Справа № 2а-1285/11
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2012-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2012 р. Справа № 94284/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Довгополова О.М., Коваля Р.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області на постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 06.04.2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області про зобов'язання здійснити нарахування підвищення до пенсії як дитині війни, -

ВСТАНОВИВ :

21.03.2011 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив зобовязати відповідача провести нарахування та виплату підвищення до пенсії за період з 1 вересня 2010 року по день винесення судом рішення й нараховувати надалі, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні».

Позивач свої позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" є дитиною війни. Згідно з статтею 6 цього закону позивачу повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, однак така допомога не виплачувалась.

Постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 06.04.2011 року позов задоволено.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 з 01 вересня 2010 року по 28 лютого 2011 року включно одноразово, а починаючи з 01.03.2011 року щомісячно до припинення права позивача на таке підвищення пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни на підставі ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з дотриманням вимог ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та ст.6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні».

Постанову суду оскаржило управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області. Вважає, що постанова прийнята з неповним зясуванням обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що залишається невизначеним порядок обчислення спірної доплати та його розмір. Просить врахувати, що встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених відповідно до зазначеного Закону, і не може враховуватися для перерахунків або підвищень інших пенсій. Стверджує, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом не були враховані положення бюджетного законодавства України, а також видаткові можливості основного фінансового документу держави і Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України колегія суддів вважає доцільним розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід задоволити частково з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач є дитиною війни, оскільки статтею 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визначено, що дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Крім того, позивач є громадянином, який проживає на території гірського населеного пункту, що підтверджується посвідченням серії А № 435357.

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, яка виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається прожитковим мінімумом для осіб, які втратили працездатність, що урегульовано ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, при зверненні до суду позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, передбачений ч.2 ст.99 КАС України та не наведено поважних причин його пропуску.

Відповідно до ст.100 КАС України - адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги дату звернення позивача до суду із даним адміністративним позовом, відсутність поважних причин для поновлення строку, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача про зобовязання відповідача нарахувати та виплатити на його користь передбачену ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» щомісячну державну соціальну допомогу за період з 01.09.2010 року по 20.09.2010 року включно слід залишити без розгляду.

Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу нарахування та виплати недоплаченого підвищення до пенсії починаючи з 21.09.2010 року, колегія суддів вважає, що такі підлягають задоволенню, так як Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" дію ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей" не зупинено. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" розміри державних соціальних гарантій на 2010 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом, та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України. Таким чином, відповідач починаючи з 21.09.2010 року повинен діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни".

За таких обставин, із урахуванням позовних вимог та виходячи із встановленого законом шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду, колегія суддів приходить до переконання про правомірність задоволення позовних вимог позивача лише починаючи з 21.09.2010 року.

Попри вказане, колегія суддів не може взяти до уваги посилання апелянта на те, що положення частини третьої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" установлено, що мінімальний розмір пенсії за віком, установлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Отже, вихідним критерієм обчислення розміру підвищення до пенсії, виплат допомоги дітям війни відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" є розмір мінімальної пенсії за віком, визначений статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на підвищення пенсії виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

За таких обставин судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Наведене в силу ст. 202 КАС України є підставою для скасування постанови, що оскаржується, та прийняття нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області задоволити частково, постанову Міжгірського районного суду Закарпатської області від 06.04.2011 року у справі № 2а-1285/11/0911 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області про зобовязання провести нарахування та виплату підвищення до пенсії, як дитині війни задоволити частково.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі Закарпатської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» підвищення до пенсії, як дитині війни, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, обчисленої виходячи з вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» та ст. 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», починаючи з 21.09.2010 року, з урахуванням проведених виплат.

Адміністративний позов в частині позовних вимог про зобовязання відповідача провести нарахування та виплату позивачу передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» підвищення до пенсії, як дитині війни, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 01.09.2010 року по 20.09.2010 року залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді О.М. Довгополов

ОСОБА_2