Справа № 2а/0570/13978/2011
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2011-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кирилова М.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2011 року справа №2а/0570/13978/2011 приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Карпушової О.В.

суддів Василенко Л. А. , Гімона М.М.

при секретарі: Барбаш Л.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Державної податкової адміністрації України на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2011 року в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські промислові ресурси» до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа: Державна податкова адміністрація України про скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

12.08.2011р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські промислові ресурси» (далі ТОВ «Українські промислові ресурси») звернулося до суду першої інстанції з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа: Державна податкова адміністрація України про скасування наказу від 27.05.2011 року №461 в частині застосування до ТОВ «Українські промислові ресурси» спеціальної санкції - індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2011 року позов ТОВ «Українські промислові ресурси» задоволено: скасовано наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27.05.2011 року №461 в частині застосування до ТОВ «Українські промислові ресурси» спеціальної санкції - індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності.

Суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27.05.2011 року № 461 в частині застосування до ТОВ «Українські промислові ресурси» спеціальної санкції - індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності прийнятий відповідачем необґрунтовано, оскільки в процесі прийняття рішення суб'єктом владних повноважень були допущені порушення Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність».

Відповідачем подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, в якій Міністерство економічного розвитку і торгівлі України просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2011 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовано апеляційну скаргу тим, що в ході перевірки позивача встановлено порушення ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» в частині наявності у підприємства простроченої дебіторської заборгованості. Відповідач зазначив, що позивачем були надані рішення судів, які підтверджували його право на зупинення вищевказаних строків, за результатами перевірки не нараховувалась пеня, а тому й не відображався вказаний факт в резолютивній частині акту (висновках). Відповідач також зазначив, що сам факт існування заборгованості не оскаржується сторонами. В апеляцій скарзі відповідач посилався на те, що право застосовувати спеціальні санкції, а саме в даному випадку, режим індивідуального ліцензування, передбачено ст. 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність». Крім того, відповідач вважає, що судом першої інстанції, в порушення норм процесуального права не повно досліджені докази (документи), які є у матеріалах справи.

Третьою особою також подано апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2011 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог. Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що право застосовувати спеціальні санкції, а саме в даному випадку, режим індивідуального ліцензування, передбачено ст. 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність».

В судовому засіданні представник відповідача та третьої особи підтримали доводи апеляційної скарги, а представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Державною податковою інспекцією у Будьоннівському районі м. Донецька проведена перевірка ТОВ «Українські промислові ресурси» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2008 року по 30.09.2010 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2008 року по 30.09.2010 року, за результатами якої складений акт від 02.03.2011 року №164/23-211/30415558.

Актом перевірки встановлено, що загальна сума простроченої дебіторської заборгованості, станом на 01.04.2011 року становить 247,9 тис. дол. США.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» Україна як держава і всі суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності та іноземні суб'єкти господарської діяльності несуть відповідальність за порушення цього або пов'язаних з ним законів України та/або своїх зобов'язань, які випливають з договорів (контрактів), тільки на умовах і в порядку, визначених законами України.

Статтею 35 наведеного Закону встановлено, що суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності несуть відповідальність у видах та формах, передбачених статтями 33 і 37 цього Закону, іншими законами України та/або зовнішньоекономічними договорами (контрактами).

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» за порушення цього або пов'язаних з ним заковів України до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності може бути застосована, зокрема, така спеціальна санкція, як індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності. Санкція застосовується центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики за поданням, зокрема, органів державної податкової служби.

З матеріалів справи вбачається, що Державною податковою адміністрацією України на адресу Міністерства економіки України надіслане подання від 26.04.2011 року №5067/5/22-6016 щодо застосування до позивача спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності.

Наказом Міністерства економіки України від 27.05.2011 року № 461 до ТОВ «Українські промислові ресурси» застосовано спеціальну санкцію - індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності, за порушення ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» при виконанні зовнішньоекономічних контрактів від 14.11.2006 №03/07, укладеного з ТОВ «Пилигрим», від 25.12.2007 року №10/08, укладеного з АТ «Укркер Косметик», від 08.12.2005 №05/06, укладеного з ІП «Криницын Сергей Владимирович».

