Справа № 2а-1259/ 10/1770
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2011-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2011 р. < Текст >Справа № 26544/11/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Довгополова О.М., Глушка І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації про зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

19 березня 2010 року ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Головного управління праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації, в якому просить зобовязати відповідача вчинити певні дії, а саме: дати дозвіл та необхідні документи на зняття з обліку для перереєстрації автомобіля.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2010 року позов задоволено в повному обсязі. Ухвалено визнати незаконною відмову Головного управління праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації щодо надання дозволу ОСОБА_1 на зняття з обліку автомобіля та зобовязано Головне управління праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації дати дозвіл та необхідні документи ОСОБА_1 - члену сімї померлого інваліда ОСОБА_2, на зняття з обліку для реєстрації автомобіля марки марки ,,Фольксваген Пассат, 1998 року випуску, з обємом двигуна 1595 куб. см., номер шасі WVWZZZ3BZWP350561, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління праці та соціального захисту населення Рівненської ОДА оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норма матеріального права та суперечить обставинам справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_2 був забезпечений гуманітарним автомобілем відповідно до наказу від 19.09.2005 року № 209, а 12.12.2006 року він помер. Таким чином, строк експлуатації ОСОБА_2 автомобіля є меншим 10 років, а тому підстав для залишення вказаного автомобіля члену сімї померлого інваліда немає.

З огляду на викладене, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Оскільки особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що чоловік позивача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, був інвалідом загального захворювання I групи та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, де проживав разом з дружиною до дня смерті.

Наказом Головного управління праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації № 209 від 19 вересня 2005 року ОСОБА_2 було видано як гуманітарну допомогу автомобіль марки ,,Фольксваген Пассат, 1998 року випуску, з обємом двигуна 1595 куб. см., номер шасі WVWZZZ3BZWP350561, з правом передачі керування члену сімї інваліда. 02 березня 2006 року Дубенським МРЕВ ВДАІ УМВС в Рівненській області вказаний автомобіль поставлений на облік та зареєстрований під державним номерним знаком ВК 2273АА на громадянина ОСОБА_2 без права відчудження.

12 грудня 2006 року ОСОБА_2 помер. Після його смерті ОСОБА_1, як член сімї інваліда (дружина) звернулася до відповідача щодо надання дозволу на зняття з обліку вищевказаного автомобіля. Головне управління праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації листом від 25.12.2009 року відмовило позивачу у наданні такого дозволу з покликанням на те, що автомобіль є власністю Головного управління і строк експлуатації цього транспортного засобу інвалідом є меншим десяти років.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що строк експлуатації автомобіля на момент отримання позивачем відмови у наданні дозволу на його відчуження становить понад 10 років, а тому відповідно до пункту 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями даний автомобіль повинен залишатись члену сімї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем проживання і реєстрації інваліда .

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Пунктом 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року № 999, (надалі Порядок) встановлено, що після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений через головне управління соціального захисту, залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, у разі: наявності медичних показань для забезпечення автомобілем, встановлених облМСЕК (ЦМСЕК, КрМСЕК); проживання і реєстрації на час смерті інваліда за місцем його проживання і реєстрації; відсутності іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2007 року № 661 внесено зміни до Порядку та викладено пункт 16 в такій редакції: після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається члену сім'ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем проживання і реєстрації інваліда.

Автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який: має підстави для забезпечення автомобілем згідно з пунктом 3 цього Порядку; проживав і був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його проживання і реєстрації; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що до даних правовідносин слід застосовувати положення Порядку, які були чинні станом на 12 грудня 2006 року, тобто на час смерті ОСОБА_2.

Положеннями пункту 16 Порядку в редакції від 19.07.2006 року не передбачено було право позивачки на залишення в її сімї автомобіля, яким був забезпечений її чоловік через головне управління соціального захисту, а тому підстав для задоволення позову не вбачається.

Суд першої інстанції помилково застосував норми Порядку в редакції від 17.04.2008 року, а тому прийшов до помилкового висновку про правомірність вимог позивачки та задоволення позову.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу п.4 ч.1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Оскільки суд першої інстанції при винесенні постанови допустився помилки в частині застосування норм матеріального права, апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржувана постанова має бути скасована з прийняттям нової постанови про відмову в позові.

Керуючись ст.195, ст. 197, п. 3 ч. 1 ст.198, ст. 202, ст.205, ст.207, ст.254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

апеляційну скаргу управління Головного управління праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації задовольнити, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2010 року у справі № 2а-1259/10/1770 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління праці та соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації про зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. .

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді О.М. Довгополов

ОСОБА_3