Справа № 116/1372/13-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2015 року м. Київ К/800/30143/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Приходько І.В., Рибченка А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Кримська митниця про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити певні дії, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим на постанову Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим від 27 березня 2013 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2013 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2013 року ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до суду першої інстанції з позовом, у якому просив визнати протиправним розпорядження управління Пенсійного фонду України в Сімферопольському районі АР Крим (далі - відповідач, УПФ) № 173476 від 09.01.2013 року по версії 4.37 від 03.01.2013 року про переведення позивача з пенсії інваліда 2 групи як державного службовця на пенсію по загальному захворюванню та скасувати його; зобов'язати відповідача поновити позивачу виплату пенсії по інвалідності 2 групи як державного службовця з 01.02.2013 року в розмірах визначених законодавством; зобов'язання здійснити виплату заборгованості по пенсії державного службовця по інвалідності з 09.01.2013 року, визнати за позивачем право на пенсію державного службовця по інвалідності з 21.05.2012 року.

Постановою Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим від 27 березня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2013 року, адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано розпорядження відповідача №173476 від 09.01.2013 року по версії 4.37 від 03.01.2013 року; зобов'язано УПФ поновити позивачу виплату пенсії по інвалідності 2 групи як державного службовця з 01.02.2013 року в розмірах визначених законодавством; зобов'язано відповідача здійснити перерахунок між отриманою пенсією як інвалідом другої групи загального захворювання та нарахованою пенсією по інвалідності 2 групи як державного службовця позивача з 01.02.2013 року по час поновлення виплати йому пенсії по інвалідності 2 групи як державного службовця; в задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що періоди роботи позивача в Кримському територіальному митному управлінні Державного митного комітету України на посаді інспектора, старшого інспектора Кримської митниці повинні бути зараховані до стажу державної служби, а тому позивач має право на пенсію відповідно до ч. 6 ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Не погоджуючись із судовими рішеннями у справі, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить про скасування рішень судів попередніх інстанцій, як таких, що постановлені із порушенням норм процесуального права, і ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог. У доводах касаційної скарги зазначає, що посади, на яких працював позивач, на той час не відносилися до категорії посад державних службовців, а тому відсутні підстави для призначення йому пенсії по інвалідності як державному службовцю відповідно до ч. 6 ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

Згідно копії трудової книжки (а.с. 21-23) та копії довідки № 06-17/1162 від 14.02.2013 року (а.с. 16), виданої Кримською митницею, позивач працював в Кримському територіальному митному управлінні Державного митного комітету України на посаді інспектора, старшого інспектора Кримської митниці, та звільнений з посади старшого інспектора Кримської митниці 30.03.2012 року у зв'язку із скороченням штатів, загальний стаж роботи в митних органах становить 15 років 06 місяців 03 дні.

Згідно копії довідки до акту огляду МСЕК № 019707 серія КР-11 (а.с. 10), 08.05.2012 року позивачу було встановлено 2 групу інвалідності.

Розпорядженням відповідача від 15.06.2012 року позивачу з 21.05.2012 року було призначено пенсію по інвалідності другої групи внаслідок загального захворювання відповідно до Закону України «Про державну службу».

Розпорядженням УПФ від 09.01.2013 року позивача з 01.02.2013 року переведено на пенсію по інвалідності другої групи внаслідок загального захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 6 ст. 37 Закону України «Про державну службу» пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Згідно з ст.ст. 407- 408 Митного Кодексу України (в редакції від 11.07.2002 року, що діяв на час звільнення позивача з митних органів) посадовими особами митної служби України є працівники митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, на яких цим Кодексом та іншими законами України покладено здійснення митної справи, організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і яким присвоєно спеціальні звання; правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов'язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу».

Абз. 2 п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року № 283 (в редакції чинній на момент звільнення позивача), визначено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, інших органів управління військових формувань, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, крім того до стажу державної служби зараховується робота на посадах у Міністерствах і відомствах СРСР, Міністерствах і відомствах республік СРСР (включаючи головні управління, управління, що відповідно до затвердженої Урядом структури входили до центрального апарату цих міністерств і відомств) Міністерствах і відомствах УРСР (включаючи головні управління, управління, що відповідно до затвердженої Урядом структури входили до центрального апарату цих міністерств і відомств).

На підставі наведеного, суд касаційної інстанції вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій, що періоди роботи позивача в Кримському територіальному митному управлінні Державного митного комітету України на посаді інспектора, старшого інспектора Кримської митниці повинні бути зараховані до стажу державної служби, а тому позивач має право на призначення пенсії відповідно до ч. 6 ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 224, 231, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим залишити без задоволення, а постанову Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим від 27 березня 2013 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2013 року у справі № 116/1372/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235 - 244-2 КАС України.

Судді: І.Я. Олендер

І.В. Приходько

А.О. Рибченко