Справа № 490/15778/14-а
Суддя: Спінчевська Н. А.
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2 а/489/191/2015
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 серпня 2015 року Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позивачка вказує на, те що 11 листопада 2014 року відносно неї винесено постанову про накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 188-42 КУпАП, за невиконання вимог припису інспекції щодо оформлення відповідних документів, які дають право експлуатувати реконструйовану господарську будівлю по вул.. 100 Квартал, 11/38.

З даною постановою вона не згодна, оскільки її не було повідомлено про необхідність усунення порушення та вона не була присутня при розгляді адміністративної справи у якій було винесено оскаржувану постанову, оскільки її не було повідомлено про день, час і місце розгляду справи. Копію постанови вона отримала поштою. Крім того, відповідачем не визначено, до якої категорії складності належить обєкт будівництва, чи належить обєкт будівництва до переліку обєктів, будівництво яких здійснюється без декларації про початок будівельних робіт, а лише на підставі повідомлення, які саме будівельні роботи призвели до відхилення від плану будівництва, чи є вони суттєвими та потребують введення в експлуатацію.

Посилаючись на викладене, просила суд поновити їй строк на оскарження та скасувати постанову № 8 від 11 листопада 2014 року.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечувала, посилаючись на те, що немає підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши і оцінивши в сукупності наявні у справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 квітня 2014 року головним державним інспектором Миколаївського інспекційного відділу Південного інспекційного управління Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області ОСОБА_4 в присутності ОСОБА_3 на підставі звернення ОСОБА_5, представника за довіреністю в інтересах ОСОБА_6, проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних норм, стандартів і правил ОСОБА_3 за адресою: м. Миколаїв, вул. 100 Квартал, 11/38 (обєкт будівництва «самовільне будівництво будівлі на території домоволодіння»), в результаті якої встановлено, що у період з 1988 року по 2008 рік ОСОБА_3 власними силами самовільно виконано будівельні роботи з реконструкції літньої кухні-сараю літ.Б, внаслідок чого змінено конфігурацію будівлі, збільшено площу та розмірі будівлі у плані, що є порушенням ст.. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», про що складено відповідний акт від 10 квітня 2014 року.

Згідно акту від 10 квітня 2014 року, як було встановлено під час перевірки, житловий будинок № 11/38 з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами по вул.. 100 Квартал, належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 16 червня 1988 року.

На час проведення перевірки будівельні роботи з реконструкції літньої кухні-сараю завершені, обєкт експлуатується.

Також встановлено, що зазначений обєкт підключений до інженерних мереж в порушення вимог п.1.6 ДБН: А.3.1-5:2009 «Організація будівельного виробництва». Даний обєкт належить до І категорії складності згідно додатку М ДБН А.2.2-3:2012.

На підставі зазначеної перевірки 10 квітня 2014 року видано припис № 102 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким від ОСОБА_3 вимагалося усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності шляхом введення обєкту «Реконструкція літньої кухні-сараю за адресою: м. Миколаїв, вул.. 100 Квартал, 11/38» в експлуатацію в порядку, встановленому чинним законодавством у термін до 10 жовтня 2014 року. У разі невиконання зазначених вимог, усунути порушення шляхом добровільного приведення літньої кухні-сараю Літ. Б у стан, що передував реконструкції господарської будівлі.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою № 79 по справі про адміністративне правопорушення від 22 квітня 2014 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності та визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 96 КУпАП.

14 жовтня 2014 року за № 1088 було видно направлення для проведення позапланової перевірки на обєкті «Реконструкція літньої кухні-сараю за адресою: м. Миколаїв, вул.. 100 Квартал, 11/38» та перевірки виконання припису, виданого ОСОБА_3 від 10 квітня 2014 року № 102.

Така перевірка була проведена відповідачем 22 жовтня 2014 року головним державним інспектором Приморського інспекційного відділу Південного інспекційного управління ОСОБА_4 у присутності ОСОБА_3, про що складено відповідний акт від 28 жовтня 2015 року.

Згідно акту перевірки від 28 жовтня 2014 року, станом на 28 жовтня 2014 року ОСОБА_3 не направлено до інспекції жодної інформації про стан виконання припису.

Перевіркою з виїздом 22 жовтня 2014 року встановлено, що вимоги припису № 102 від 10 квітня 2014 року позивачкою не виконані, а саме не введено в експлуатацію літню кухню-сарай Літ. Б в порядку, встановленому чинним законодавством, та не приведено обєкт у стан, що передував до самочинного виконання будівельних робіт, що є порушенням п. 14 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2005 року № 553.

