Справа № 2а-5484/10
Суддя: Філіпова Т.Л.
Дата ухвалення: 2011-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"12" травня 2011 р. Справа № 2а-5484/10

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Філіпової Т.Л.

суддів: Євпак В.В.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від "01" листопада 2010 р. у справі № 2а-5484/10 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор Нафтогаз" про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач 07.10.2010 року звернувся до Овруцького районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації, в якому просив визнати дії УПСЗН Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації щодо виплати їй коштів, визначених Законом в розмірах встановлених ПКМУ №836 від 26.07.1996 року „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" неправомірними, зобов"язати УПСЗН Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації провести донарахування та виплатити їй допомогу у зв"язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства згідно ст. 37 Закону за період з 01.09.2009 року по 31.08.2010 року з розрахунку мінімального розміру заробітної плати, встановленого Законом України, зобов'язати ТОВ „Фактор Нафтогаз" провести донарахування доплати громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення згідно ст. 39 Закону за період з 01.09.2005 року по 31.05.2010 року з розрахунку мінімального розміру заробітної плати, встановленого Законом України та подати платіжні документи до УПСЗН Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, зобов"язати УПСЗН Голосіївської районної Києві державної адміністрації прийняти платіжні документи від ТОВ „Фактор Нафтогаз" та виплатити їй доплату громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення згідно ст. 39 Закону.

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 01.11.2010 року позов задоволено частково: дії управління праці ТОВ „Фактор Нафтогаз" по застосуванню постанови КМ України №836 від 26.07.1996 року в частині визначення ОСОБА_3 коштів у розмірах менших ніж це передбачено Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.01.2009 року по 31.05.2010 року, визнано протиправними.

Зобов'язано ТОВ „Фактор Нафтогаз" провести донарахування ОСОБА_3 доплати до заробітної плати громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, за період з 01.01.2009 року по 31.05.2010 року, в розмірі, визначеному ст.39 Закону України "'Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, встановленим Законом України та подати розрахункові документи до УПСЗН Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації.

В задоволенні решти вимог відмовлено за безпідставністю.

Зобов'язано ТОВ „Фактор Нафтогаз" виконати постанову негайно.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач по справі - ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову в частині часткового задоволення позову та прийняти новий судовий акт, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Позивач є потерпілою внаслідок чорнобильської катастрофи 3-ї категорії, працює та проживає у м.Овруч, що віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Основні положення щодо реалізації, зокрема, конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист визначені Законом № 796-XII. Цим Законом передбачена щомісячна грошова допомога громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, визначена статтею 37 Закону, доплата до заробітної плати громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення у зоні гарантованого добровільного відселення, передбачена ст.39 Закону України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами та виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, нарахування та виплата грошової допомоги громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, доплата громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення у зоні безумовного (обов'язкового) відселення повинна здійснюватися виходячи з розмірів, встановлених Законом № 796-XII.

Розмір мінімальної заробітної плати встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік".

Водночас суми, з яких здійснювався розрахунок позивачці виплат, передбачених Законом № 796-XII, визначалися згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач ставить питання про зобов'язання провести донарахування та виплату коштів, передбачених ст. 37 Закону за період з 01.09.2009 року по 31.08.2010 року, але доказів на підтвердження своїх вимог в цій частині не надав, у зв'язку з чим в даній частині позову слід відмовити за безпідставністю.

Крім цього, відповідно до ст.ст.2,3 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня службова чи посадова особа або інший суб"єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до положень п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року №936 «Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на яку посилається відповідач в своїй апеляційній скарзі, виплата компенсацій та допомоги певних видів, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад (далі - уповноважений орган) за місцем реєстрації громадян працюючим.

Таким чином, платником щомісячної доплати працюючому за роботу в зоні гарантованого добровільного відселення є ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення, а фактично виплату проводить роботодавець.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що ТОВ "Фактор" є належним відповідачем по виплатах, що стосуються нарахування коштів за ст. 39 вказаного Закону.

Враховуючи викладене, провадження у справі в частині позовних вимог щодо зобов'язання ТОВ „Фактор Нафтогаз" провести донарахування доплати громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення згідно ст. 39 Закону за період з 01.09.2005 року по 31.05.2010 року з розрахунку мінімального розміру заробітної плати, встановленого Законом України та подати платіжні документи до УПСЗН Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації підлягає закриттю.

