Справа № 2а-2224/11/1210
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2011-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Скрипченко С.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2011 року справа №2а-2224/11/1210

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Карпушової О.В.

суддів Василенко Л. А. , Гімона М.М.

розглянула в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Краснодонському районі Луганської області на постанову Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 03 березня 2011 року у справі № 2а-2224/11/1210 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Краснодонському районі Луганської області про визнання дій неправомірними та зобовязання виплатити підвищення до пенсії як дитині війни,

В С Т А Н О В И Л А :

10 лютого 2011 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Краснодонському районі Луганської області про визнання дій неправомірними та зобовязання виплатити підвищення до пенсії з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, та з 01.01.2009 року по 31.01.2011 року та з 01.02.2011 року .

Постановою Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 03 березня 2011 року вищезазначений позов задоволений з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, та з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.01.2011 рік.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права і просить постанову суду скасувати та постановити нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач має правовий статус дитини війни, перебуває на пенсійному обліку у відповідача, який відмовив позивачу у виплаті підвищення до пенсії, як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з підстав відсутності врегулювання фінансування таких виплат на законодавчому рівні, відсутності виділених на це коштів.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, обговорила доводи апеляційної скарги, встановила порушення, допущені судом першої інстанції при розгляді справи та дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач віднесений до соціальної групи Дитина війни відповідно до вимог ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війни, що підтверджено датою народження у паспорті, відміткою органу соціального захисту населення у пенсійному посвідченні.

Згідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни № 2195-ІV від 18.11.2004р. в редакції, яка діяла до 01.01.2007 р., дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Статтею 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік дія даної норми була зупинена. Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнані такими, що не відповідають Конституції України, серед інших, положення статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якими була зупинена дія статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 року №2195-XII (далі Закон №2195).

Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесені зміни до Закону №2195, а саме, текст ст. 6 викладений в такій редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни».

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.08р. визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення, зокрема п. 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Законами України „Про Державний бюджет України на 2009 рік та „Про Державний бюджет України на 2010 рік, не внесено змін та не зупинено дію ст. 6 Закону №2195.

Таким чином, стаття 6 Закону № 2195 з 1 січня 2009 року та з 1 січня 2010 року є діючою в наступній редакції: «дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком».

Оскільки на час розгляду цієї справи судом, розмір мінімальної пенсії за віком визначений лише ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму встановленого для осіб, що втратили працездатність, колегія суддів вважає неспроможними доводи апелянта про використання цього поняття тільки для призначення пенсій в межах зазначеного закону та неможливості використання вказаного розміру у розрахунку підвищення до пенсій особам з статусом дитини війни.

Отже, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, обґрунтовано виходив з того, що позивач як дитина війни має право на підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається згідно ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

В той же час, вирішуючи спір, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги позивача за межами передбаченого ст. 99 КАС України шестимісячного строку звернення до суду.

Колегія суддів зазначає, що державна соціальна підтримка дітей війни у вигляді підвищення до пенсії, яка за своєю правовою природою є окремим джерелом доходу пенсіонера та бюджетним фінансуванням відрізняється від пенсії, що сплачується за рахунок внесків осіб, застрахованих в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, тому не може розцінюватись як її складова частина, що в свою чергу також унеможливлює застосування положень 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зміни щодо строків звернення до адміністративного суду внесені Законом України «Про судоустрій та статус суддів» № 2453-VІ від 07.07.2010р., який набрав чинності 30 липня 2010 року.

Попередня редакція ст. 99 КАС України дозволяла позивачеві звернутися до суду з вищезазначеним позовом у річний строк.

Тобто, за нормами КАС України, які діяли до 30 липня 2010 року, позивач мав право звернутися до адміністративного суду з зазначеним позовом до 1 січня 2008 року (враховуючи початок періоду позовних вимог 1 січня 2007 року).

Після вступу в дію нової редакції КАС України відносно строків звернення до адміністративного суду позивач фактично частково пропустив строк звернення до суду з адміністративним позовом, але при цьому не вжив заходів для оперативного подання позову до суду та звернувся з позовом більш ніж через півроку після набрання чинності нової редакції ст. 99 КАС України.

Позивач отримував пенсію щомісячно та знав про її розмір, виходячи з отримуваних сум.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що коли йдеться про дію нормативно-правового акта, то строк, з якого особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, починається з дня опублікування акта, незважаючи на те, що особа, на яку поширює дію цей акт, фактично ознайомилася з ним значно пізніше. Це пояснюється тим, що особа мала реальну можливість (повинна була) дізнатися про цей акт у день його опублікування, якщо таке опублікування було зроблено у встановленому порядку.

Опублікування Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 2453-VІ від 07.07.2010р. було зроблено у встановленому порядку.

За матеріалами справи позивач звернувся до суду з позовом 10 лютого 2011 року, тому вимоги заявлені поза межами шестимісячного строку звернення з позовом до адміністративного суду необхідно залишити без розгляду, а саме, заявлені до 10 серпня 2010 року.

З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що у звязку з порушенням норм процесуального права суд першої інстанції невірно вирішив справу, внаслідок чого постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення позовних вимог з 10 серпня 2010 року по 22 липня 2011 року та залишення без розгляду позовних вимог з 09 липня 2007 року до 09 серпня 2010 року, включно.

Крім того, 14 червня 2011 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 3491-VI Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік, який набрав чинності 19 червня 2011 року. Пунктом 7 частини І зазначеного Закону Прикінцеві положення Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік доповнено пунктом 4, яким встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Із аналізу наведеної норми випливає, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України.

Під час вирішення питання, яка з однопредметних законодавчих норм рівної ієрархії, що не визнані неконституційними в установленому порядку, підлягає застосуванню для розвязання спорів зазначеної категорії, перевагу слід надавати тій з них, що прийнята пізніше. У розглядуваному випадку пізніше прийняті норми Закону України від 14 червня 2011 року № 3491-VI Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік.

Постановою Кабінету Міністрів України № 745 від 6 липня 2011 року, яка набула чинності з дня опублікування 23 липня 2011 року (газета Урядовий курєр, 2011, 07, 23.07.2011 № 133) визначений розмір щомісячного підвищення до пенсії дітям війни, крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань, у розмірі 49,8 грн.

Тобто, дії відповідача щодо нарахування позивачеві підвищення до пенсії в розмірі, меншому ніж 30 % мінімальної пенсії за віком є протиправними включно до 22 липня 2011 року. Зазначене позбавляє суд апеляційної інстанції можливості залишити задоволені вимоги без зазначення кінцевої дати, тобто - 22 липня 2011 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 99, ст. 100, ст.195 ч.1, ст. 197 ч.1 п.2, ст.198 ч.1 п.3, ст.202 ч.1 п.4, ст.205 ч.2, ст. 207, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Краснодонському районі Луганської області на постанову Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 03 березня 2011 року у справі № 2а-2224/11/1210 задовольнити частково.

Постанову Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 03 березня 2011 року у справі № 2а-2224/11/1210 скасувати.

Залишити без розгляду позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Краснодонському районі Луганської області про визнання дій неправомірними та зобовязання виплатити підвищення до пенсії як дитині війни за період з 09.07.2007 року по 09.08.2010 року, включно.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Краснодонському районі Луганської області про визнання дій неправомірними та зобовязання виплатити підвищення до пенсії як дитині війни задовольнити з 10 серпня 2010 року по 22 липня 2011 року, включно.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Краснодонському районі Луганської області з 10 серпня 2010 року по 22 липня 2011 року, включно щодо виплати підвищення до пенсії ОСОБА_2, як дитині війни, в розмірі, встановленому ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», враховуючи розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений ч.1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Краснодонському районі Луганської області здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_2, як дитині війни, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, розмір якої встановлений ч.1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з 10 серпня 2010 року по 22 липня 2011 року, включно, з урахуванням фактично виплачених сум.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Колегія суддів: О.В. ОСОБА_3ОСОБА_4Гімон