Справа № 812/718/15
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2015-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 серпня 2015 рокуСєвєродонецькСправа № 812/718/15

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Секірської А.Г.,

за участі секретаря Барашко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Старобільський молокозавод» до Старобільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області про визнання недійсною та скасування податкової вимоги від 26.03.2014 № 15, -

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2015 року представник позивача ПАТ «Старобільський молокозавод» звернувся до суду з позовом до Старобільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області (далі Відповідач), в якому просив визнати недійсною та скасувати податкову вимогу від 26.03.2014 №15.

На обґрунтування позовних вимог позивач послався на наступне.

04.04.2014 ПАТ «Старобільський молокозавод» (далі Позивач) отримано рішення відповідача у формі податкової вимоги від 26.03.2014 № 15, про що свідчить копія повідомлення про вручення поштового відправлення №561. Позивач вважає, що зазначена податкова вимога видана відповідачем безпідставно, оскільки жодної перевірки не проводилося, порушень податкового законодавства позивачем не допускалося. ОСОБА_1 боргу в позивача немає, оскільки немає несплачених грошових зобовязань, що підтверджується платіжними дорученнями від 15.01.2013 № 1221 на суму 5000,00 грн., від 15.01.2013 № 1239 на суму 5000,00 грн., від 16.01.2013 № 1262 на суму 5000,00 грн., від17.01.2013 № 1267 на суму 5000,00 грн., від 21.01.2013 №1309 на суму 5000,00 грн., від 22.01.2013 №1329 на суму 5000,00 грн., від 23.01.2013 на суму 10000,00 грн., від 24.01.2013 № 1350 на суму 10000,00 грн., від 28.01.2013 №1392 на суму 15000,00 грн., від 29.01.2013 №1402 на суму 15000,00 грн., від 30.01.2013 №1421 на суму 23227,00 грн., від 13.02.2013 №1590 на суму 5000,00 грн., від 14.02.2013 №1611 на суму 5000,00 грн., від 18.02.2013 №1650 на суму 5000,00 грн., від 19.02.2013 №1679 на суму 5000,00 грн., від 21.02.2013 №1680 на суму 5000,00 грн., від 22.02.2013 №1707 на суму 8000,00 грн., від 25.02.2013 №1732 на суму 15000,00 грн., від 26.02.2013 №1757 на суму 10000,00 грн., від 27.02.2013 №1765 на суму 15000,00 грн., від 28.02.2013 №1792 на суму 17000,00 грн., від 01.03.2013 №1807 на суму 12195,00 грн., від 12.03.2013 №1902 на суму 10000,00 грн., від 13.03.2013 № 1920 на суму 10000,00 грн., від 14.03.2013 №1937 на суму 10000,00 грн., від 15.03.2013 № 1949 на суму 10000,00 грн., від 18.03.2013 № 1972 на суму 10000,00 грн., від 20.03.2013 №2010 на суму 20000,00 грн., від 22.03.2013 №2037 на суму 10000,00 грн., від 25.03.2013 №2057 на суму 10000,00 грн., від 27.03.2013 №2118 на суму 10000,00 грн., від 28.03.2013 №2140 на суму 10000,00 грн., від 29.03.2013 №2159 на суму 3660,00 грн., від 15.04.2013 №2249 на суму 5000,00 грн., від 17.04.2013 № 2299 на суму 10000,00 грн., від 18.04.2013 № 2318 на суму 10000,00 грн., від 19.04.2013 №2337 на суму 10000,00 грн., від 22.04.2013 №2357 на суму 10000,00 грн., від 23.04.2013 №2375 на суму 10000,00 грн., від 24.04.2013 №2396 на суму 10000,00 грн., від 25.04.2013 №2404 на суму 10000,00 грн., від 29.04.2013 №2429 на суму 20000,00 грн., від 30.03.2013 №2448 на суму 17913,00 грн.

Представник позивача зазначив, що ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 19.05.2014 було відкрито провадження у справі № 812/3176/14 про визнання недійсним та скасування податкової вимоги від 26.03.2015 №15. На теперішній час дана справа є втраченою у звязку з тим, що у липні 2014 року в результаті протиправних дій невстановлених осіб, які захопили будівлю суду, судом втрачено контроль за справами, які на той час знаходилися у приміщенні. Тому позивач звернувся до суду з новим позовом відповідно до норм частини 3 статті 277 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ухвали суду від 04 серпня 2015 року здійснено процесуальне правонаступництво відповідача на Старобільську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Луганській області (арк.справи 71).

Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (арк. справи 92).

Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі (арк.справи 132) та письмові заперечення проти адміністративного позову від 31.07.2015 (арк.справи 51-52), в яких позовні вимоги не визнав з посиланням на наступне.

