Справа № 826/6732/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

31 серпня 2015 року 09:30 справа №826/6732/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до1. Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві 2. Дарницького районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві
провизнання наказу протиправним, зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві (далі по тексту - відповідач), в якому просить: 1) визнати наказ начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 08 січня 2015 року №4 про звільнення позивача з органів внутрішніх справ неправомірним; 2) зобов'язати начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві поновити старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ, на посаді начальника відділення розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого відділу Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві; 3) зобов'язати відповідача виплатити позивачу грошове та речове забезпечення за встановленими нормами за весь час вимушеного прогулу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 квітня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/6732/15, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2015 року залучено до участі в адміністративній справі Дарницьке районне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві в якості співвідповідача.

В судовому засіданні 22 червня 2015 року позивач позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти задоволення позову заперечив; на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Наказом ГУ МВС в м. Києві від 08 січня 2015 року №4 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1" за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у перебуванні на службі у складі добового наряду в стані алкогольного сп'яніння, що призвело до порушення вимог статей 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ та пунктів 2.2, 4.1 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22 лютого 2012 року №155, на начальника відділення розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого відділу Дарницького районного управління ГУ МВС України в місті Києві старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

Позивач вважає незаконним своє звільнення, оскільки факт перебування його в стані алкогольного сп'яніння не підтверджується належними доказами та не відповідає дійсним обставинам справи.

Відповідач проти позову заперечив, виходячи з того, що позивачем порушено трудову дисципліну, оскільки останній перебував на добовому чергуванні з ознаками алкогольного сп'яніння, що підтверджується результатами пройденого тесту на алкоголь за допомогою алкотестера "Драгер", який показав наявність в парах повітря 0,61 проміле алкоголю.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Судом встановлено, що наказом ГУ МВС в м. Києві від 16 січня 2015 року №18о/с "Щодо особового складу" старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 на підставі наказу від 08 січня 2015 року №4, згідно з підпунктом "є" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ (за порушення дисципліни) звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік).

Згідно підпункту "є" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 (далі по тексту - Положення) особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Таким чином, в межах даного спору суду належить встановити правомірність застосування до позивача дисциплінарного стягнення за порушення дисципліни у вигляді звільнення та факт його перебування на роботі в стані алкогольного сп'яніння.

У відповідності до статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Статтею 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачено, що начальник несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни і повинен постійно його контролювати. Начальник зобов'язаний бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики, розвивати і підтримувати в підлеглих свідоме ставлення до виконання службових обов'язків, честь і гідність, заохочувати розумну ініціативу, самостійність, старанність у службі, уміло застосовувати заходи дисциплінарного впливу.

Особливу увагу начальник повинен приділяти вивченню індивідуальних якостей підлеглих, дотриманню статутних відносин між ними, створенню здорового морально-психологічного клімату в колективі, його згуртуванню, своєчасному запобіганню порушенням службової дисципліни та виявленню причин їх учинення, формуванню нетерпимого ставлення до порушників, враховуючи при цьому думку колективу та громадськості.

Начальник зобов'язаний попередити про неприпустимість порушення службової дисципліни, а в разі вчинення підлеглим таких діянь за необхідності накласти на винного дисциплінарне стягнення або порушити клопотання про накладення стягнення старшим прямим начальником.

Старші за званням та посадою в усіх випадках зобов'язані вимагати від молодших дотримання службової дисципліни, зокрема, правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету.

Пунктом 2.2 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 лютого 2012 року №155 (далі по тексту - Правила) передбачено, що дотримання норм поведінки, установлених цими Правилами, є моральним обов'язком кожного працівника органів внутрішніх справ незалежно від займаної посади та спеціального звання.

