Справа № 2а-144/09
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2011-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2011 р. < Текст >Справа № 16125/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Довгополова О.М., Гуляка В.В.,

при секретарі судового засідання Коломойцевій Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 08 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного інспектора з контролю за використанням і охороною земель ОСОБА_2, управління Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення субєкта владних повноважень, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного інспектора з контролю за використанням і охороною земель ОСОБА_2, Управління за використанням та охороною земель у Чернівецькій області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 08 травня 2009 року № 29 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) у виді штрафу в сумі 510 грн..

Постановою Вижницького районного суду Чернівецької області від 08 грудня 2009 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою його доводи про те, що висновок відповідача ОСОБА_2 про самовільне захоплення ним земельної ділянки є безпідставним та необґрунтованим, оскільки є два рішення Вижницької міської ради про надання йому дозволу на будівництво господарських будівель - сараю та гаража.

З огляду на викладене, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Апелянт в судовому засіданні апеляційного суду підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Відповідач та представник другого відповідача в судове засідання не зявились, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 8 травня 2009 року державний інспектор з контролю за використанням і охороною земель Чернівецької облдержземінспекції ОСОБА_2 виніс постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 53-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Підставою для винесення вказаної постанови стали акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 08 травня 2009 року та протокол про адміністративне правопорушення № 03255 від 08 травня 2009 року, в яких зазначено, що ОСОБА_1 самовільно зайняв земельну ділянку орієнтовно площею 0,009 га із земель запасу Вижницької міської ради (прибудинкова територія), обгородив її парканом та завіз будівельний матеріал гравій.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав акт про відведення земельної ділянки і привязку в натурі до господарської будівлі, а тому його дії підпадають під визначення ,,самовільне зайняття земельної ділянки. При цьому суд зіслався на розяснення Державного комітету України по земельних ресурсах від 16.08.2006 N 14-17-4/6045, згідно якого під терміном ,,самовільне зайняття земельної ділянки слід розуміти випадки коли громадяни та юридичні особи, яким земельні ділянки надані у власність чи користування рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, приступають до їх використання до виникнення права власності чи права користування ними (до оформлення правовстановлюючих документів).

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Рішенням виконавчого комітету Вижницької міської ради № 177 від 04.10.1995 року ОСОБА_1 надано дозвіл на будівництво гаражу по вул. Мазепи, 25-В/11. На підставі даного рішення технічним бюро при районному архітекторові Вижницького району ОСОБА_1 видано дозвіл від 04 жовтня 1995 року на будівництво гаражу по вул. Мазепи, 25-В/11. В дозволі зазначено додатки: план забудови, проект на будівлю, акт про відведення і привязку в натурі господарської будівлі.

Рішенням восьмої сесії V скликання Вижницької міської ради № 31/8/07 від 27.04.2007 року надано згоду ОСОБА_1 на виготовлення матеріалів попереднього погодження місця розташування земельної ділянки площею 0,0080 га по вул. І.Мазепи, 25-В для реконструкції тимчасового сараю, гаража, з забудованих земель міста, на умовах безоплатної передачі у приватну власність.

В силу ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.53-1КУпАП самовільне зайняття земельної ділянки тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції не врахував, що позивач розпочав будівництво на підставі дозволу, наданого рішенням міської ради та технічним бюро, а тому обґрунтовано вважав достатніми вказаних документів для початку будівництва.

Доводи позивача, що видачі дозволу передувало відведення в натурі земельної ділянки, про що зазначено в самому дозволі технічного бюро, не спростовані.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.53-1КУпАП, оскільки будівництво (використання земельної ділянки) провадилося за згодою землевласника міської ради та з дозволу компетентних органів міської ради, виданого в порядку, чинному на час забудови. Позивач майже 14 років користувався земельною ділянкою, жодних претензій з боку органів виконавчої влади та комунальних служб міста щодо користування тимчасовим сараєм і земельною ділянкою до нього не виникало.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивач розпочав будівництво гаража не самовільно, а тому в даному випадку відсутнє самовільне зайняття земельної ділянки.

Суд першої інстанції не звернув уваги на наведені обставини, а тому прийшов до помилкового висновку про правомірність дій відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу п.4 ч.1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Оскільки суд першої інстанції при винесенні постанови допустився помилки в частині застосування норм матеріального права, апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржувана постанова має бути скасована з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст. 196, п. 3 ч. 1 ст.198, ст. 202, ст.205, ст.207, ст.254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 08 грудня 2009 року у справі № 2-а-144/09 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Скасувати постанову державного інспектора з контролю за використанням і охороною земель Чернівецької облдержземінспекції від 08 травня 2009 ороку № 29 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді О.М. Довгополов

ОСОБА_3

Постанова в повному обсязі складена 12 липня 2011 року.