Справа № 2а-17791/09/0370
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2011-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2011 р. Справа № 55483/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Обрізко І.М., Яворського І.О.,

при секретарі судового засідання Поворознику Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцької обєднаної державної податкової інспекції Волинської області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09 липня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Луцької обєднаної державної податкової інспекції Волинської області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А:

30.03.2009 року субєкт підприємницької діяльності фізична особа ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Луцької обєднаної державної податкової інспекції Волинської області (надалі Луцької ОДПІ) про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від 26.01.2009 р. № /1, № /1.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вказані податкові повідомлення рішення не відповідають вимогам чинного законодавства є протиправним оскільки їх прийнято з порушенням вимог указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва». Просить їх скасувати.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 09 липня 2009 року адміністративний позов задоволено повністю. Скасовано податкові повідомлення-рішення № /1, № /1 від 26.01.2009 року.

Представник Луцької ОДПІ не погодившись із постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що дана постанова винесена з порушенням норм матеріального права, неповністю досліджені обставини справи, просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі покликається на те, що вся сума коштів, яка надійшла на рахунок ОСОБА_1, вважається виручкою та підлягає оподаткуванню. Твердження суду про те, що дані кошти були власними коштами позивача є необґрунтованим, оскільки не підтверджено будь-якими документами. Наявність кредитних договорів не є безумовним доказом того, що кошти, які надходили на поточний рахунок підприємця, були зняті із кредитних рахунків, оскільки жодною випискою банку це не підтверджено. При цьому й сам підприємець документально не спростував той факт, що кошти, які надійшли на поточний рахунок, не були коштами від здійснення ним підприємницької діяльності.

У ході апеляційного розгляду представник Луцької ОДПІ ОСОБА_2 надав пояснення та просить задовольнити апеляційну скаргу.

Субєкт підприємницької діяльності фізична особа ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги не визнав, просить відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції без змін.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити із наступних підстав.

Луцькою ОДПІ в період з 24.12.2008 року по 30.12.2008 року проведена виїзна позапланова документальна перевірка дотримання вимог податкового законодавства підприємцем ОСОБА_1М за період з 11.11.2005 року по 30.06.2008 року, за результатами якої складено акт № 71/17-2/НОМЕР_1 від 20.01.2009 року. В ході документальної перевірки Відповідачем проведено аналіз по відкритому ним розрахунковому рахунку № 0160 від 30.11.2005 року ВГРУ «Приватбанк» та встановлено, що з 01.01.2006 року по 30.09.2006 року на його розрахунковий рахунок в банку надійшли кошти в розмірі 1079833, 77 грн., в тому числі кошти в розмірі 415310, 00 грн. є поповненням розрахункового рахунку підприємця для закупки товарів і подальшого їх продажу, а також з 01.01.2008 року по 30.06.2008 року на його розрахунковий рахунок в банку надійшли кошти в розмірі 850615, 20 грн., в тому числі кошти в розмірі 40160 грн. є поповненням розрахункового рахунку підприємця для закупки товарів і подальшого їх продажу. Інспектором встановлено, що ним порушено вимоги ст.1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», зокрема, перевищено обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за календарний рік понад 500 тис. грн., тому платник єдиного податку згідно з ст.5 цього Указу перейшов на загальну систему оподаткування, обліку та звітності зі сплатою податку з доходів фізичних осіб за правилами , встановленими розділом четвертим Декрету КМ України «Про прибутковий податок з громадян». Дані твердження ОДПІ не грунтуються на законі та спростовуються здобутими доказами.

Відповідно до ст. 1 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" від 3 липня 1998 року N 727/98 спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень. Тобто застосовується касовий метод обчислення виручки, при якому враховуються всі надходження коштів, отримані на розрахунковий рахунок та в касу суб'єкта малого підприємництва, які отримані від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг).

Відповідно до Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, затвердженого наказом ДПА України від 12.10.1999 року № 54, у доходній частині Книги відображаються всі надходження, отримані на розрахунковий рахунок та в касу суб'єктом малого підприємництва від продажу продукції ( товарів, робіт, послуг), майна, включаючи основні фонди, які належать суб'єкту малого підприємництва й реалізовані у звітному (податковому) періоді, позареалізаційні доходи та виручка від іншої реалізації. У графі 5 зазначеної Книги наведено перелік позареалізаційних доходів та виручки від іншої реалізації, які включаються до бази оподаткування єдиним податком. Кошти, що надійшли на розрахунковий рахунок суб'єкта малого підприємництва у вигляді кредиту, наданого банком, не значаться у вказаному переліку.

У відповідності до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Жодного доказу про те, що позивач поповнював обігові кошти саме виручкою від реалізації товарів відповідач суду не надав. Крім того факт перевищення 500 000,00 гривень в рік у відповідних сумах не підтверджений жодними первинними бухгалтерськими документами або будь-якими іншими доказами в акті перевірки чи матеріалах справи.

Інспектором не було взято до уваги той факт, що кошти були внесені на розрахунковий рахунок Волинське ГРУ «Приватбанку» у 2008 році як поповнення обігових коштів за рахунок кредитних та позичених. Тобто, дані кошти не є виручкою від реалізації товарів. Дані обставини підтверджуються платіжними дорученнями та договорами мікрокредиту від 29.03.2006 року, 29.03.2007 року та від 22.11.2007 року та договором позики від 01.02.2006 року.

Таким чином, встановлення факту наявності коштів на розрахунковому рахунку суб'єкта господарської діяльності без встановлення джерела їх надходження (господарської операції), а відтак бази оподаткування не може бути підставою для нарахування податків та обов'язкових платежів.

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції. Порушення норм матеріального та процесуального права судом не допущенні.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Луцької обєднаної державної податкової інспекції Волинської області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09 липня 2009 року у справі № 2-а-17791/09 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 07.03.2011 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ: В.П. ДЯКОВИЧ

СУДДІ І.М. ОБРІЗКО

ОСОБА_3