Справа № 2а-439/09
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2011-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2011 р. Справа № 65706/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Дяковича В.П.,

суддів Обрізко І.М., Яворського І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 липня 2009 року у справі № 2а-439/09/2218 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про зобовязання нарахувати та виплатити підвищення до пенсії дитині війни, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 30.01.2009 року звернувся до суду з адміністративним позовом, якими просив визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо невиплати йому підвищення до пенсії з 09.07.2007 року до 31.12.2008 року відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»; стягнути з відповідача на його користь невиплачену суму підвищення до пенсії дитині війни в розмірі 1519,33 грн.; зобовязати відповідача провести перерахунок його пенсії з врахуванням підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 липня 2009 року позов задоволено частково: зобовязано управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому нарахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за періоди з 09.07.2007 року до 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року до 31.12.2008 року; визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому в частині виплати позивачу підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за періоди з 09.07.2007 року до 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року до 31.12.2008 року не в повному обсязі; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З таким рішенням суду не погодився відповідач ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, подав апеляційну скаргу, в якій покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову, якою повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. Апеляційну скаргу мотивує тим, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснювалось в розмірах передбачених Законами України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік та в межах передбачених на це видатків. Законодавством не визначено, з якого саме розміру мінімальної пенсії за віком слід визначати розмір підвищення до пенсії дітям війни. Крім того, зазначає, що позивач пропустив строк звернення до суду, встановлений ст. 99 КАС України.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання апеляційного суду не зявилися, хоч були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Оскільки Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням статті 111 цього Закону, а Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення підпункту 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими внесено зміни до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з 09.07.2007 року та з 22.05.2008 року відповідач був зобовязаний нараховувати та виплачувати позивачу підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Водночас позовні вимоги щодо виплати підвищення до пенсії за період з 01.01.2008 року до 22.05.2008 року задоволенню не підлягають, оскільки відповідач керувався чинними на той час положеннями Законів України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а тому його дії є правомірними.

Однак суд першої інстанції безпідставно не застосував до спірних правовідносин положення ст. 99 КАС України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин та вирішення справи судом першої інстанції) в частині зобовязання відповідача провести нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії дитині війни за 2007 рік, яким було передбачено річний строк звернення до адміністративного суду і законами з питань пенсійного забезпечення не встановлено інших строків звернення до суду за захистом порушених прав, а позивач не навів поважних підстав пропуску такого строку.

Оскільки позивач звернувся до суду 30.01.2009 року, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в межах річного строку за період з 22.05.2008 року до 31.12.2008 року.

Крім того, згідно із законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Тому правильними є висновки суду першої інстанції щодо неприйняття до уваги положень ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання підвищення до пенсії дітям війни.

Відсутність бюджетного фінансування, на яку вказує відповідач, не може бути підставою невиконання відповідним субєктом владних повноважень покладених на нього обовязків. В свою чергу реалізація особою права на отримання соціальних виплат не може бути поставлена у залежність від наявності відповідних бюджетних асигнувань.

Крім того в оскаржуваній постанові суд першої інстанції вказав позивачем управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому, зобовязавши його нарахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії як дитині війни. Однак, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні і звернувся з позовом до нього, тому належним відповідачем у справі є саме ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області і відповідно його слід зобовязати нарахувати та виплатити позивачу підвищення од пенсії дитині війни.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню в звязку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 211, 212, 254 КАС України,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 липня 2009 року у справі № 2а-439/09/2218 скасувати та прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії дитині війни в розмірі, меншому, ніж визначено ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 22 травня 2008 року до 31 грудня 2008 року.

Зобовязати Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячне підвищення до пенсії дитині війни відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період 22 травня 2008 року до 31 грудня 2008 року, з врахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

ГОЛОВУЮЧИЙ: В.П. ДЯКОВИЧ

СУДДІ І.М. ОБРІЗКО

ОСОБА_3