Справа № 0670/235/12
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2015-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року м.Житомир справа № 0670/235/12

час прийняття: 11 год. 20 хв. категорія 8.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черноліхова С.В.,

за участі секретарів судового засідання Господарчук І.В., Павлюк В.О.,

за участю: представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "Екотехнологія" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "Екотехнологія" звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Житомирі від 20 липня 2011 року № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на прибуток на 227250, 00 грн. за основним платежем і на 56813, 00 грн. штрафних (фінансових) санкцій та № НОМЕР_2 про зменшення розміру від'ємного значення податку на додану вартість за березень 2011 року на 123466, 00 грн. та застосування фінансової санкції в розмірі 1, 00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що підставою для збільшення суми грошового зобов'язання по податку на прибуток стали посилання в акті перевірки на безтоварності і фіктивність господарських операцій з Приватним підприємством "Базіліка" щодо поставки брухту, відходів чорних металів і ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "Буд Ворк" по проведенню ремонтно-будівельних робіт. Відсутність, на думку контролюючого органу, документального підтвердження реальності господарських взаємовідносин з Приватним підприємством "Базіліка" призвело до зменшення розміру від'ємного значення податку на додану вартість за березень 2011 року на 123466, 00 грн. З такими висновками відповідача ОСОБА_6 не погоджується, оскільки факт отримання вказаних товарів і послуг підтверджується всіма документами, ведення і зберігання яких передбачено правилами податкового обліку. Крім того, відсутність та/або дефектність транспортної документації, невиконання контрагентами своїх податкових зобов'язань не може ставити під сумнів реальність здійснення господарських операцій.

У ході розгляду справи первинного позивача - Державну податкову інспекцію у м. Житомирі Житомирської області Державної податкової служби було замінено правонаступником - Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі і просили їх задовольнити.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали і просили у їх задоволенні відмовити. Пояснили, що оспорювані повідомлення-рішення скасуванню не підлягають, оскільки прийняті на підставі обгрунтованих висновків перевірки про безтоварність і фіктивність господарських операцій позивача з Приватним підприємством "Базіліка" щодо поставки брухту, відходів чорних металів і ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "Буд Ворк" по проведенню ремонтно-будівельних робіт.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що під час проведеної працівниками Державної податкової інспекції у м. Житомирі планової виїзної перевірки ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "Екотехнологія" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2010 року по 31 березня 2011 року виявлено порушення вимог:

- підпункту 5.2.1 пункту 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", що призвело до заниження податку на прибуток всього в сумі 227250, 00 грн. (у тому числі: І квартал 2010 року - 121808, 00 грн., ІІ квартал 2010 року - 33253, 00 грн., ІV квартал 2010 року - 72917, 00 грн.);

- підпункту 7.2.1 пункту 7.2, підпункту 7.4.5 пункту 7.4, пункту 7.5 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", в результаті чого завищено р. 26 декларації "Залишок від'ємного значення ПДВ, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду" на 123466, 00 грн., у тому числі за: січень 2010 року - на 2547, 00 грн., лютий 2010 року - 28247, 00 грн., березень 2010 року - 95980, 00 грн., квітень-грудень 2010 року, січень-лютий 2011 року - на 123466, 00 грн. і завищено р. 24 "Залишок від'ємного значення ПДВ, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (значення цього рядка переноситься до рядка 21.2 декларації наступного звітного податкового періоду)" за березень 2011 року на 123466, 00 грн.

За результатами перевірки складено акт № № 3208/23-1/32008189/0110 від 05 липня 2011 року (а.с. 26-69 том 1).

На підставі вказаного акта контролюючим органом 20 липня 2011 року прийняті податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 про збільшення ОСОБА_6 суми грошового зобов'язання по податку на прибуток на 227250, 00 грн. за основним платежем і на 56813, 00 грн. штрафних (фінансових) санкцій та № НОМЕР_2 про зменшення розміру від'ємного значення податку на додану вартість за березень 2011 року на 123466, 00грн. і застосування фінансової санкції в розмірі 1, 00 грн.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями, позивач подавав на них скаргу, яка рішенням Державної податкової служби України № 7233/6/10-2115 від 09 грудня 2011 року (а.с. 12-16 том 1) залишена без задоволення.

Щодо податку на прибуток.

Як зазначено в акті (а.с. 29-39, 47 том 1), перевіркою повноти визначення податку на прибуток за період з 01 січня 2010 року по 31 березня 2011 року встановлено його заниження на 227250, 00 грн. внаслідок віднесення до складу валових витрат витрат по господарським операціям з Приватним підприємством "Базіліка" щодо поставки брухту, відходів чорних металів і ОСОБА_6 з обмеженою відповідальністю "Буд Ворк" по проведенню ремонтно-будівельних робіт.