Станом на 27.07.2014 податковий борг позивача становив 1 641 362,06 грн. з податку на доходи фізичних осіб, який виник у звязку з набранням законної сили 13.02.2014 ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду у справі №2а-7807/11/1270, якою залишено без змін постанову Луганського окружного адміністративного суду від 26.11.2013 у справі №2а-7807/11/1270 за адміністративним позовом ПАТ «Старобільський молокозавод» до Старобільської ОДПІ про скасування податкового повідомлення рішення від 16.03.2011 № згідно п.56.18 ст.56 ОСОБА_1 кодексу України.

У звязку з виникненням податкового боргу станом на 26.03.2014 відповідачем надіслано позивачеві податкову вимогу від 26.03.2014 № 15, у якій містяться відомості про факт виникнення грошового зобовязання, розмір податкового боргу 1 641 362,06 грн. з основного платежу з податку на доходи фізичних осіб (код 11010100), обовязок погасити борг та можливі наслідки його непогашення у встановлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави.

Також відповідач зазначив, що до матеріалів адміністративного позову додані платіжні доручення на суму 1 775 936,00 грн., які не містять доказів проведення банківської операції та призначені на сплату податку на додану вартість, тому не можуть бути прийняті судом до уваги як докази сплати податкових зобовязань, визначених у податковій вимозі від 26.04.2014 №15 у частині податку на доходи фізичних осіб.

У звязку з викладеним відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, установлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ОСОБА_1 кодекс України.

ОСОБА_1 кодексу України застосовуються у редакції, чинній на момент винесення відповідачем оскаржуваної податкової вимоги.

Судом установлено, що Публічне акціонерне товариство «Старобільський молокозавод» зареєстроване як юридична особа 22.08.1996, № запису 0000358, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 25.01.2012 (арк.справи 133-134), та перебуває на обліку у відповідача за неосновним місцем обліку, що підтверджується повідомленням про взяття на облік за неосновним місцем обліку форми №16-ОПП від 10.12.2014 № 0003 (арк.справи 111).

У період з 13.12.2010 по 09.02.2011 уповноваженими особами Старобільскої міжрайонної державної податкової інспекції в Луганській області проведено планову виїзну перевірку ЗАТ «Старобільський завод замінника незбираного молока», , з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2008 по 30.09.2010, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2008 по 30.09.2010, за результатами якої складено акт від 16.02.2011 №36/2300-00444837 (арк.справи 95-103).

Зазначеною перевіркою встановлено, зокрема, порушення ЗАТ «Старобільський завод замінника незбираного молока» п.п.4.3.36 п.4.3 ст.4, п.1.15 ст.15, п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3, п.п.4.2.1 п.4.2 ст.4, п.п.8.1.1 п.8.1 ст.8, п.16.1 ст.16, п.п.16.3.2 п.16.3 ст.16, абзацу «а» п.17.2 ст.17, абзацу «а» п.19.2 ст.19 Закону України від 22.05.2003 № 889-IV «Про податок з доходів фізичних осіб», а саме платником проводилась виплата за придбане молоко без предявлення громадянами здатчиками молока довідки ф. № 3ДФ, в результаті чого із суми виплаченого доходу за закуплене молоко 10942413,72 грн. не утримано та не перераховано до бюджету податку з доходів фізичних осіб за період з 01 травня 2008 року по 31 серпня 2008 року в сумі 1 641 362,06 грн. (п.4 р.4 акта від 16.02.2011 №36/2300-00444837).

15.02.2011 Старобільською МДПІ в Луганській області складено довідку № 4/17-00444837 «Про результати планової виїзної перевірки ЗАТ «Старобільський завод замінника незбираного молока», , з питань правильності обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб та податку з власників транспортних засобів за період з 01.04.2008 по 30.09.2010, у п. 1 розділу 5 якої викладено вищенаведене порушення (арк.справи 115-121)

На підставі акта перевірки від 16.02.2011 №36/2300-00444837 відповідачем винесено податкове повідомлення рішення від 16.03.2011 № НОМЕР_1, яким збільшено грошове зобовязання ЗАТ «Старобільський завод замінника незбираного молока» за основним платежем податок з доходів фізичних осіб на суму 1 641 362,06 грн. (арк.справи 112).

Зазначене податкове повідомлення рішення оскаржено платником у судовому порядку.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 26.11.2013 у справі № 2а-7807/11/1270 за адміністративним позовом ПАТ «Старобільський завод замінника незбираного молока» до Старобільської ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення рішення від 16.03.2011 № у задоволенні позовних вимог відмолено повністю (арк.справи 54-58).

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.02.2014 у справі №2а-7807/11/1270 апеляційну скаргу ПАТ «Старобільський молокозавод» на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 26.11.2013 у справі № 2а-7807/11/1270 залишено без задоволення, постанову суду без змін (арк.справи 59-61).

