсутність найманих працівників, податковий орган вважає, що підприємець здійснював закупівлю ягід у населення, а тому відповідно до Закону України ,,Про податок з доходів фізичних осіб зобовязаний був утримати та перерахувати до місцевого бюджету податок з доходів фізичних осіб в сумі 56 299,73 грн. (37 533,15 кг х 10 грн. х 15%).

Суму податку відповідач визначив на підставі відповіді Сарненської МДПІ №4402/17-03 від 08.04.2010 року, згідно якої закупівельна ціна чорниці станом на 16.07.2009 оку становила 10 грн. за 1кг, а також даних актів закупівлі, згідно яких підприємцем реалізовано 37 533,15 кг ягід чорниці.

Таким чином, на думку податкового органу, підприємцем порушено пп.4.2.1, п.4.2, ст.4 п.7.1, ст.7, пп.8.1.1, пп.8.1.4 п.8.1 ст.8, пп.16.3.5 п.16.3 ст.16, п.17.1, п.17.2 ст.17, п.20.2 ст.20 Закону України ,,Про податок з доходів фізичних осіб.

Крім того, СПД ОСОБА_1 у III кв. 2009 року працював на спрощеній системі оподаткування. Виручка від реалізації товарів (робіт, послуг) за III кв. 2009 року становить 499 993,46 грн., а тому з 01.10.2009 року підприємець перейшов на загальну систему оподаткування. Проте, з 20.10.2009 року в порушення вимог пп. 2.3.1 п. 2.3 ст.2, п.9.3 ст.9, пп.7.2.8 п.7.2 ст.7 Закону України ,,Про податок на додану вартість СПД ОСОБА_1 у встановлені строки не зареєструвався як платник ПДВ, не подавав до ДПІ у м. Рівне податкові декларації по ПДВ, та не здійснював відповідний облік.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів належними доказами наявність порушення позивачем вимог Закону України ,,Про податок з доходів фізичних осіб.

Також суд першої інстанції вважає, що до дати реєстрації платником податку на додану вартість особа (у тому числі і несвоєчасної реєстрації) не має права на подання податкової декларації, а тому передбачені пп.17.1.1 п.17.1 ст.17 Закону України ,,Про податок на додану вартість штрафні санкції за неподання податкових декларацій з податку на додану вартість субєктом підприємницької діяльності, який не подав до органу податкової служби заяву про реєстрацію платником податку на додану вартість, не застосовуються.

Апеляційний суд частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Суд першої інстанції належним чином дослідив наявні в справі докази та дійшов обґрунтованого висновку про те, що під час перевірки не було здобуто жодних доказів, які б засвідчили про заготівлю позивачем ягід чорниці саме у населення та про проведення ним виплати населенню грошових коштів за ягоди чорниці, не встановлено розміру такої виплати. Сума податкового зобовязання, визначена податковим повідомленням-рішенням №/0 від 30.04.2009 року, нарахована податковим органом не на підставі первинних документів бухгалтерського та податкового обліку, а шляхом застосування непрямих методів.

Порядок та підстави застосування було передбачено пунктом 4.3 ст. 4 чинного на той час Закону України від 21.12.2000 року № 2181-III ,,Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами, підпунктом 4.3.3 якого передбачено, що методика визначення суми податкових зобов'язань за непрямими методами затверджується законом і є загальною для всіх платників податків. Порядок застосування непрямих методів визначення суми доходів фізичної особи визначається з урахуванням норм закону з питань оподаткування доходів фізичних осіб.

Суд першої інстанції встановив, що на порушення пп.4.3.5 ст. 4 вказаного Закону рішення про застосування непрямих методів для визначення суми податкового зобов'язання позивача з податку на доходи фізичних осіб не приймалося.

Суд також вірно зазначив, що норма ст.8 Закону України ,,Про податок з доходів фізичних осіб яка регламентує порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) вказаного податку до бюджету, як податковим агентом, так і особою, яка не підпадає під такий статус, взагалі не передбачає застосування непрямих методів для визначення податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб.

Крім того, відповідно до п. 4 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, затвердженого наказом ДПА України №326 від 11.06.2004 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.06.2004 року за №803/9402, відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також субєктивних припущень посадовими особами, що здійснюють перевірку, які не мають підтверджених доказів, не допускається.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення №/0 від 30 квітня 2010 року, яким СПД ОСОБА_1 визначено суму податкового зобовязання за платежем ,,податок з доходів найманих працівників в розмірі 168899,19 грн..

Підпунктом 2.3.1 п.2.3 ст.2 Закону України від 03.04.1997 року №168/97-ВР ,,Про податок на додану вартість (чинного на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що особа підлягає обовязковій реєстрації як платник податку у разі, коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної компютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобовязань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

Відповідно до п.9.4 ст.9 Закону України ,,Про податок на додану вартість якщо обсяг оподатковуваних операцій особи протягом звітного податкового періоду перевищує суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, не більше ніж у два рази, така особа зобовязана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію протягом двадцяти календарних днів, наступних за таким звітним податковим періодом.

Особа, що не надсилає таку заяву у таких випадках та у такі строки, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Згідно з підпунктом 17.1.1 ст.17 Закону України ,,Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами платник податків, що не подає податкову декларацію у строки, визначені законодавством, сплачує штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання або її затримку.

Згідно акту перевірки виручка від реалізації продукції за ІІІ квартал 2009 року склала 499 993,46 грн., а тому СПД ОСОБА_2 у відповідності до вимог п.9.4 ст.9 Закону України ,,Про податок на додану вартість зобовязаний був зареєструватись платником ПДВ.

Позивач в установлений строк заяву про реєстрацію платником ПДВІ не подав, податкові декларації за листопад та грудень 2009 року також не подав, а тому податковий орган правомірно застосував до нього штрафні санкції в сумі 340 грн..

Суд першої інстанції наведені обставини не врахував, а тому дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для застосування до позивача штрафних санкцій.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу п.4 ч.1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Оскільки суд першої інстанції при винесенні постанови допустився помилки в частині застосування норм матеріального права, апеляційний суд визнає правильним апеляцій скаргу задовольнити частково, постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 30 квітня 2009 року №/0, яким СПД ОСОБА_1 визначено суму податкового зобовязання за платежем ,,податок на додану вартість в розмірі 340,00 грн., скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

В решті постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.195, ст. 197, п. 3 ч. 1 ст.198, ст. ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у м. Рівне Рівненської області

Задовольнити частково.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2010 року у справі № 2а-2226/10/1770 в частині скасування податкового повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Рівне Рівненської області від 30 квітня 2009 року № /0, яким СПД ОСОБА_1 визначено суму податкового зобовязання за платежем ,,податок на додану вартість в розмірі 340,00 грн. скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог субєкту підприємницької діяльності ОСОБА_1 в частині скасування податкового повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Рівне Рівненської області від 30 квітня 2009 року № /0.

В решті постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2010 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді О.М. Довгополов

ОСОБА_3