Справа № 2-а-515/11
Суддя: Оксюта Т. Г.
Дата ухвалення: 2011-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-515/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2011 року. Соломянський районний суд м. Києва

у складі

головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Бурій Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про зобовязання здійснити перерахунок та виплату щорічної грошової допомоги на оздоровлення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідачів та просила визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 районної у м. Києві державної адміністрації та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо відмови в проведенні їй перерахунку суми щорічної одноразової грошової допомоги на оздоровлення відповідно до абзацу другого частини 4 ст. 48 Закону України від 28.02.1991 року №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2005 рік та за період з 2008 року по 2010 рік, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, інваліду ІІ групи (категорія 1).

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 районної у м. Києві державної адміністрації та Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат провести перерахунок суми щорічної одноразової грошової допомоги на оздоровлення відповідно до абзацу другого частини 4 ст. 48 Закону України від 28.02.1991 року №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2005 рік та за період з 2008 року по 2010 рік, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, інваліду ІІ групи (категорія 1).

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом ІІ групи та згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на щорічну допомогу на оздоровлення, проте, зазначена допомога була виплачена їй в значно меншому розмірі.

Вважає, що її права при нарахуванні та виплаті щорічної грошової допомоги на оздоровлення були порушенні відповідачами, а тому просила позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не зявилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглядати у її відсутність.

Представник Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 районної у місті Києві державної адміністрації в судовому засіданні проти позовних вимог ОСОБА_1 заперечувала посилаючись на те, що позивач у 2005 році та протягом 2007-2010 рр., отримувала нараховані виплати, заперечень щодо їх розміру не заявляла, законодавчо встановленні розміри компенсаційних виплат повинна була знати, так як нормативно правові акт, які стосувались підвищення розміру мінімальної заробітної плати офіційно оприлюднені.

Відповідно до діючого законодавства, за 2005 рік, 2007-2010 рр. позивачу призначались до виплати суми щорічної допомоги на оздоровлення в розмірах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як інваліду ІІ групи, учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії.

Зазначила, що жодним нормативно правовим актом управлінню не надано повноваження встановлювати розміри щорічної допомоги на оздоровлення.

Управління, як підрозділ органу виконавчої влади діяв в межах правового поля і вважає, що немає законних підстав для призначення щорічної допомоги на оздоровлення за 2005 рік та за 2007-2010 роки в інших розмірах, оскільки призначення допомоги проведено позивачу у відповідності з чинним законодавством.

Крім того, зазначила, що позивачем пропущений строк звернення до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів, встановлений КАС України.

На підставі викладеного просила в позові відмовити.

Представник Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у судовому засіданні проти позову заперечувала, з посиланням на те, що відповідач діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також зазначила, що Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007, деякі положення статей Закону України «Про державний бюджет на 2007 2008 роки» визнані неконституційними, однак зазначеним рішенням припинено конституційне провадження щодо визнання неконституційною статтю 101 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік».

Після прийняття Конституційним Судом України вищевказаного рішення, Верховною Радою України не внесено змін до Закону України «Про державний бюджет».

ОСОБА_1 призначались виплати суми щорічної допомоги на оздоровлення за 2005 рік та за 2007-2010 рр. в розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інваліду ІІ групи.

Конституційним судом України рішення про визнання неконституційною Постанову Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 не приймалось.

Крім того, зазначила, що позивачем пропущено строк звернення з позовом до адміністративного суду, що є також однією з підстав для відмови в задоволенні позову

Розглянувши подані документи і матеріали, врахувавши заяву позивача, заслухавши пояснення представників Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 районної у м. Києві державної адміністрації та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до посвідчення серії А №159134 є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи та згідно довідки до акту огляду МСЕК №003684 інвалідом ІІ групи.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач має право на щорічну допомогу на оздоровлення, яка виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

За 2005 рік ОСОБА_1 призначалась до виплати сума щорічної допомоги на оздоровлення в розмірах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інваліду ІІ групи, а саме:

- в листопаді 2005 року в розмірі 75,00 грн. (як евакуйованій у 1986 році із зони відчуження).

Конституційним Судом України рішення про визнання неконституційною Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 не приймалось.

