Справа № 2а-4929/09/1770
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2011-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2011 р. Справа № 65940/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Дяковича В.П.,

суддів Обрізко І.М., Яворського І.О.,

при секретарі Поворознику Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Рівненському районі Рівненської області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2009 року у справі № 2а-4929/09/1770 за позовом Малого приватного підприємства «Троянда» до Державної податкової інспекції в Рівненському районі Рівненської області про визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИЛА:

25.06.2009 року МПП «Троянда» звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Рівненському районі Рівненської області, яким з врахуванням уточнення позовних вимог просило визнати протиправними дії відповідача по формуванню та направленню першої і другої податкової вимог від 23.02.2009 року № 1/62 та від 07.04.2009 року № 2/121 відповідно, і скасувати дані вимоги та визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 15.05.2009 року № 10/24-12 про застосування заходів погашення податкового боргу платника податків за рахунок стягнення його активів.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2009 року позов задоволено повністю. Постанова мотивована тим, що Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в України» та Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», який є спеціальним законом з питань оподаткування і які регулюють спірні правовідносини, визначено, що подавши у встановленому порядку до обслуговуючого банку платіжні доручення на сплату податків і зборів, оформлені належним чином, позивач, як платник податків, виконав свій обовязок із сплати узгоджених сум податкових зобовязань.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач ДПІ в Рівненському районі Рівненської області, вважає, що вона прийнята з порушенням норм матеріального права, просить постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що узгоджене, але не сплачене у встановлений строк податкове зобовязання, в тому числі пеня, нарахована на суму такого зобовязання є податковим боргом платника податків. Такий борг підлягає сплаті до державного бюджету безпосередньо платником податків, а підтвердженням його погашення є виписка регіонального відділення Державного казначейства України про зарахування суми до бюджету. У разі несплати податкового боргу він погашається у встановленому законодавством порядку, що зробила ДПІ в Рівненському районі Рівненської області, направивши позивачу першу та другу податкові вимоги та прийнявши рішення про застосування заходів погашення податкового боргу платника податків за рахунок стягнення його активів. Відповідно до пп. 16.5.1 п. 16.5 ст. 16 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» передбачено відповідальність банків за порушення строків перерахування податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів або державних цільових фондів, встановлених Законом України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», однак дана норма не звільняє платника податків сплатити суму узгодженого податкового зобовязання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду справи, підтверджено матеріалами справи і не заперечується сторонами, МПП «Троянда» подало до Державної податкової інспекції в Рівненському районі Рівненської області податкові декларації з податку на прибуток підприємств за 2008 рік та перший квартал 2009 року, з податку на додану вартість за січень-березень 2009 року та податковий розрахунок збору за забруднення навколишнього природного середовища за 2008 рік /а.с. 50-55, 58-62/, самостійно визначивши суми зобовязань із сплати даних податків та збору і дані зобовязання відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин»), є узгодженими з дня подання таких декларацій та розрахунку.

Для сплати вказаних податків та збору МПП «Троянда» згідно з договором на здійснення розрахунково-касового обслуговування від 05.06.2001 року /а.с. 6-7/ подало Рівненську філію КБ «Західінкомбанк» відповідні платіжні доручення /а.с. 8-10, 65, 68, 70, 76/.

Однак 18.02.2009 року Рівненська філія КБ «Західінкомбанк» надіслала МПП «Троянда» повідомлення про неможливість виконання окремих платіжних доручень в звязку з відсутністю коштів в банку на кореспондентському рахунку /а.с. 11-13, 77/, а 20.02.2009 року банк повідомив позивача про введення з 13.02.2009 року мораторію на задоволення вимог кредиторів та зобовязань щодо сплати податків і зборів /а.с. 15/.

Про дані обставини МПП «Троянда» повідомило ДПІ в Рівненському районі Рівненської області /а.с. 56/.

Однак відповідач 23.02.2009 року направив позивачу першу податкову вимогу, 07.04.2009 року другу податкову вимогу, а 15.05.2009 року прийняв рішення № 10/24-12 про застосування заходів погашення податкового боргу платника податків за рахунок стягнення його активів /а.с. 4, 5, 35/.

Колегія суддів вважає такі дії відповідача протиправними, виходячи з наступного.

У розумінні Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» переказ грошей - це рух певної суми грошей з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому в готівковій формі. Ініціатором переказу вважається особа, яка на законних підставах ініціює переказ грошей шляхом формування та подання відповідного документа на переказ або використання спеціального платіжного засобу. Відповідно до п. 22.4 ст. 22 зазначеного Закону ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання. При цьому банк має забезпечити фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання. Що ж до проведення самого переказу грошей, то це є обов'язковою функцією, яку має виконувати платіжна система (п. 1.29 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні»). Відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями ст. 32 зазначеного Закону, якою, зокрема, передбачено право отримувача на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.

З положеннями п. 22.4 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» узгоджуються положення підпункту 16.5.2 п. 16.5 ст. 16 Закону № 2181-III, відповідно до якого днем подачі до установ банків платіжного доручення за всіма видами податкових платежів вважається день його реєстрації. Слід зазначити, що саме з поданням платником податків платіжного доручення до банку Закон № 2181-III пов'язує настання певних правових наслідків. Так, відповідно до підпункту 16.3.1 п. 16.3 ст. 16 цього Закону нарахування пені на суму податкового боргу закінчується у день прийняття банком, що обслуговує платника податків, платіжного доручення на сплату суми податкового боргу. Оскільки момент закінчення нарахування пені визначено датою подачі платіжного документа до банку, є підстави для висновку, що саме з цим моментом, а не з датою фактичного зарахування суми до бюджету, наведена норма пов'язує погашення (сплату) податкового боргу платником податків.

Згідно з преамбулою Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Відповідно до пп. 16.5.1 п. 16.5 ст. 16 цього Закону за порушення строків зарахування податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів або державних цільових фондів, встановлених законодавством, з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, у розмірах, встановлених для відповідного податку, збору (обов'язкового платежу), а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Законом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податку, збору (обов'язкового платежу) до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків, зборів (обов'язкових платежів) звільняється від відповідальності за несвоєчасне або неповне зарахування таких платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Визначальним у змісті даної норми є те, з чиєї вини відбулося невнесення чи неповне внесення податку, збору (обов'язкового платежу) до бюджету або державного цільового фонду. Отже, якщо неперерахування податку або збору не є наслідком винних дій платника податку, то до нього не можуть бути застосовані штрафні санкції, пеня або пред'явлена вимога про повне перерахування податкових платежів до бюджетів та державних цільових фондів.

Згідно з пп. 16.3.1 п. 16.3 зазначеної статті нарахування пені платнику податку закінчується у день прийняття банком, обслуговуючим платника податків, платіжного доручення на сплату суми податкового боргу. У разі часткової сплати суми податкового боргу нарахування пені зупиняється на таку сплачену частку.

Виходячи з системного аналізу наведених норм, колегія суддів дійшла висновку про те, що порушення банком порядку зарахування до бюджету та державних цільових фондів податків і зборів при пред'явленні платником податків до установи банку платіжних доручень у встановлений строк є виною банку, крім випадку, передбаченого пп. 16.5.3 п. 16.5, яким встановлено, що не вважається порушенням строків зарахування податків і зборів (обов'язкових платежів) з вини банку, якщо таке порушення стало наслідком регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до браку вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку для здійснення зарахування; якщо у майбутньому банк або його правонаступники відновлюють платоспроможність, відлік термінів зарахування податків, зборів (обов'язкових платежів) розпочинається з моменту такого відновлення. Тобто відлік термінів зарахування податків, зборів (обов'язкових платежів) після відновлення платоспроможності банку розпочинається також саме для банку, а не для платника податків.

Викладене свідчить про відсутність факту порушення позивачем порядку і строків перерахування до бюджету податкових зобов'язань у сумах, самостійно узгоджених у податковій звітності.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст.160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 211, 212, 254 КАС України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Рівненському районі Рівненської області залишити без задоволення.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2009 року у справі № 2а-4929/09/1770 за позовом Малого приватного підприємства «Троянда» до Державної податкової інспекції в Рівненському районі Рівненської області про визнання протиправними дій залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Вищого адміністративного суду України.

ГОЛОВУЮЧИЙ: В.П. ДЯКОВИЧ

СУДДІ: І.О. ЯВОРСЬКИЙ

ОСОБА_1