У відповідності із п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ОСОБА_1 кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до абзацу 4 пункту 56.18 статті 56 ОСОБА_1 кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобовязання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Оскільки постанова Луганського окружного адміністративного суду від 26.11.2013 № 2а-7807/11/1270 набрала законної сили 13.02.2014, грошове зобовязання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 1 641 362,06 грн., визначене податковим повідомленням рішенням Старобільської ОДПІ від 16.03.2011 №, стало узгодженим 13.02.2014.

Згідно з абзацом 2 пункту 57.3 статті 57 ОСОБА_1 кодексу України у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобовязання платник податків зобовязаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Таким чином, позивач повинен був сплатити узгоджену суму грошового зобовязання до 23.02.2014 включно.

Згідно п. 59.1 ст. 59 ОСОБА_1 кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Відповідно до абзацу 1 пункту 59.3 статті 59 ОСОБА_1 кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобовязання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобовязання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обовязок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (абзац 2 пункту 59.3 статті 59 ОСОБА_1 кодексу України).

Пунктами 59.4 та 59.5 ст.59 ОСОБА_1 кодексу України визначено, що податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

04.04.2014 позивачем отримано податкову вимогу форми «Ю» від 26.03.2014 № 15, виставлену Старобільською ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області, в якій зазначено загальну суму податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями станом на 26 березня 2014 року у розмірі 1 641 362,06 грн. (основний платіж) (а.с. 62).

Таким чином, матеріалами справи спростовуються посилання представника позивача на відсутність податкового боргу в розмірі 1 641 362,06 грн. на момент винесення оскаржуваної податкової вимоги від 26.03.2014 № 15.

Суд не приймає як докази платіжні доручення від 15.01.2013 № 1221 на суму 5000,00 грн., від 15.01.2013 № 1239 на суму 5000,00 грн., від 16.01.2013 № 1262 на суму 5000,00 грн., від17.01.2013 № 1267 на суму 5000,00 грн., від 21.01.2013 №1309 на суму 5000,00 грн., від 22.01.2013 №1329 на суму 5000,00 грн., від 23.01.2013 на суму 10000,00 грн., від 24.01.2013 № 1350 на суму 10000,00 грн., від 28.01.2013 №1392 на суму 15000,00 грн., від 29.01.2013 №1402 на суму 15000,00 грн., від 30.01.2013 №1421 на суму 23227,00 грн., від 13.02.2013 №1590 на суму 5000,00 грн., від 14.02.2013 №1611 на суму 5000,00 грн., від 18.02.2013 №1650 на суму 5000,00 грн., від 19.02.2013 №1679 на суму 5000,00 грн., від 21.02.2013 №1680 на суму 5000,00 грн., від 22.02.2013 №1707 на суму 8000,00 грн., від 25.02.2013 №1732 на суму 15000,00 грн., від 26.02.2013 №1757 на суму 10000,00 грн., від 27.02.2013 №1765 на суму 15000,00 грн., від 28.02.2013 №1792 на суму 17000,00 грн., від 01.03.2013 №1807 на суму 12195,00 грн., від 12.03.2013 №1902 на суму 10000,00 грн., від 13.03.2013 № 1920 на суму 10000,00 грн., від 14.03.2013 №1937 на суму 10000,00 грн., від 15.03.2013 № 1949 на суму 10000,00 грн., від 18.03.2013 № 1972 на суму 10000,00 грн., від 20.03.2013 №2010 на суму 20000,00 грн., від 22.03.2013 №2037 на суму 10000,00 грн., від 25.03.2013 №2057 на суму 10000,00 грн., від 27.03.2013 №2118 на суму 10000,00 грн., від 28.03.2013 №2140 на суму 10000,00 грн., від 29.03.2013 №2159 на суму 3660,00 грн., від 15.04.2013 №2249 на суму 5000,00 грн., від 17.04.2013 № 2299 на суму 10000,00 грн., від 18.04.2013 № 2318 на суму 10000,00 грн., від 19.04.2013 №2337 на суму 10000,00 грн., від 22.04.2013 №2357 на суму 10000,00 грн., від 23.04.2013 №2375 на суму 10000,00 грн., від 24.04.2013 №2396 на суму 10000,00 грн., від 25.04.2013 №2404 на суму 10000,00 грн., від 29.04.2013 №2429 на суму 20000,00 грн., від 30.03.2013 №2448 на суму 17913,00 грн. з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з частиною 1 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

У даній справі предметом доказування є наявність чи відсутність узгоджених грошових зобовязань позивача в розмірі 1 641 362,06 грн. станом на день винесення відповідачем оскаржуваної податкової вимоги.

Платіжні доручення, надані позивачем, не містять доказів проведення банківської операції, призначенням платежу є сплата податку на додану вартість, тому не приймаються судом як докази сплати податкових зобовязань з податку з доходів фізичних осіб, визначених у податковій вимозі від 26.04.2014 №15.