Згідно пункту 4.1 Правил працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обов'язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе такі моральні зобов'язання: визнавати пріоритет державних і службових інтересів над особистими у своїй діяльності; бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби; ставитися нетерпимо до будь-яких дій, які ображають та принижують людську гідність, заподіюють біль і страждання, являють собою тортури, жорстокість, нелюдське поводження з людьми; бути мужнім і безстрашним у небезпечних ситуаціях, які виникають під час припинення правопорушення, ліквідації наслідків аварій та стихійного лиха, проведення заходів щодо порятунку життя і збереження здоров'я людей; виявляти твердість і непримиренність у боротьбі зі злочинцями, застосовуючи для досягнення поставленої мети виключно законні і високоморальні принципи; зберігати і примножувати службові традиції органів внутрішніх справ.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Частина перша статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 86 Кодексу адміністративного судочинства суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На підтвердження нетверезого стану ОСОБА_1 відповідач надав суду висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни старшим лейтенантом міліції ОСОБА_1, затверджений начальником ГУ МВС України в м. Києві генерал-майором міліції Терещуком О.Д. 08 січня 2015 року.

У вказаному висновку зафіксовано, що старший лейтенант міліції ОСОБА_1 перебував на добовому чергуванні у форменному одязі з табельною вогнепальною зброєю з ознаками алкогольного сп'яніння; за результатами пройденого тесту на алкоголь за допомогою алкотестера "Драгер", в парах повітря ОСОБА_1 виявлено 0,61 проміле алкоголю.

Разом з тим, ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях заперечував вживання ним алкогольних напоїв, а показники алкотестера "Драгер" можуть бути наслідком прийому лікарських препаратів, у зв'язку із захворюванням печінки.

Згідно листа Київської наркологічної клінічної лікарні "Соціотерапія", у разі вживання особою на передодні проведення тесту, будь-яких речовин, що містять алкоголь/спирт - прилад може показати позитивні результати, а саме показники алкоголю у повітрі, що видихається, тобто показники газоаналізатору гіпотетично можуть бути 0,61 проміле алкоголю.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем не надано жодних доказів щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп'яніння, зокрема, акта, не доведено показаннями свідків, а також не наведено правомірності використання алкотестера "Драгер" та як саме зафіксовані його показники.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння під час перебування на добовому чергуванні і вживання ним алкогольних напоїв та, відповідно, порушення у зв'язку із цим дисципліни.

Положеннями статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України зокрема передбачено, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідачем при обранні виду стягнення не доведено крайньої ступені тяжкості вчиненого позивачем проступку та заподіяної ним шкоди.

Таким чином, з огляду на викладене, суд вважає, що наказ від 08 січня 2015 року №4 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1" є протиправним та підлягає скасуванню.

Як свідчить зміст позовних вимог, ОСОБА_1 просить поновити на службі в органах внутрішніх справ, на посаді начальника відділення розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого відділу Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві.

Судом встановлено, що на підставі оскаржуваного наказу, ГУ МВС в м. Києві прийнято наказ від 16 січня 2015 року №18о/с "Щодо особового складу", яким старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік).

Як встановлює частина друга статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи наведену процесуальну норму, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача в рамках даного адміністративного спору необхідно вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати наказ ГУ МВС в м. Києві від 16 січня 2015 року №18о/с "Щодо особового складу" зважаючи, що його прийнято на підставі наказу від 08 січня 2015 року №4 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1", який є протиправним.

В частині позовних вимог про зобов'язання відповідача поновити на посаді та виплатити грошове і речове забезпечення за час вимушеного прогулу, суд керується наступним.

У відповідності до пункту 24 Положення, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Враховуючи, що судом не встановлено, а відповідачем не доведено наявності підстав для звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділення розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого відділу Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві, суд приходить до висновку, що позивач підлягає поновленню на раніше займаній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Разом з тим, позовні вимоги в частині зобов'язання ГУ МВС України в м. Києві виплатити речове забезпечення за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягають, оскільки Положенням не передбачено порядку виплати речового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірності звільнення позивача з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, однак, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 08 січня 2015 року №4 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1".

3. Вийти за межі позовних вимог і визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 16 січня 2015 року №18о/с "Щодо особового складу".

4. Зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві поновити старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ, на посаді начальника відділення розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого відділу Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві.

5. Зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

6. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко