Справа № 760/11374/15-а
Суддя: Демидовська А. І.
Дата ухвалення: 2015-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а-478/15
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2015 року Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Демидовська А.І., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, 3-особа: Київський міський військовий комісаріат про визнання дій неправомірними та зобов`язання нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності, суддя -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання дій неправомірними та зобов`язання виплатити одноразову грошову допомогу.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є інвалідом війни ІІ групи,сержантом у відставці, проходив військову строкову службу з травня 1979 року., був учасником бойових дій в Афганістані в період з січня 1980 по травень1981 року,де отримав контузію та множинні осколкові поранення.
Згідно протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії МОУ № 125 від 20.02.2008 р. у нього було виявлено травму, контузію, захворювання, пов"язані з виконанням обов"язків військової служби при виконанні інтернаціонального обовязку. Первинно йому була встановлена 3 група інвалідності,а під час повторного огляду 20.12.2010 року була встановлена ІІ група інвалідності довічно,що підтверджується Довідкою МСЕК серії 10 ААА №128926 від 20.12.2010року.
Листом №2884 від 03.04.2015 року Київський міський військовий комісаріат безпідставно та незаконно йому відмовив в передачі документів до відповідача ,посилаючись на те,що Постанова КМУ від 25.12.2013 №975 на позивача не поширюється,однак зазначив,що до 01.01.2014р.виплати здійснювались згідно Постанов КМУ від 21.02.2007 №284 та від 28.05.2008р.№499. ,що і змусило позивача звернутися до суду.
Вважає такі дії відповідача протиправними та просив задовольнити позов.
Згідно ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.
Ухвалою суду від 17 червня 2015 року в справі було відкрито скорочене провадження.
Оскільки розгляд справи відбувається в порядку скороченого провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.
В запереченнях відповідача та 3 особи, які надійшли на адресу суду 09 липня 2015 року,останні посилаються на те, що позивач не отримав одноразову грошову допомогу правомірно. вважають адміністративний позов необгрунтованим, та просять в його задоволенні відмовити. Разом з цим зазначених обставин судом встановлено не було.
При вирішенні питання про підсудність, суд виходив з того, що спірний вид допомоги за заявленим позовом належить до одного з видів соціального забезпечення, а тому одноразова грошова допомога, умови та порядок виплати якої визначаються Постановою №499, є видом соціального забезпечення.
Правила предметної підсудності визначені ст. 18 КАС України.
Так, п. 2 ч. 2 зазначеної статті містить положення, що Окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.
В той же ж час п.4 ч.1 зазначеної статті визначено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг - предметна підсудність яких підпадає місцевим судам як адміністративним судам.
Таким чином, враховуючи положення 18 КАС України, даний спір підсудний саме Солом`янському районному суду м. Києві. Та обставина, що позивач просить визнати неправомірними дії Міністерства оборони України та Київського міського військового комісаріату не є підставою для висновку про підсудність справи Окружному адміністративному суду, так як дії Міністерства оборони України та , які позивач просить визнати неправомірними, були вчинені останніми саме при вирішенні питання даної соціальної виплати.
Дослідивши матеріали адміністративного позову, суд вважає його таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Позивач був звільнений з військової служби в травні 1981 року, є учасником бойових дій та інвалідом війни ІІ групи, приймав участь у бойових діях у Демократичній Республіці Афганістан в період з січня 1980 по травень1981 року,де отримав контузію та множинні осколкові поранення,що підтверджується копіями посвідчень та військового квитка позивача.
Згідно протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії МОУ № 125 від 20.02.2008 р. у позивача було виявлено травму, контузію, захворювання, пов"язані з виконанням обов"язків військової служби при виконанні інтернаціонального обовязку. Первинно йому була встановлена 3 група інвалідності,а під час повторного огляду 20.12.2010 року була встановлена ІІ група інвалідності довічно,що підтверджується Довідкою МСЕК серії 10 ААА №128926 від 20.12.2010року.
Таким чином, з 20 грудня 2010 року позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року та постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб" від 28 травня 2008 року №499 у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення.
Для реалізації вказаного права, позивачем було подано відповідну заяву та всі необхідні документи 3 особі -Київському міському військовому комісаріату для нарахування та виплати йому вищезазначеної одноразової грошової допомоги, однак ці документи не були направлені відповідачу через уповноважений орган.
Київський міський військовий комісаріат не визнав його право на отримання одноразової грошової допомоги на момент призначення II групи інвалідності.
Міністерство оборони України також не визнало право позивача на отримання допомоги як інваліда ІІ групи у зв`язку із зв`язку із пораненням та контузією, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обовязку, що підтверджується запереченнями,надісланними до суду.
Враховуючи, що право на грошовому допомогу у звільненого військовослужбовця наступає в момент встановлення інвалідності, а не на момент його звільнення, позивач має право на виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку, затвердженогоПостановою КМУ № 499 від 28.05.2008 року
Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб», затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги…
Пунктом 2 вищевказаної Постанови визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 р., здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.
Відповідно до п.2.п.п.4 Порядку… «Одноразова грошова допомога виплачується: військовослужбовцям строкової служби у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи
інвалідності, заподіяного їм під час проходження військової служби, чи в разі настання інвалідності під час проходження військової служби та особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, залежно
від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається: для військовослужбовців строкової служби - за максимальним посадовим окладом за першим тарифним розрядом, передбаченим для
військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, на день втрати працездатності, а звільнених із служби - на день звільнення.
Право на отримання одноразової грошової допомоги, у розумінні Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та їх сімей", не пов`язується з часом та місцем звільнення з військової служби, а пов`язується із фактом та часом встановлення інвалідності військовослужбовцю, який звільнений з військової служби, яка настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, отриманих під час виконання обов`язків військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.
Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону останній поширюється, зокрема, на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до десятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
При цьому, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не спростував доводи позивача.
У зв`язку із тим, що у позивача відбулася зміна групи інвалідності у межах дворічного терміну з часу первинного її встановлення, вважаю, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Таким чином, на відповідача повинен бути покладений обов`язок саме нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі до десятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України, виходячи зі складу грошового забезпечення, визначеного ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" .
Керуючись Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб", ст. ст. 9, 11, 69-71, 86, 99, 158-163, 183-2, 254 КАС України, суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати відмову у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії - неправомірною.
Зобов`язати Міністерство оборони України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в разі настання 2 групи інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення, виходячи зі складу грошового забезпечення, визначеного ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на день встановлення інвалідності.
Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.
Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її отримання до Київського апеляційного адміністративного суду через районний суд.

Суддя: А.І. Демидовська