Внаслідок Чорнобильської катастрофи», громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться оплата в таких розмірах: - у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідачем вказана оплата виплачувалась позивачу відповідно до вимог постанови КМ України №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі значно меншому, ніж встановлено Законом.

Позивач вважає, що він отримує доплату значно нищу, ніж це передбачено ч. 1 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у звязку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Колегія суддів прийшла до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині.

Проте позивач просить задоволити вимоги за період з 01.09.2005 року по 31.05.2010 року.

Однак, при визначенні періоду здійснення перерахунку вищезазначених виплат, колегія суддів приходить до висновку, що такі вимоги позивача підлягають задоволенню лише в межах шестимісячного строку звернення до суду, визначеного ч.2 ст.99 КАС України виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

У ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, що пов'язане зі специфікою правовідносин, а також має сприяти наданню доказів, підвищує їхню достовірність і тим самим сприяє встановленню істини у конкретній адміністративній справі.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Згідно з ч.1 ст.100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення позову без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку. Позивач з такою заявою до суду не звертався.

Тобто, внаслідок пропущення строків звернення до адміністративного суду для позивача наступають негативні юридичні наслідки.

Слід зауважити, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Спірні виплати є регулярними, тобто про своє порушене право позивач мав знати при отриманні ним доплати до заробітної плати, передбаченої Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Тому, вимоги позивача підлягають задоволенню лише в межах шестимісячного строку, визначеного ч.2 ст.99 КАС України, які передували пред'явленню ним даного позову.

Враховуючи положення ст. 99 та 100 КАС України, позивач має право на перерахунок виплат тільки з 07.04.2010 року, оскільки з даним позовом звернувся до суду лише 07.10.2010 року, та по 31.05.2010 року (дата, по яку ним заявлені вимоги).

А позовні вимоги ОСОБА_3 про зобов'язання провести нарахування та виплату доплати до заробітної плати за період з 01.09.2005 року по 06.04.2010 року включно слід залишити без розгляду.

Із змісту ст.ст.2,6 КАС України вбачається, що суд розглядає справи про захист прав, свобод чи інтересів осіб, а тому вимога про зобов'язання УПСЗН Овруцької Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації прийняти платіжні документи від ТОВ „Фактор Нафтогаз" є передчасною і задоволенню не підлягає, оскільки на даний час розмір коштів не перерахований і спору між відповідачами не існує.

Згідно з п.4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись ч.2 ст. 99, 100, 197, 198, 201, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації задовольнити частково.

Постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 01 листопада 2010 р. у справі №2а-5484/10 - скасувати, та прийняти нову постанову, виклавши її у наступній редакції:

"Позов ОСОБА_3 задоволити частково.

Визнати дії ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації по застосуванню постанови КМ України №836 від 26.07.1996 року в частині визначення ОСОБА_3 коштів у розмірах менших ніж це передбачено Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 07.04.2010 року по 31.05.2010 року протиправними.

Зобов'язати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації провести донарахування ОСОБА_3 доплати до заробітної плати громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, за період з 07.04.2010 року по 31.05.2010 року, в розмірі, визначеному ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік".

В частині позовних вимог щодо зобов'язання ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації провести донарахування ОСОБА_3 доплати до заробітної плати громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, за період з 01.09.2005 року по 06.04.2010 року, в розмірі, визначеному ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" залишити без розгляду.

Провадження у справі в частині позовних вимог щодо зобов'язання ТОВ "Фактор Нафтогаз" провести донарахування доплати громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення згідно ст. 39 Закону за період з 01.09.2005 року по 31.05.2010 року з розрахунку мінімального розміру заробітної плати, встановленого Законом України та подати платіжні документи до УПСЗН Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації закрити.

В задоволенні решти вимог відмовити за безпідставністю.

Зобов'язати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації виконати постанову негайно.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.Л. Філіпова

судді: В.В. Євпак

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 с.Радчиці,Овруцький район, Житомирська область,11100

3- відповідачу ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м.Києві держадміністрації вул.Ломоносова, 5/3,м.Київ,03040