28 жовтня 2014 року складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 188-42 КУпАП та видано новий припис № 344 від 28 жовтня 2014 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил, шляхом приведення літньої кухні-сараю Літ Б за адресою: м. Миколаїв, вул.. 100 Квартал,11/38 у стан, що передував реконструкції господарської будівлі у термін до 28 квітня 2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, копію протоколу про адміністративне правопорушення від 28 жовтня 2014 року та копію припису № 344 від 28 жовтня 2014 року позивачка отримала 28 жовтня 2014 року, про що є її відповідні підписи.

Постановою начальника Управління Державного архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області ОСОБА_7 № 8 від 11 листопада 2014 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 188-42 КУпАП невиконання вимог припису від 10 квітня 2014 року № 102 - та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн.

Постанову, як вбачається з матеріалів справи, про накладення адміністративного стягнення позивачці направлено поштою.

Згідно ст. 254 КУоАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, згідно ст. 62 Конституції України.

Частиною 4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено права посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки. Зокрема, посадові особи мають право: 1) безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню; 2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; 3) видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт тощо.

Відповідно до ч. 1ст. 188-42 КУпАП, невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Представник позивачки в судовому засіданні посилався на те, що інспектром позивачці було рекомендовано усунути порушення, шляхом введення обєкту «Реконструкція літньої кухні сараю» в експлуатацію в порядку, встановленому чинним законодавством, у разі невиконання - добровільно привести зазначену будівлю у стан, що передував реконструкції.

Позивачка в своєму позові посилалася на те, що реконструкцію будівлі вона не проводила, фактично нею проведено утеплення зовнішньої стіни кухні, що призвело до незначної зміни її зовнішніх габаритів.

В судовому засіданні представник позивачки вказував, що згідно правовстановлюючих та технічних документів на житловий будинок № 11/38 по вул. 100-й квартал у м. Миколаєві, перепланування кухні літ. Б 1950 року забудови, відбулось у 1988 році та оформлено на підставі рішення Центральної районної ради народних депутатів виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 18 березня 1988 року № 96.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Для доведення факту вчинення адміністративного правопорушення відповідач повинен був встановити, що дії (бездіяльність) позивачки є протиправними і в цьому є її вина, яка виражається у формі умислу чи необережності.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно припису № 102 від 10 квітня 2014 року головним державним інспектором Приморського інспекційного відділу встановлено: будівельні роботи з реконструкції літньої кухні-сараю за адресою: м. Миколаїв, вул. 100 Квартал,11/38 виконано без відповідних документів, які дають право виконувати такі роботи та з порушенням будівельних норм, експлуатація обєкту, не введеного в експлуатацію, що є порушенням ст.34 п.8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 1.6 ДБН: А.3.1-5:2009 «Організація будівельного виробництва».

При цьому, актом перевірки дотримання вимог законодавства в сфері містобудівної діяльності від 10 квітня 2014 року встановлено, що будівельні роботи з реконструкції літньої кухні-сараю літ. Б були виконані позивачкою у період з 1988 року по 2008 рік.

В той же час, на період проведення позивачкою будівельних робіт нормативні акти, про порушення яких зазначає інспектор, ще не діяли, а отже вони не можуть поширюватись на правовідносини, що існували або виникли до набрання ними чинності.

Відповідно до ст.. 58 Конституцій України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, у відповідача були відсутні підстави для винесення позивачці припису від 10 квітня 2014 року, а відтак і оскаржуваної нею постанови від 11 листопада 2014 року за його невиконання.

У зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку, що слід скасувати оскаржувану постанову Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП, у зв'язку з тим, що її винесено відповідачем неправомірно без врахування зазначених вище обставин у справі, що мають значення для прийняття рішення.

Крім того, Законом № 92-VIII від 13 січня 2015 року були внесені зміни до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо прийняття в експлуатацію обєктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт.

Так, у відповідності до п. 9 розділу «Прикінцеві положення» Закону орган державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2015 року безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені обєкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року; збудовані до 12 березня 2011 року: громадські будинки I і II категорій складності; будівлі і споруди сільськогосподарського призначення I і II категорій складності.

До власників (користувачів) земельних ділянок, які відповідно до цього пункту подали документи про прийняття в експлуатацію збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт обєктів будівництва, штрафні санкції за виконання будівельних робіт без отримання документів, що дають право на їх виконання, та за експлуатацію або використання обєктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, не застосовуються.

У відповідності до ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За такого, суд вбачає підстави для визначення причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, та вважає за можливе його поновити позивачці.

Керуючись ст.ст.11,14, 99, 104, 122, 159, 160, 161, 163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області № 8 від 11 листопада 2014 року по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.А. Спінчевська