Отже, Порядок застосування Міністерством економіки України спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», до українських суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб'єктів господарської діяльності, визначено Положенням про порядок застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб'єктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», затвердженим наказом Міністерства економіки України N 52 від 17.04.2000 року (далі - Положення N 52).

Згідно пп. 1.1, 1.2 Положення N 52, спеціальні санкції - індивідуальний режим

ліцензування або тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності - застосовуються

Міністерством економіки України до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності за рішенням

судових органів України або за поданням органів державної податкової та контрольно -

ревізійної служб, митних, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету

України та Національного Банку України. Санкції застосовуються Міністерством

економічного розвитку і торгівлі України до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, що

порушили Закон України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та пов'язані з ним закони

України, зокрема в разі порушення суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності валютного,

митного, податкового, іншого законодавства, що встановлює певні заборони, обмеження або

порядок здійснення зовнішньоекономічних, операцій, та в разі проведення ними дій, які

можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки.

Як правильно зазначено судом першої інстанції, із вищезазначеного слідує, що для застосування індивідуального режиму ліцензування необхідною умовою є встановлення наявності порушення норм Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та повязаних з ним Законів України або порушення валютного, митного, податкового, іншого законодавства.

Таким чином досліджуючи акт перевірки ДПІ у Будьоннівському районі м. Донецька від 02.03.2011 року № 164/23-211/30415558, не вбачається посилання на встановлення порушень позивачем ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Тобто, як правильно зазначено судом першої інстанції, що ДПІ у Будьоннівському районі м. Донецька не зафіксовано та не підтверджено документально наявність самого факту порушення ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Відповідно до ст.37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», відповідальність за недостовірність інформації, зазначеної в поданнях, щодо застосування (скасування, зміни виду, тимчасового зупинення дії) санкцій, на підставі яких приймаються відповідні рішення центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики, несе ініціатор подання у порядку, передбаченому законом.

Частина 12 ст.37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» встановлює, що у разі усунення порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання цього Закону та/або пов'язаних з ним законів України, і приведення своєї зовнішньоекономічної діяльності у відповідність із законами України або надання достатніх доказів неможливості (безперспективності) застосування практичних заходів, що гарантують виконання закону, суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності та іноземні суб'єкти господарської діяльності, до яких застосовано санкції, мають право подавати до центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики відповідні матеріали та виходити з клопотанням яро скасування (зміну виду, тимчасове зупинення) дії санкцій.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на адресу відповідача надіслане клопотання з вимогою скасувати застосування індивідуального режиму ліцензування з підстав наявності рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при ТТП України, якими стягнуто з ТОВ «Пилигрим»., АТ «Укркер Косметик», ІП «Криницын Сергей Владимирович» на користь позивача сум на виконання зовнішньоекономічних контрактів.

Положення ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», встановлює, що виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній

валюті», у разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом

чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної

заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

Таким чином колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що висновки про порушення позивачем ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» є помилковими, оскільки строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону, зупинені.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що відповідач фактично не заперечує факт недоцільності застосування до позивача спеціальної санкції у вигляді індивідуального режиму ліцензування, підтвердивши це зверненням до ДПА України з листом щодо доцільності скасування дії спеціальної санкції. ДПА України, в свою чергу, тимчасово зупинивши дію спеціальної санкції у вигляді індивідуального режиму ліцензування.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27.05.2011 року №461 в частині застосування до ТОВ «Українські промислові ресурси» спеціальної санкції - індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності суперечить нормам Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність».

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для скасування постанови відсутні.

Повний текст ухвали виготовлено 06 грудня 2011 року.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Державної податкової адміністрації України на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2011 року залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2011 року в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські промислові ресурси» до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа: Державна податкова адміністрація України про скасування наказу залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. ОСОБА_5 ОСОБА_6 Гімон