Так, рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 положення Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», якими зупинено дію абзацу четвертого частини четвертої ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до п. 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України визнані неконституційними положення Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» втратили чинність з дня ухвалення цього рішення, тобто з 9 липня 2007 року.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі.

Постановою Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було встановлено інший розмір щорічної допомоги на оздоровлення зазначеним категоріям осіб, зокрема громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи підлягав виплаті такий розмір щорічної допомоги на оздоровлення:

інвалідам I і II групи - 120 гривень;

учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - 100 гривень;

інвалідам III групи та дітям-інвалідам - 90 гривень.

Розмір щорічної допомоги на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, одночасно був врегульований по-різному і різними нормативними актами. За загальних умов у випадку правової колізії застосуванню підлягають норми нормативного акту, який є вищим за юридичною силою, тобто в даному випадку норми Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно підпункту 11 пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. N 107-VI, статтю 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було викладено у новій редакції. Проте, згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008 внесені до вказаної статті зміни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а тому з 22.05.2008р. дія статті 48 Закону була відновлена у попередній редакції.

Встановлено, що у жовтні 2008 року Управлінням праці та соціального захисту населення громадян ОСОБА_2 районної в м. Києві державної адміністрації було здійснено нарахування щорічної допомоги позивачу в розмірі 120 грн., в листопаді 2009 року 120,00 грн. та у лютому 2010 року 120,00 грн.

Таким чином, у період, коли діяли два однопредметні нормативно-правових акти, які по-різному регулюють встановлення розміру одноразової щорічної допомоги громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Управлінням праці та соціального захисту населення громадян ОСОБА_2 районної в м. Києві державної адміністрації було необґрунтовано застосовано той акт, що має нижчу юридичну силу Постанову Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 р., а Закон України, який має вищу юридичну силу, ним не застосовано.

Поряд з цим, згідно ч. 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що позовну заяву подано 06.01.2011 р.

За таких обставин, суд вважає, що відсутні переконливі докази поважності причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з позовом, а тому строк не підлягає поновленню, а також пропущення строків звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення щорічної разової допомоги на оздоровлення за період з 01.01.2005 року по 31.12.2005 року та з 01.01.2008 року по 31.12.2009 року.

Встановлено, що нарахування щорічної одноразової допомоги на оздоровлення відноситься до компетенції Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 районної державної адміністрації. Київський міський центр по нарахуванню та здійсненні соціальних виплат на підставі відповідного рішення здійснює вказані виплати.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що саме дії Управління праці та соціального захисту населення у ОСОБА_2 районі м. Києва, щодо невиплати щорічної разової грошової допомоги ОСОБА_1 у 2010 році, як інваліду війни ІІ групи, необхідно визнати протиправними та стягнути з нього суму щорічної разової грошової допомоги за 2010 рік, а в позовних вимогах до Київського міcького центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши обставини справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд приходить до висновку, що позивач частково довела ті обставини на яких ґрунтуються її позовні вимоги.

Відповідно до норм Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 30.04.1993 року №43-93 (зі змінами та доповненнями) та КАС України, сторони звільненні від сплати судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «»Про Державний бюджет України на 2006 рік», Законом України «Про Державний бюджет України», Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», Постановою Кабінету Міністрів України №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007 року, ч. 1 ст. 58 Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, статтями 9, 69-71, 99, 100, 158-163 та 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про зобовязання здійснити перерахунок та виплату щорічної грошової допомоги на оздоровлення задовольнити частково.

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку для звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат та зобовязання здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1, як інваліду ІІ групи щорічної грошової допомоги на оздоровлення в порядку ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі пяти мінімальних заробітних плат за період з 01.01.2005 року по 31.12.2005 року та з 01.01.2008 року по 31.12.2009 року.

Визнати незаконними дії Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 районної у м. Києві державної адміністрації щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення як особі, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи з порушенням вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2010 рік.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 районної у м. Києві державної адміністрації вчинити дії щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1, як інваліду війни ІІ групи за 2010 рік щорічної грошової допомоги на оздоровлення в порядку ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі пяти мінімальних заробітних плат, з урахуванням раніше здійсненої виплати у 2010 році.

У задоволенні решти позовних вимог та вимог до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Соломянський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови, шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя