Справа № 820/6100/15
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2015-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"20" серпня 2015 р. № 820/6100/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Сайко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ОСОБА_2
до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області
про скасування висновку ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, в якому просить суд скасувати висновок (рішення) Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про скасування громадянину ОСОБА_3 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідки на постійне проживання в Україні ХС 043092 від 18.02.2004 року.

В обґрунтування позову зазначено, що 20.05.2014 року позивач отримав від ГУ ДМС України в Харківській області письмове повідомлення № 04/9945 в якому позивачу було доведено, що 06.05.2015 року ГУ ДМС України в Харківській області був отриманий лист за № 5287 з якого стало відомо, що керівником УМВС України в Херсонській області було прийнято рішення про скасування ОСОБА_1 ОСОБА_2 посвідки на постійне проживання в Україні.

Позивач зазначене рішення (висновок) вважає незаконним, та таким, що прийняте з порушенням норм чинного законодавства України.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовано спірні правовідносини, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 18.02.2004 року позивач, ОСОБА_1 ОСОБА_2, був документований посвідкою на постійне проживання в Україні серії ХС 043092 на підставі відповідного рішення ВГІРФО УМВС України в Херсонській області.

В 2005 році позивач переїхав на постійне місце проживання до м. Харкова, в зв'язку з чим його в м. Херсон було знято з реєстрації та 17.03.2015 року зареєстровано за адресою м. Харків, пр-т. 50-ВЛКСМАДРЕСА_1.

14.01.2015 року ГУ ДМС України в Харківській області на підставі п.22 Постанови КМУ № 251 від 28.03.2012 року здійснив позивачу обмін бланку посвідки на постійне проживання в Україні серії ХС 043092 від 18.02.2004 року, у зв'язку з її непридатністю для користування та надав новий бланк посвідки на постійне проживання в Україні серії ІН 082520.

20.05.2014 року позивач отримав від ГУ ДМС України в Харківській області письмове повідомлення № 04/9945 в якому позивачу було доведено, що 06.05.2015 року ГУ ДМС України в Харківській області був отриманий лист за № 5287 з якого стало відомо, що керівником УМВС України в Херсонській області було прийнято рішення про скасування ОСОБА_1 ОСОБА_2 посвідки на постійне проживання в Україні.

Відповідно до оскаржуваного рішення (висновку) відповідачем, було встановлено, що посвідка на постійне проживання в Україні громадянину ОСОБА_3 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 серії ХС № 043092 терміном дії "безстроково" оформлена з порушенням вимог п.4, абз. 4 Прикінцевих положень Закону України "Про імміграцію". А саме, посвідку видано вперше після закінчення встановленого терміну її оформлення для осіб, які прибули в Україну до 1998 року за Угодою між Урядом Соціалістичної ОСОБА_4 ОСОБА_3 та Урядом СРСР.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з абз. 6 ст. 1 Закону України "Про імміграцію" посвідка на постійне проживання - документ, що підтверджує право іноземця чи особи без громадянства на постійне проживання в Україні.

Механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання (далі - посвідки) іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання передбачено Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 р. № 251.

Строк дії посвідки на постійне проживання не обмежується. Посвідка на постійне проживання підлягає обміну в разі досягнення особою 25 - і 45 - річного віку згідно ст. 9 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України.

Пунктом 12 Порядку визначено, що посвідка видається іноземцеві та особі без громадянства під розписку після пред'явлення паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, в якому на останній вільній сторінці проставляється відмітка про отримання посвідки за встановленим МВС зразком, що скріплюється печаткою (за бажанням іноземця та особи без громадянства така відмітка може проставлятися у вкладному талоні).

Пунктом 17 вищезазначеного Порядку передбачено, що рішення про відмову у видачі посвідки іноземцеві та особі без громадянства приймається в разі:

1) необхідності забезпечення національної безпеки або охорони громадського порядку;

2) необхідності охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні;

3) коли паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований або не відповідає встановленому зразку чи належить іншій особі;

4) подання за відомо неправдивих відомостей або підроблених документів;

5) коли виявлено факти невиконання ними рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов'язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в'їзду в Україну (для осіб, що отримують посвідку на тимчасове проживання);

6) інших випадках, передбачених законами.

Положеннями ст. 12 Закону України "Про імміграцію" від 07.06.2001 № 2491-III (далі за текстом - Закон №2491) передбачено, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо: 1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Суд відмічає, що відповідачем, як субєктом владних повноважень в оскаржуваному рішенні (висновку) не вказано конкретної підстави для скасування дозволу на міграцію. Станом на момент прийняття рішення про надання дозволу на імміграцію позивачу, відповідачем, як уповноваженим державним органом перевірялися надані документи, будь-яких порушень законодавства не встановили, у тому числі не було встановлено і порушень строку звернення з відповідною заявою, у звязку із чим позивача було документовано посвідкою на постійне проживання.

Суд зазначає, що з моменту документування позивача посвідкою на постійне проживання - не виникало нових обставин, які б тягли за собою обґрунтування скасування дозволу на імміграцію. Відповідачем у справі зазначені обставини не наводяться і документально не підтверджуються.

Судом не встановлено і відповідачем документально не підтверджено, що позивачем для отримання посвідка на постійне місце проживання в Україні подавались свідомо неправдиві відомості, підроблені документи чи документи, що втратили чинність.

Відповідно до ст.ст.9, 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Таким чином суд прийшов до висновку, що позивачем під час отримання посвідки на постійне проживання в Україні серії ХС 043092 від 18.02.2004 р. було дотримано усіх вимог законодавства про імміграцію, а тому встановлені порушення абз.4 п.4 Прикінцевих положень Закону України "Про імміграцію" допущені самим відповідачем.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Будь-яке рішення чи дії субєкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні обєктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до п. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 9, 11, КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення (висновок) про скасування посвідки на постійне місце проживання в Україні є протиправним та необґрунтованим, у звязку із чим позовні вимоги щодо скасування висновку Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про скасування Посвідки на постійне проживання в Україні громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_3 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Положеннями частини 1 статті 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 94, 128, 159, 160 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про скасування висновку задовольнити у повному обсязі.

Скасувати висновок (рішення) Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про скасування громадянину ОСОБА_3 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідки на постійне проживання в Україні ХС 043092 від 18.02.2004 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо субєкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено 27 серпня 2015 року.

Суддя Спірідонов М.О.