Справа № 2-а-10/11
Суддя: Філіпова Т.Л.
Дата ухвалення: 2011-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"14" квітня 2011 р. Справа № 2-а-10/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Філіпової Т.Л.

суддів: Євпак В.В.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційні скарги ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області та ОСОБА_3 на постанову Ємільчинського районного суду Житомирської області від "21" січня 2011 р. у справі № 2-а-10/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИЛА:

12 січня 2011 року ОСОБА_3 звернувсь до Ємільчинського районного суду Житомирської області з адміністративним позовом до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Зазначив, що він є потерпілою від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та інвалідом другої групи по захворюванню, пов'язаному з наслідками аварії на ЧАЕС, що надає йому право користуватися пільгами та компенсаціями, передбаченими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме він має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, передбаченої ст.48 цього Закону. Посилаючись, що розмір щорічної допомоги, яка йому була виплачена не відповідає розміру передбаченим цим Законом та на відмову ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області привести її у відповідність з вимогами Закону, просив суд, зобов'язати відповідача здійснити йому перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік у розмірі 5 мінімальних заробітних плат та виплатити за цей період недоплачену суму з відрахуванням вже виплаченої суми цієї допомоги. Зобов'язати відповідача в подальшому з 01.01.2011 року виплачувати позивачу щорічну допомогу на оздоровлення згідно із ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою від 21 січня 2011 року Ємільчинський районний суд Житомирської області позов задовольнив частково: визнав бездіяльність відповідача протиправною. Зобов'язав відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченої ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за 2010 рік за виключенням отриманої ним суми, відмовивши у вимозі про зобов'язання в подальшому виплачувати допомогу відповідно до зазначеного Закону за безпідставністю позовних вимог.

Не погоджуючись з зазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, просив скасувати незаконну та необґрунтовану, на його думку, постанову суду та винести нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю

Крім цього, не погоджуючись з зазначеною постановою, позивач також подав апеляційну скаргу, в якій, просила скасувати постанову Ємільчинського районного суду Житомирської області в частині відмови у задоволенні вимоги про зобов'язання відповідача в подальшому з 01.01.2011 року виплачувати позивачу щорічну допомогу на оздоровлення згідно із ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Дослідивши за матеріалами справи наведені у скаргах доводи та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії А №421977, та має другу групу інвалідності по захворюванню пов'язаному з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до довідки МСЕК серії ЖИА №115473.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом,

Частиною 4 ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щорічна допомога на оздоровлення виплачується інвалідам ІІ групи у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Відповідач, нараховуючи позивачу допомогу у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та №562 від 12.07.2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не в кратному відношенні до мінімальної заробітної плати, діяв протиправно.

Згідно із ст.71 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, як: постраждали Чорнобильської катастрофи", дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів пре знесення змін до цього закону.

Частиною 4 ст.9 КАС України визначено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції в застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Щодо зобов'язання ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області в подальшому виплачувати позивачу щорічну допомогу на оздоровлення згідно із ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", слід зазначити таке.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З матеріалів справи не вбачається, що відповідачем будуть порушені права на отримання допомоги у встановленому законом розмірі в майбутньому, а оскільки закон не містить поняття та механізмів превентивної охорони прав, свобод та інтересів особи в даному випадку, тому не допускається прийняття рішення щодо захисту прав та інтересів від будь-яких посягань на майбутнє, тобто суд розглядає справу про порушення права, яке (порушення) виникло та існує.

Враховуючи викладене, не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги ОСОБА_3.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що Ємільчинський районний суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційні скарги належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області та ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Ємільчинського районного суду Житомирської області від "21" січня 2011 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.Л. Філіпова

судді: В.В. Євпак

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:прост.

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 вул.Ломоносова,1,смт.Ємільчине,Ємільчинський район, Житомирська область,11200

3- відповідачу ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Ємільчинської райдержадміністрації Житомирської області вул.Шевченка, 2,Ємільчине,Ємільчинський район, Житомирська область,11202