Справа № 804/7644/15
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2015-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2015 р. Справа № 804/7644/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.,
при секретарі судового засідання Зоідзе Т.А.,
за участю представників
відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Технологічні системи і машини» до Верхньодніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
17.06.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Технологічні системи і машини» (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Верхньодніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (правонаступником якого являється Верхньодніпровська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області) (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.12.2014 року № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за основним платежем у розмірі 22 930,00 грн. та штрафними фінансовими (санкціями) на суму 11 465,00 грн.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що висновки Акту перевірки від 01.12.2014 року № 1474/04-16-22-02/32433495 щодо наявності на підприємстві порушень є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності, оскільки між позивачем та його контрагентами було укладено відповідні письмові договори, на виконання яких всі господарські операції були здійснені та оформлені належним чином, що підтверджується відповідними первинними документами: податковими накладними, видатковими накладними, рахунками - фактури, які підтверджують факт поставки товару на користь позивача, та банківськими виписки, які підтверджують факт повної оплати позивачем поставленого товару, які були надані позивачем до перевірки. За таких обставин вважає, що винесене за результатами перевірки податкове повідомлення - рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити із викладених у позові підстав
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд при винесені постанови виходить з наступних підстав та мотивів.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Технологічні системи і машини» зареєстроване у виконавчому комітеті Жовтоводської міської ради від 28.01.2004 року за № НОМЕР_2, взято на податковий облік в органах державної податкової служби в Жовтоводській ОДПІ з 30.01.2004 року за № 777, станом на 18.03.2014 року перебуває на податковому обліку в Жовтоводському відділенні Верхньодніпровської ОДПІ.
За висновками вказаного Акта проведеною перевіркою встановлено:
- серпня 2014 року в сумі 8124,00 грн.;
За результатами перевірки Верхньодніпровською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.12.2014 року № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 22 930,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 11 465,00 грн. (т. 1 а.с. 36).
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесених на підставі таких висновків спірних актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
На підтвердження існуючих зазначених правовідносин та правомірності формування витрат та податкового кредиту позивачем подані до суду:
1. Договір поставки № 14-14Д від 01.07.2014 року, укладеного між ТОВ «ГЕО-ЛЕНД ЛИМИТЕД» (Постачальник) та ТОВ «Технологічні системи і машини» (Покупець) відповідно до якого Постачальник зобовязується поставити товар, а Покупець зобовязується оплатити та прийняти вказаний товар;
2. Договір на транспортно-експедиційне обслуговування по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № 01/01 EXP від 01/01/2012 року, укладеного між Фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 (експедитор) та ТОВ «Технологічні системи і машини» (замовник), відповідно до якого Експедитор зобовязується за дорученням та за рахунок автомобільних сполучень, залучаючи для здійснення перевезень третю сторону Перевізника шляхом укладення відповідних договорів;
3. Договір № 1120 від 04.03.2014 року укладеного між ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (Покупець) та ТОВ «Технологічні системи та машин» (Продавець), відповідно до якого від Продавець зобовязується поставити та передати у власність Покупця Продукцію відповідно до Специфікації, узгоджених до Договору, а Покупець прийняти Продукцію та оплатити її на умовах даного договору;
- Додаток 1 до договору № 1120 від 04.03.2014 року; специфікація № 1 від 04.03.2014 року; специфікація № 2 від 23.06.2014 року; специфікація № 3 від 27.06.2014 року; специфікація № 4 від 28.08.2014 року; видаткові накладні, товарно-транспортні накладні; виписка з особового рахунку.
4. Договір поставки № 1531 від 04.12.2013 року, укладеного між ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» (Покупець) та ТОВ «Технологічні системи та машин» (Постачальник), відповідно до якого Постачальник зобовязується поставити і передати у власність Покупця, а Покупець прийняти й оплатити, у порядку й на умовах, передбачених цим договором;
5. Договір поставки № 14-08/д від 29.04.2014 року, укладеного між ТОВ «Технологічні системи та машин» (Постачальник) та ТОВ «Белоцерковтеплоенерго» (Покупатель), відповідно до якого Постачальник зобовязується поставити товар у власність Покупця, а Покупець зобовязується оплатити та прийняти вказаний товар на умовах Договору;
- замовлення; видаткові накладні, рахунок фактура, оборотно-сальдова відомість за рахунком.
Водночас, позивачем надано до суду копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ «ГЕО-ЛЕНД ЛІМІТЕД» станом на 18.06.2014 року (т. 1 а.с. 199-200) та станом на 21.07.2015 року (т. 2 а.с. 161-162), основним видом економічної діяльності є: 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; копія витягу з реєстру платників податку на додану вартість станом на 02.07.2014 року; копія Головного управління статистики у Дніпропетровській області від 01.07.2014 року та від 28.07.2014 року; копія свідоцтва № НОМЕР_3 про реєстрацію платника податку на додану вартість НБ № 541576 (т. 1 а.с. 201-204).
Також в матеріалах справи наявний дозвіл № 578.13.15 ТОВ «Технологічні системи і машини», який діє з 03.09.2013 року; протокол № 1720.14/1 візуально-оптичного контролю зварне зєднання приварки 2-х вух до боковини; протокол № 1720.14/2 візуально-оптичного контролю зварне зєднання приварки 2-х вух до боковини (т. 1 а.с. 206-209), що підтверджує правомірність виконання робіт (надання послуг) позивачем у відповідності до видів його діяльності.
Розв'язуючи спір, суд зазначає, що порядок формування платником податків витрат та податкового кредиту за спірний період за вказаними господарськими взаємовідносинами визначений приписами Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (далі - ПК України).
Згідно з п. 14.1.36 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. За змістом п. 22.1. ст. 22 ПК України, об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.
Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді. Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.
Приписами пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України визначено, що витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не включаються до складу витрат. У разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів платник податку має право письмово заявити про це органу державної податкової служби та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом із поданням розрахунку податкових зобов'язань за звітний податковий період. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені, знищені або зіпсовані документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження такої заяви до органу державної податкової служби, митного органу. Якщо платник податку поновить зазначені документи в наступних податкових періодах, підтверджені витрати включаються до витрат за податковий період, на який припадає таке поновлення.
На підстави наведених законодавчих положень суд доходить до висновку, що при складанні податкової звітності з метою правильного відображення господарської операції повинні враховуватись відповідні документи первинного обліку, а саме по зазначених операціях придбання товарів повинні бути в наявності первинні документи, що підтверджують здійснення платником податку витрат на такі товари, отримання позивачем таких товарів, використання їх у господарській діяльності позивача.
Факт реальності виконання господарських зобов'язань та отримання позивачем від контрагентів товарів, робіт (послуг) підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних, актами виконаних робіт та довідками про вартість виконаних робіт та використаних матеріалів. Факт оплати позивачем товарів, робіт (послуг) контрагентам підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень та банківських виписок. Факт використання позивачем таких товарів у власній господарській діяльності підтверджується наявними в матеріалах справи копіями первинних документів, за якими позивач реалізував такі товари для виконання ремонтно - будівельних робіт у відповідності до укладених договорів підряду.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період. Згідно зі ст. 3 Закону № 996-XIV метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Приписами ст.9 Закону № 996-XIV визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
З огляду на викладене, суд відмічає, що події отримання позивачем товарів (робіт/послуг) від зазначених вище контрагентів у спірних періодах, оплати таких товарів та їх використання у власній господарській діяльності оформлені первинними документами, наведеними вище, копії яких наявні в матеріалах справи, що містять усі обов'язкові реквізити, визначені ч. 2. ст. 9 Закону № 996-XIV, а відтак є належними доказами реальності спірних господарських операцій.
Згідно з п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 ПК України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.
За приписами п. 201.1, 201.4, 201.6 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця та є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Пунктом 200.1 ст. 200 згаданого Кодексу встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. В свою чергу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно п. 198.1 ст. 198 виникає, окрім іншого, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. При цьому, відповідно до п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою, протягом такого звітного періоду, окрім іншого, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 Кодексу). Положеннями п. 44.1 ст. 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Крім того, суд відмічає, що придбані у контрагента - ТОВ «ГЕОЛЕНД ЛІМІТЕД» товари відповідають видам господарської діяльності позивача, якими, як встановлено відповідачем в ході перевірки та вбачається з Довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, є ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення, механічне оброблення металевих виробів, виробництво інших машин і устаткування спеціального призначення, виробництво неелектричних побутових приладів (т. 2 а.с.60).
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ГЕОЛЕНД ЛІМІТЕД» були виписані на адресу позивача податкові накладні, на підставі яких позивачем сформований податковий кредит та факт наявності таких податкових накладних був встановлений і відповідачем в ході проведення перевірки позивача, про невідповідність таких податкових накладних приписам ПК України відповідачем не зазначено, а судом в ході розгляду справи не встановлено.
За даними податкового органу на час виконання спірних господарських взаємовідносин та виписки податкових накладних, сторони були зареєстровані у встановленому законом порядку платником податку на додану вартість, їх діяльність припинена не була.
Як зазначено, вище, підстави для виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит, порядок його формування, а також порядок виникнення від'ємного значення, визначені ст. 198, п. 200.1 ст. 200 ПК України.
За умови відсутності законодавчо визначених обставин, які б позбавляли платника податку (покупця) права на формування податкового кредиту, зокрема за відсутністю з боку платника порушення вимог п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України при формуванні податкового кредиту останній має право на податковий кредит, на який зменшується податкове зобов'язання звітного періоду за правилом п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 200.1 ст. 200 ПК України.
Судом в ході розгляду справи не встановлено жодного фактичного порушення позивачем вимог наведених норм законодавства, яке б позбавляло його права на податковий кредит. За умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об'єктивної зміни складу активів платника податків - покупця, будь-які порушення постачальниками товару податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на податковий кредит.
Окрім того, платник податку на додану вартість (покупець товару) не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням постачальниками товару вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів. Такий платник не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію. Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону. Відповідачем не наведено доводів та доказів тому, що позивач діяв без належної обачності та був обізнаним про допущення його контрагентом певних порушень законодавства при створенні підприємства чи веденні господарської діяльності.
Також суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне. Зазначаючи про відсутність факту реального здійснення господарської діяльності з контрагентами, податковим органом не враховано, що правочини, які вчинені без наміру створення правових наслідків, що обумовлені ними, визначаються законом як фіктивні (ст.234 ЦК України). Недійсність фіктивних правочинів, тобто встановлення факту відсутності наміру створити правові насідки, а отже реально здійснити господарську діяльність, визначається тільки судом. Рішень суду про визнання правочину між позивачем та його контрагентами - ТОВ «ГЕОЛЕНД ЛІМІТЕД», ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», ТОВ «Белоцерковтеплоенерго», ПП «ЮЖЕНЕРГОАВТОМАТИКА» недійсними ОДПІ до суду не надано, в акті перевірки про наявність такого рішення не зазначено, судом на виконання вимог ст.11 КАС України існування такого рішення не встановлено.
Що стосується порушення порядку заповнення товарно транспортних накладаних, що підтверджують транспортування товару, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документами для юридичної особи, що здійснює вантажні перевезення, є посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж. Згідно з п. 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 року за № 128/2568 (далі - Правила) основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Відповідно до абз.27 п. 1 Правил товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.
В ході розгляду справи було встановлено, що надані до перевірки та залучені до матеріалів справи товарно транспортні накладні підтверджують факт транспортування придбаного від контрагента товару, а недоліки, які містяться в них не спростовують факту реальності здійснення господарських операцій, оскільки такі документи були складені не позивачем, а його контрагентом.
Отже, на підтвердження реальності і фактичності здійснених господарських операцій за договірними відносинами з ТОВ «ГЕО-ЛЕНД ЛІМІТЕД», позивачем були надані суду належним чином засвідчені копії документів, які відповідають вимогами первинності в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», і являються підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Зазначені докази у їх сукупності та взаємозв'язку, на думку суду, спростовують твердження податкового органу про «нереальність» здійснення операцій позивачем з ТОВ «ГЕО-ЛЕНД ЛІМІТЕД».
Також суд відмічає, що відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За відсутності точних відомостей та пояснень з боку суб'єкта владних повноважень-відповідача суд схильний віддати перевагу поясненням та доводам позивача зі спірного питання.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень ч. 1 ст. 94 КАС України.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Технологічні системи і машини» до Верхньодніпровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області задовольнити повністю.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_4