Згідно з базами даних ДПА України, ПП "Базіліка" і ТОВ "Буд Ворк" перебувають у стані 14 - порушено справу про банкрутство.

Позивач включив до складу валових витрат витрати по придбанню брухту і відходів чорних металів у ПП "Базіліка" на підставі видаткових накладних та ремонтно-будівельних робіт в цеху, офісах, наданих ТОВ "Буд Ворк", на підставі акту приймання виконаних будівельних робіт, які не містять даних, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарських операцій, і підписали вказані документи.

Взаємовідносини з вказаними контрагентами відображені лише шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку, які регулюють дебіторську або кредиторську заборгованість, операції по розрахунковому рахунку.

До перевірки не було надано товарно-транспортні накладні, що засвідчують факти транспортування матеріалів.

У вказаних контрагентів відсутні необхідні умови для ведення господарської діяльності, відсутні основні фонди, технічний персонал, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби, підприємства не знаходяться за своїми юридичними і фактичними адресами.

В ході перевірки не підтверджено наявність поставок товарів і послуг від ПП "Базіліка" і ТОВ "Буд Ворк", що свідчить про здійснення правочинів без мети настання реальних наслідків. Отже, такі правочини є нікчемними і не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з їх недійсністю.

З такими висновками контролюючого органу суд не погоджується з огляду на наступне.

Пунктом 5.1 статті 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств" від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Тобто, підставою для невключення до складу валових витрат певних сум є повна відсутність будь-яких розрахункових, платіжних чи інших документів, що робить неможливим віднести до валових витрат суми, не підтверджені документально.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Встановлено, що 21 вересня 2009 року між позивачем (Покупець) та Приватним підприємством "Базіліка" (Продавець) укладено договір поставки брухту та відходів чорних металів № 2109 (а.с. 102-105 том 1), за умовами якого Продавець передає, а Покупець приймає брухт і відходи чорних металів та оплачує їх вартість.

Відповідно до пунктів 2.2-2.4 Договору, місцем поставки товару є м. Алчевськ, вул. Шмідта, 4. Поставка товару здійснюється залізничним транспортом. Передання-приймання товару здійснюється за актом передання-приймання, який є невід'ємною частиною цього Договору.

Ціна товару визначається у Специфікаціях, які є невід'ємною частиною цього Договору. Покупець сплачує Продавцю ціну товару шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Продавця.

Виконання умов вказаного договору підтверджується видатковими і податковими накладними, актами приймання металів чорних (вторинних) (а.с. 112-129 том 1).

Придбаний у ПП "Базіліка" брухт чорних металів був у подальшому реалізований позивачем ВАТ "Алчевський металургійний комбінат" на підставі договору № 015/796 від 01 липня 2009 року (а.с. 130-134 том 1), накладних, податкових накладних і приймально-здавальних актів за формою 69 (а.с. 135-177 том 1).

Форма приймально-здавальних актів № 69 визначена Інструкцією про порядок обліку здавання (заготівлі) і відвантаження лому і відходів чорних металів, затвердженою Мінчорметом СРСР і ЦСУ СРСР № 9-41 від 05 липня 1979 року.

Вказана Інструкція визначає, що для приймання в кількості і якості металобрухту, який поступив до користувачів залізничним чи водним транспортом від виробничих об'єднань, підприємств і організацій-ломоздавачів чи з заводів, цехів Вторчормету використовується така типова форма первинних документів, як приймально-здавальний акт форми № 69. Кількість і види лома і відходів, зазначені в приймально-здавальному акті форми 69, є кінцевими.

Як пояснили у судовому засіданні представники позивача, підтвердити факт транспортування придбаного у ПП "Базіліка" товару немає можливості, оскільки на підставі постанови господарського суду Запорізької області від 10 грудня 2010 року ПП "Базіліка" визнано банкрутом, підтвердження транспортування брухту чорних металів до ВАТ "Алчевський металургійний комбінат" є також неможливим через те, що цей комбінат перебуває у зоні АТО.

Встановлено, що 01 червня 2010 року ОСОБА_6 (Замовник) уклало з ТОВ "Буд Ворк" (Підрядник) договір № 01.06-10 (а.с. 178-182 том 1), за умовами якого замовник доручає, а Підрядник приймає на себе виконання комплексу робіт за договірною ціною, складеною згідно нормативних документів Держбуду України по виконанню ремонтно-будівельних робіт в цеху і офісах ТОВ "Екотехнологія".

Договірна ціна робіт складає 349999, 20 грн., однак вона є динамічною і може переглядатися сторонами. Строки виконання будівельних робіт: початок - 01 червня 2010 року, кінець - 31 грудня 2010 року.

Виконання вказаних договірних зобов'язань підтверджується актом виконаних робіт, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт, актом приймання виконаних будівельних робіт за період з 01 червня по 31 грудня 2010 року, податковою накладною (а.с. 183-194 том 1), які містяться у матеріалах справи.

При цьому суд зазначає, що юридичним фактом, який породжує право платника на формування валових витрат, є реальність господарської операції, а тому, при визначенні права платника податків на формування витрат має бути перевірено чи мали операції між платником податків та його контрагентами реальний товарний характер, можливість здійснення таких операцій з урахуванням оперативності проведення операцій та віддаленості контрагентів один від одного.

Одним із етапів встановлення обґрунтованості права платника податку на формування валових витрат і визначення розміру грошового зобов'язання по податку на прибуток є встановлення факту здійснення господарської операції шляхом дослідження усіх первинних документів, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договорів, актів виконаних робіт, документів про перевезення, зберігання товарів тощо. Відсутність належних первинних документів може свідчити про нездійснення самих господарських операцій. Крім того, дослідженню підлягає реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на формування розміру валових витрат; добросовісність цього платника податку, яка полягає у відповідності вчинених господарській операцій меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на віднесення сплачених коштів до складу витрат.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-XIV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з частиною 1 статті 9 вказаного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Окремий недолік первинного документа сам по собі не може бути безумовною підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце, тобто позбавлення цього документа сили звітного податкового документа, а відтак платника податків права на формування валових витрат.

Доказів щодо нікчемності договорів поставки брухту та відходів чорних металів № 2009 від 21 вересня 2009 року і договору підряду на будівельні роботи № 01.06-10 від 01 червня 2010 року та рішень суду про визнання їх такими відповідачем не надано. Не надано також відповідачем як суб'єктом владних повноважень і доказів щодо умислу укладення угод з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Крім того, товарно-транспортні накладні не відносяться до документів суворої звітності та не є первинними документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Згідно із статтею 61 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (частина 1 статті 19 Конституції України).

Чинний на момент виникнення спірних правовідносин Закон України "Про оподаткування прибутку підприємств" не ставив в залежність виникнення у платника права на формування валових витрат від дотримання вимог податкового законодавства іншим субєктом господарювання.

У разі наявності у державних органів інформації про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього субєкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

Чинним на момент виникнення спірних правовідносин Закон України "Про оподаткування прибутку підприємств" або ж іншим нормативно-правовим актом не встановлювалося будь-яких обмежень, ніж наявність належним чином оформлених первинних документів, не встановлювався обов'язок для позивача здійснювати контроль за веденням господарської діяльності та зобов'язань сплати податку до бюджету контрагентами.

Таким чином, суд вважає, що висновки відповідача щодо фіктивності і безтоварності господарських операцій з ПП "Базіліка" і ТОВ "Буд Ворк" є помилковими та такими, що не підтверджуються обставинами справи.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно віднесено до складу валових витрат витрати у сумі 908998, 00 грн. з вартості придбаного у ПП "Базіліка" брухту і відходів чорних металів та з вартості виконаних ТОВ "Буд Ворк" ремонтно-будівельних робіт, тому збільшення суми грошового зобов'язання по податку на прибуток на 227250, 00 грн. за основним платежем і на 56813, 00 грн. штрафних (фінансових) санкцій є необґрунтованим.

Стосовно від'ємного значення суми податку на додану вартість.

Перевіряючими в акті (а.с. 50-51 том 1) зазначено, що перевіркою встановлено завищення податкового кредиту за січень 2010 року-лютий 2011 року на 123466, 00 грн. та від'ємного значення суми податку на додану вартість за квітень 2011 року на 123466, 00 грн. внаслідок віднесення до суми податкового кредиту ПДВ з вартості придбаного у ПП "Базіліка" брухту і відходів чорних металів.

Згідно з результатами автоматизованого співставлення податкового зобов'язання та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України додатку № 5 "Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" встановлено, що у ПП "Базіліка" за даними декларацій з прибутку відсутні основні фонди для здійснення господарської діяльності, зокрема, для зберігання приладів, інструментів, матеріалів, товарно-матеріальних цінностей. Крім того, дане підприємство за 2010 рік не декларувало ні валові витрати, ні валові доходи. Директор та головний бухгалтер - одна особа, загальна чисельність працюючих - 1 особа, залишки товарно-матеріальних цінностей на початок та кінець будь-якого звітного періоду відсутні, тобто, матеріальні, трудові ресурси, основні засоби для здійснення діяльності відсутні.

Враховуючи вище викладене і непідтвердження в ході перевірки поставок товарів і послуг від вказаного контрагента, правочини, укладені з ПП "Базіліка", не спричинили реального настання юридичних наслідків.

Такі висновки Державної податкової інспекції у м. Житомирі суд розцінює критично з огляду на наступне.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з підпунктом 7.4.4 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість", якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Підставою для нарахування податкового кредиту, відповідно до підпункту 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 вказаного Закону, є податкова накладна, що видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача.

Відповідно до підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість", датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої події:

або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України „Про податок на додану вартість", не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що умовою для віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ з ціни товарів (послуг) є підтвердження їх придбання податковими накладними і використання у подальшій господарській діяльності платника податків.

Як вже зазначалося вище, 21 вересня 2009 року між позивачем (Покупець) та Приватним підприємством "Базіліка" (Продавець) укладено договір поставки брухту та відходів чорних металів № 2109 (а.с. 102-105 том 1), за умовами якого Продавець передає, а Покупець приймає брухт і відходи чорних металів та оплачує їх вартість.

Відповідно до пунктів 2.2-2.4 Договору, місцем поставки товару є м. Алчевськ, вул. Шмідта, 4. Поставка товару здійснюється залізничним транспортом. Передання-приймання товару здійснюється за актом передання-приймання, який є невід'ємною частиною цього Договору.

Ціна товару визначається у Специфікаціях, які є невід'ємною частиною цього Договору. Покупець сплачує Продавцю ціну товару шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Продавця.

Виконання умов вказаного договору підтверджується видатковими і податковими накладними, актами приймання металів чорних (вторинних) (а.с. 112-129 том 1).

Придбаний у ПП "Базіліка" брухт чорних металів був у подальшому реалізований позивачем ВАТ "Алчевський металургійний комбінат" на підставі договору № 015/796 від 01 липня 2009 року (а.с. 130-134 том 1), накладних, податкових накладних і приймально-здавальних актів (а.с. 135-177 том 1).

Підтвердити факт транспортування придбаного у ПП "Базіліка" товару немає можливості, оскільки на підставі постанови господарського суду Запорізької області від 10 грудня 2010 року ПП "Базіліка" визнано банкрутом, підтвердження транспортування брухту чорних металів до ВАТ "Алчевський металургійний комбінат" є також неможливим через те, що цей комбінат перебуває у зоні АТО.

Отже, ОСОБА_6 формувало податковий кредит виключно на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення господарських операцій.

У частині 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", зокрема, зазначено, що податкова та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Стаття 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначає, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Вимоги до первинного документу встановлені статтею 9 Закону.

Надані позивачем первинні документи відповідають вимогам статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Крім того, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 Закону України "Про податок на додану вартість".

Згідно з пунктом 9.8 статті 9 цього Закону, свідоцтво про реєстрацію особи як платника податку на додану вартість діє до дати його анулювання.

Факту визнання недійсними або анулювання свідоцтва ПП "Базіліка" як платника ПДВ на момент здійснення господарських операцій з позивачем судом не встановлено. Отже, його реєстрація у якості платників податку на додану вартість булла чинна та передбачала право і зобов'язання видавати податкові накладні на загальних підставах.

Крім того, товарно-транспортні накладні не відносяться до документів суворої звітності та не є первинними документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Підстави та порядок формування платником податків податкового кредиту регламентувався положеннями Закону України "Про податок на додану вартість", яких платник зобов'язаний дотримуватися і виключно за умови недотримання них формування податкового кредиту може бути визнано неправомірним.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень не надано доказів щодо умислу укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Усі господарські операції підтверджені первинними документами, відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-ХІV та Податкового кодексу України, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Таким чином, суд вважає, що висновки відповідача щодо фіктивності господарських операцій є помилковими та такими, що не підтверджуються обставинами справи.

Також чинне на момент здійснення господарських операцій позивача з зазначеними вище контрагентами не ставило в залежність виникнення у платника права на формування податкового кредиту від дотримання вимог податкового законодавства іншим субєктом господарювання.

У разі наявності у державних органів інформації про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього субєкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно віднесено до складу податкового кредиту ПДВ з вартості придбаних у Приватним підприємством "Базіліка" брухту, відходів чорних металів, тому зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за березень 2011 року по таким господарським операціям є необґрунтованим.

Враховуючи все викладене вище, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Житомирі від 20 липня 2011 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 прийняті з порушенням норм податкового законодавства, а тому позовні вимоги про їх скасування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 86, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Житомирі від 20 липня 2011 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Суддя С.В. Черноліхов

Повний текст постанови виготовлено: 31 серпня 2015 р.