Справа № 377/629/15-а
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2015-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 377/629/15-а Головуючий у І інстанції - Орел А.С.
Суддя-доповідач - Старова Н.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

26 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Старової Н.Е.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В,

при секретарі Тищенко В.Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Славутицького міського центру зайнятості на постанову Славутицького міського суду Київської області у справі за адміністративним позовом Славутицького міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення соціальних виплат, -

В С Т А Н О В И В:

Славутицький міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг в розмірі 2963,76 грн.

Постановою Славутицького міського суду Київської області від 01.07.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник апелянта у судовому засідання мотивовано просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач не з'явився до судового засідання, що не заперечує розгляду справи за його відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб що з'явилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 04.02.2015 року відповідач була звільнена з роботи за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.3-5).

06.02.2015 року відповідач була взята на облік в Славутицькому міському центрі зайнятості, та отримала статус безробітної (а.с.9).

Наказом №НТ150213 від 13.02.2015 року ОСОБА_2 призначено допомогу по безробіттю та розпочато її виплату (а.с.9).

Наказом №НТ150525 від 25.05.2015 року відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю, у зв'язку з призначенням виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості (з дня встановлення порушення) відповідно до п.п.8 п. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», а також припинено реєстрацію як безробітної (а.с.9).

Підставою для припинення спірної виплати та реєстрації як безробітної, були матеріали проведеного розслідування страхового випадку шляхом перевірки достовірності даних, отриманих в результаті обміну з ПФУ щодо безробітної (а.с.11-26).

Згідно довідки №486/05 від 09.06.2015 року за період з 06.02.2015 року по 22.05.2015 року відповідачу виплачено допомогу по безробіттю у розмірі 2963,76 грн. (а.с.29).

Відповіддю головного бухгалтера страхової компанії «Провідна» №18-07/5964 від 13.05.2015 року на запит позивача від 13.05.2015 року повідомлено, що відповідач надає ПрАТ «СК «Провідна» послуги страхового агента згідно договору доручення від 09.02.2015 року. За період з 09.02.2015 року по 30.04.2015 року вона не отримувала дохід у вигляді комісійної винагороди (а.с.14).

Згідно копії договору доручення з додатками видно, що 09.02.2015 року ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» та ОСОБА_2 уклали договір доручення, згідно умов якого повірений, який є страховим агентом Довірителя, зобов'язується від імені та за дорученням Довірителя виконувати частину його страхової діяльності, зокрема, укладати договори страхування (п.1.1.-1.3.). Винагорода повіреного виплачується за укладення договорів страхування відповідно до умов, передбачених п. 5 договору. Договір укладено на строк до 31.03.2016 року з можливістю пролонгації на такий же строк (а.с.15-22).

Приписами ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» серед іншого встановлено, що безробітним є особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Зайнятістю є не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Згідно ч.1 ст.4 цього Закону до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої діяльності, а також особи, які навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Відтак, суд першої інстанції вірно вказав, що визначальним критерієм для віднесення особи до зайнятої або безробітної є наявність доходу від роботи за трудовим договором або іншої не забороненої законом діяльності, що є джерелом її існування.

Крім того, в силу приписів ч.1 ст.1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії.

Згідно ч.1 ст.1002 ЦК України повірений має право на плату за виконання свого обов'язку за договором доручення, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з цього та зі змісту укладеного відповідачкою договору доручення, право на отримання повіреним плати виникає лише у разі виконання ним доручення.

З урахуванням вищевказаних приписів, та обставин справи, колегія суддів погоджується з тим, що сам факт укладення договору доручення не дає підстав для отримання доходу повіреним.

За укладеним договором доручення ОСОБА_2 не виконувала роботу, обумовлену договором, відповідно не отримувала жодного доходу, в результаті його укладення, а тому факт укладення договору не відповідає визначеним у ст.ст.1, 4 Закону України «Про зайнятість» критеріям зайнятості і не припиняє її безробіття.

Стосовно доводів апелянта відносно неповідомлення про факт укладення вказаного договору із страховою компанією, то колегія суддів зазначає наступне. Положеннями ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відтак, враховуючи факт того, що укладений договір, та перебування у договірних відносинах позивачки з ПрАТ «СК «Провідна» жодним чином не вплинули на матеріальне становище ОСОБА_2 оскільки, з моменту призначення та протягом всього спірного періоду виплати допомоги по безробіттю, вона не отримувала будь-якого доходу на підставі укладеного договору доручення. Відповідно, не існувало обставин, які б могли вплинути на умови виплати допомоги по безробіттю.

В свою чергу, ОСОБА_2 не зобов'язана повертати суму виплаченої допомоги по безробіттю.

Крім того, в контексті ч.1 ст.8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Враховуючи вказані норми законодавства та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, оскільки судами обох інстанції не встановлено факту безпідставності виплати відповідачці допомоги по безробіттю протягом спірного періоду, та відповідного обов'язку відповідачки повернути виплачену суму. Також судова колегія одночасно зазначає про безпідставність доводів апеляційної скарги, які не відповідають обставинам справи, а містять посилання на загальні положення закону, які не підлягають застосуванню у даному спорі.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надано правильну правову оцінку на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 01.07.2015 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 186, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Славутицького міського центру зайнятості залишити без задоволення, а постанову Славутицького міського суду Київської області від 01.07.2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Файдюк В.В.