Представник позивача посилався на те, що відповідач з 1996 року не мав повноважень на адміністрування податку з доходів фізичних осіб та на видання оскаржуваної вимоги, проте зазначені доводи спростовуються матеріалами справи, зокрема, довідкою форми 4-ОПП від 02.02.2012 № 119 про взяття на облік платника податків, відповідно до якої основним місцем обліку позивача була Старобільська МДПІ з 06.09.1996 (арк.справи 137), повідомленням форми №16-ОПП від 10.12.2014 № 003 про взяття на облік за неосновним місцем обліку (арк.справи 111).

Також з матеріалів справи вбачається, що ДПІ в Жовтневому районі м. Луганська ГУ Міндоходів у Луганській області стало основним місцем обліку платника податків ПАТ «Старобільський молокозавод» з 14.07.2014 (арк.справи 108), а не з 1996 року, як посилається представник позивача.

Крім того, директор ПАТ «Старобільський молокозавод» звертався з заявою від 09.12.2014 № 12/14-262 до Старобільської ОДПІ про надання повідомлення про постановку на облік за неосновним місцем обліку у звязку з переходом 14.07.2014 на облік за основним місцем обліку до ДПІ в Жовтневому районі м. Луганська (арк.справи 110).

Щодо посилання представника позивача на встановлені рішеннями Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2015 та Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.07.2015 у справі № 820/60/15 обставини щодо перебування ПАТ «Старобільський молокозавод» на обліку у ДПІ в Жовтневому районі м. Луганська з 1996 року як не преюдиційні, суд зазначає наступне.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною першою статті 72 КАС України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобовязані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Водночас передбачене частиною першою статті 72 КАС України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судом як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні.

Для спростування преюдиційних обставин, передбачених частиною першою статті 72 КАС України, учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази оцінюються судом, який розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 86 КАС України.

Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної справи, справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.

В даному випадку відповідачем надано суду належні та допустимі докази, якими спростовуються встановлені Харківським окружним адміністративним судом та Харківським апеляційним адміністративним судом у справі №820/60/15 обставини щодо перебування ПАТ «Старобільський молокозавод» на обліку у ДПІ в Жовтневому районі м. Луганська з 1996 року, а саме - довідку форми 4-ОПП від 02.02.2012 № 119 про взяття на облік платника податків, відповідно до якої основним місцем обліку позивача була Старобільська МДПІ з 06.09.1996 (арк.справи 137), інформацію з АІС «ОСОБА_1 блок», згідно якої ДПІ в Жовтневому районі м. Луганська ГУ Міндоходів у Луганській області стало основним місцем обліку платника податків ПАТ «Старобільський молокозавод» з 14.07.2014 (арк.справи 108), заяву директора ПАТ «Старобільський молокозавод» звертався від 09.12.2014 № 12/14-262 до Старобільської ОДПІ про надання повідомлення про постановку на облік за неосновним місцем обліку у звязку з переходом 14.07.2014 на облік за основним місцем обліку до ДПІ в Жовтневому районі м. Луганська (арк.справи 110).

З огляду на наведене, суд розглядає справу відповідно до тих обставин, які встановлені в ході судового розгляду даної справи.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що оскаржувана податкова вимога винесена відповідачем у межах його повноважень та з дотриманням порядку, визначеного ОСОБА_1 кодексом України, тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Відповідно до п.п.1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру ставку судового збору встановлено у розмірі 0,06 розміру мінімальної заробітної плати.

Позивачем заявлено позовні вимоги немайнового характеру, оскільки податкова вимога є документом інформаційного характеру для платника з повідомленням про наявність несплаченої суми грошового зобовязання, і не впливає на майновий стан платника.

Тобто ставка судового збору у даному випадку складає 73,08 грн.

Позивачем до позовної заяви подано документ про сплату судового збору у розмірі в розмірі 487,20 грн., що підтверджується квитанцією від 15.07.2015 №ПН629966 (арк.справи 2), тобто більшому, ніж встановлено ст.4 Закону України Про судовий збір за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно ч.2 ст.7 Закону України Про судовий збір у випадках установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.

За таких обставин суд вважає за необхідне повернути ПАТ «Старобільський молокозавод» переплачену суму судового збору в розмірі 414,12 грн.

На підставі частини 3 статті 160 КАС України у судовому засіданні 28 серпня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено до 01 вересня 2015 року, про що згідно вимог частини 2 статті 167 КАС України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись статтями 69-72, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства Старобільський молокозавод до Старобільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області про визнання недійсною та скасування податкової вимоги від 26.03.2014 №15 відмовити повністю.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Старобільський молокозавод" (91016, м. Луганськ, вул. Совєтська, 73, ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 414,12 грн. (чотириста чотирнадцять гривень 12 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено 01 вересня 2015 року.

Суддя ОСОБА_2