Справа № 802/193/15-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/193/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Заброцька Л.О.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

27 серпня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 16.01.2015 року №.

Ухвалою суду від 10 березня 2015 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" та публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк".

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 21.04.2015 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просить розгляд справи проводити в порядку письмового провадження.

Позивач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 3 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. При цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.71 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, в період з 24.11.2014 року по 28.11.2014 року заступником начальника відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління оподаткування доходів і зборів з фізичних осіб Вінницької ОДПІ Ключківським В.П. проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності фізичної особи ОСОБА_2 за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року, за результатами якої складено акт №127/1701/НОМЕР_1 від 04 грудня 2014 року.

Як слідує з акту перевірки дане порушення виникло в зв'язку з заниженням позивачем загального річного оподатковуваного доходу платника податків - фізичної особи, відображеного в податковій декларації ОСОБА_2 за 2012 рік на суму 598221,36 грн. На підставі листа ДПІ у Подільському районі у м. Києві №431/7/26-56-17-02-14 та повідомлення TOB "Кей-Колект" про анулювання боргу № 088-3346 від 29.05.2012 року податковим ревізором встановлено, що фізичною особою ОСОБА_2 в 2012 році отримано дохід (додаткове благо) - сума прощеного боргу (анульованої кредитної заборгованості) на суму 598221,36 грн. Проте, податок на доходи фізичних осіб позивачем не сплачено.

На підставі даного акту відповідачем 16.01.2015 року прийнято податкове повідомлення - рішення №000146701, яким було збільшено суму грошового зобов'язання ОСОБА_2 з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р., на 101483,03 грн.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було правомірно проведено перевірку та на підставі встановлених порушень, а саме: несплата позивачем податку доходів, отриманих у вигляді додаткового блага та їх не відображення в річній податковій декларації, прийнято рішення в межах своїх повноважень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до пп."в" п.176.1 ПК України платники податку зобов'язані подавати декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

В силу абз."д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Водночас обов'язок щодо самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності таких умов: а) отримання платником податку доходу, у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням; б) надіслання платнику податку повідомлення про анулювання боргу; в) включення кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь платника податку, за підсумками звітного періоду; г) відображення платником податків отриманого доходу у річній податковій декларації.

В свою чергу, в силу пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами цього Кодексу).

У відповідності до п.3.3. Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 року N 1020, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13 січня 2011 р. за N 46/18784, у графі 3 "Сума виплаченого доходу" відображається сума фактично виплаченого доходу платнику податку податковим агентом.

Як слідує з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що 21.11.2007 року між позивачем та АТ "УкрСиббанк" укладено кредитний договір №0(1), згідно якого банк надав позивачу кредитні кошти в сумі 100 000 дол. США. 13.02.2012 року між АТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Кей-Колект" укладено договір факторингу №2, згідно якого останньому передано права вимоги по кредитних договорах, в тому числі і по кредитному договору позивача.

29 травня 2012 року ТОВ "Кей-Колект" направлено позивачу повідомлення про анулювання боргу №088-3346, а саме - про рішення щодо анулювання кредитної заборгованості позивача, яка станом на 29.05.2012 року становила 74847,84 дол. США, що складає 598221,36 грн. по курсу НБУ станом на 29.05.2012 року. Дане повідомлення 29.05.2012 року отримано ОСОБА_2 особисто, про що свідчить її підпис на ньому. Разом з тим, в зазначеному повідомленні звернуто увагу ОСОБА_2 на те, що, відповідно до пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, анульована сума заборгованості є доходом позивача, отриманим як додаткове благо, і позивачу необхідно самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб.

Отже, з урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови в задоволенні адміністративного позову, адже податкове-повідомлення рішення відповідачем прийнято законно та на підставі встановлених порушень.

Посилання позивача у своїй апеляційній скарзі на неправомірність віднесення всієї суми анульованого боргу до об`єкту оподаткування у вигляді додаткового блага без дослідження його структури суперечить положенням п.п. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України, п. 3.3. Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку є безпідставним. З такою позицією позивача колегія судів не погоджується, тому, що як зазначено вище відповідно до ст.164 ПК України базою оподаткування є вся сума боргу включаючи відсотки, нараховані за користування таким кредитом, та сума пені.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи, а тому колегією суддів відхиляються, оскільки не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий /підпис/ Біла Л.М.

Судді /підпис/ Гонтарук В. М.

/підпис/ Матохнюк Д.Б.

З оригіналом згідно:

секретар