Справа № 591/8103/14-а
Суддя: Клименко А. Я.
Дата ухвалення: 2015-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/8103/14-а
Провадження № 2-а/591/16/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Біріній Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сумського міського голови ОСОБА_2, виконавчого комітету Сумської міської ради, 3-ї особи: відділ охорони здоров»я Сумської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження міського голови м. Суми ОСОБА_2 від 11 вересня 2014 року №288-к «Про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності», стягнення моральної шкоди -

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що вона є службовцем органу місцевого самоврядування та працює на посаді начальника відділу охорони здоров»я Сумської міської ради. 11 вересня 2014 року Сумським міським головою ОСОБА_2 винесено розпорядження № 288-к, яким її притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за неналежну організацію роботи відділу, надання недостовірної інформації керівництву виконавчого комітету Сумської міської ради. Позивач зазначила, що обставини, викладені у розпорядженні, не відповідають дійсності, оскільки фактів неналежної організації роботи відділу та надання недостовірної інформації керівництву виконавчого комітету Сумської міської ради не було. Вказане Розпорядження вважає незаконним, таким, що винесене з особистих мотивів у зв»язку з тим, що жодних дисциплінарних проступків не вчиняла, трудової дисципліни не порушувала, належним чином та в повному обсязі виконувала всі посадові обов»язки, визначені Положенням про відділ охорони здоров»я Сумської міської ради. Зазначила, що вживала заходів щодо створення хоспісних відділень у лікувально-профілактичних закладах міста Суми, у тому числі спрямованих на з»ясування наявності на базі Комунальної установи «Сумська міська лікарня № 4» приміщення, придатного для організації відділення хоспісної та паліативної допомоги. Посилаючись на порушення процедури і порядку притягнення її до дисциплінарної відповідальності, просить суд визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови м. Суми ОСОБА_2 від 11 вересня 2014 року №288-к «Про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності» та сягнути на її користь 15000 моральної шкоди.

Позивачка ОСОБА_1 її представник в судовому засіданні позов підтримали повністю та просять суд його задоволити. Пояснивши суду, що позивачкою 25.07.2014 року секретарю міської ради надіслано інформацію про визначення приміщення, у якому можливо розташувати відділення хоспісної та паліативної допомоги, засобом електронного зв»язку надіслано документи стосовно розрахунку чисельності персоналу необхідного для налагодження роботи відділення, кошторис витрат (згідно Додатку 50 до наказу МОЗ України від 23 лютого 2000 року № 33 «Про штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоровя», табель матеріально-технічного оснащення паліативного відділення (з розрахунку на 25 ліжок) та повідомлено про неможливість негайного обстеження приміщення, оскільки після негоди затоплено покрівлю та пошкоджено електромережі, у звязку з чим у будівлі повністю відсутнє електропостачання. 01.08.2014 року відділом охорони здоровя Сумської міської ради разом з адміністрацією Комунальної установи «Сумська міська клінічна лікарня № 4» проведено обстеження будівлі господарчого корпусу поліклініки по вул. Ковпака, 7 з метою його можливого використання для розміщення відділення хоспісної допомоги. Для визначення суми коштів на проведення реконструкції позивачка в усній формі звернулася до виконуючого обовязки начальника управління капітального будівництва та дорожнього господарства ОСОБА_3 з проханням провести обстеження будівлі господарчого корпусу. Про дату та час обстеження просила повідомити додатково. 18.08.2014 року була дана телефонограма аналогічного змісту начальнику управління капітального будівництва та дорожнього господарства, але відповіді не надійшло. Також, підготовлено проект Розпорядження міського голови м. Суми, яке міський голова м. Суми підписав 19.09.2014 року за № 179-Р «Про створення комісії з обстеження побутового корпусу Комунальної установи «Сумська міська клінічна лікарня № 4» по вул. Ковпака, 7».

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечив щодо вимог позову з підстав його необґрунтованості та просив відмовити в задоволенні позову. Пояснивши, що міський голова належним чином виявив порушення позивачкою трудової дисципліни та з дотриманням усіх необхідних процедур виніс розпорядження про оголошення останній догани, що не суперечить жодним нормам діючого трудового законодавства.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного:

Судом при розгляді справи встановлено, що розпорядженням міського голови м. Суми від 11 вересня 2014 року № 288-к «Про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності», позивачу оголошено догану за неналежну організацію роботи відділу, надання недостовірної інформації керівництву виконавчого комітету Сумської міської ради. З тексту вказаного розпорядження вбачається, що приводом його винесення було розгляд листа начальника відділу охорони здоровя ОСОБА_1 від 13 серпня 2014 року № 803/2, відповідно до пункту 2.7.1. розділу ІІ та пункту 5.1. розділу V Положення про відділ охорони здоровя Сумської міської ради, затвердженого рішенням Сумської міської ради від 19 червня 2013 року № 2479-МР, враховуючи лист управління капітального будівництва та дорожнього господарства від 18.08.2014 року № 1644/24.01 та акт від 10.09.2014 року про ненадання ОСОБА_1 письмових пояснень в порядку передбаченому статтею 149 КЗпП України на лист від 08.09.2014 року № 1710/02.02.02-17, а також те, що розпорядженням міського голови від 03.06.2014 № 188-к «Про застосування заходів дисциплінарного впливу до ОСОБА_1В.» ОСОБА_1 була попереджена про неповну службову відповідність.

Представником відповідачів, не надано суду будь-яких належних доказів того, що позивач порушувала норми трудового законодавства.

Доповідна записка секретаря Сумської міської ради ОСОБА_4 від 04.08.2014 року міському голові не містить конкретних фактів порушень, які було б документально зафіксовано та стосувались роботи Позивача як начальника відділу охорони здоровя Сумської міської ради. У чому саме виразилась неналежна організація роботи відділу, наданні недостовірної інформації керівництву виконавчого комітету Сумської міської ради, та які негативні наслідки настали від неналежної організації очолюваного позивачкою відділу в оскаржуваному розпорядженні не зазначено.

Основними обов»язками державних службовців, визначених Законом України «Про державну службу» № 3723-ХІІ у ст. ст. 10, 11, які є спільними для всіх службовців, незалежно від посади, яку вони посідають серед інших є: додержання Конституції України та інших актів законодавства України; безпосереднє виконання покладених на них службових обов»язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; сумлінне виконання своїх службових обов»язків, ініціатива і творчість в роботі.

Конкретні обов»язки та права державних службовців визначаються на основі типових кваліфікаційних характеристик і відображаються у посадових положеннях та інструкціях, що затверджуються керівниками відповідних державних органів у межах закону та їх компетенції.

Згідно із Положенням про відділ охорони здоров»я Сумської міської ради, затвердженого Рішенням Сумської міської ради № 2479-МР від 19.06.2013 року, начальник відділу охорони здоровя Сумської міської ради має чітко визначені завдання і обов»язки, порушення яких в оскаржуваному розпорядженні не відображено та не наводиться, як підстава для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Так, до повноважень Позивача, покладено персональну відповідальність за невиконання покладених на Відділ завдань, покладено обов'язок з контролю за станом трудової та виконавської дисципліни.

11.07.2014 року Позивачу в усному режимі було дано доручення депутатом СМР ОСОБА_4, обраною секретарем Сумської міської ради, щодо зясування наявності приміщення придатного для організації роботи відділення хоспісної та паліативної допомоги.

Крім того, 25.07.2014 року з Відділу рад Сумської міської ради надійшла телефонограма про надання у відділ рад пояснювальної записки щодо причин невиконання ОСОБА_1 усного доручення секретаря СМР ОСОБА_4, яке було дано 11.07.14 року.

Регламентом роботи виконавчих органів Сумської міської ради, затверджених рішенням виконавчого комітету від 15.04.2014 року № 166, усні доручення, порядок та терміни їх виконання не передбачені.

25.07.2014 року за № 744/1 на ім»я Секретаря Сумської міської ради ОСОБА_4 була надана відповідь, що станом на 25.07.2014 року провести обстеження приміщення немає можливості, оскільки після негоди затоплено покрівлю та пошкоджено електромережі, у зв»язку з чим у будівлі повністю відсутнє електропостачання. Та разом з цим, на електронну адресу відділу рад Сумської міської ради були надіслані розрахунки штатної чисельності та матеріально-технічного забезпечення згідно табелю оснащення. Підготовлено проект розпорядження міського голови про створення комісії з обстеження господарчого корпусу поліклініки КУ «Сумська міська клінічна лікарня № 4» по вул. Ковпака, 7. 08.08.2014 року за № 1498/020202-17 на ім»я Начальника відділу охорони здоров»я Сумської міської ради ОСОБА_1 за підписом Заступника міського голови, керуючого справами виконавчого комітету ОСОБА_5 надійшов лист щодо надання до управління організаційно-кадрової роботи, відповідно до ст. 149 КЗпП України у термін до 13 серпня 2014 року письмові пояснення на імя Сумського міського голови з питань викладених у доповідній записці секретаря Сумської міської ради від 04.08.2014 року на адресу Сумського міського голови.

13.08.2014 року листом за № 803/2 на ім»я Заступника міського голови, керуючого справами виконавчого комітету ОСОБА_5 було направлено письмове пояснення з питань викладених у згаданій вище доповідній записці. У зазначеному письмовому поясненні позивача зазначалося, що на колегії управління охорони здоров»я обласної державної адміністрації за підсумками роботи у І півріччі 2014 року розглянуто питання щодо створення хоспісних відділень у лікувально-профілактичних закладах області. Через недостатнє фінансування начальником управління дано завдання щодо можливості розміщення ліжок паліативної допомоги у лікувальних закладах шляхом зміни профілю ліжок (як альтернатива скороченню ліжкового фонду). Враховуючи суспільно-політичний, економічно-фінансовий стан сьогодення потреби міста в наданні хоспісної та паліативної допомоги будуть вирішені шляхом зміни профілю ліжок у лікувально-профілактичних закладах, як зазначено у рішенні Колегії від 29.07.2014 року.

Вирішуючи позовні вимоги про визнання протиправними і скасування розпоряджень відповідача про накладення на позивача дисциплінарних стягнень, суд виходить з наступного:

Відповідно до частини 1 ст. 14 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII, в редакції на час винесення оскаржуваного розпорядження відповідача, дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов»язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов»язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

Частиною 2 ст. 14 цього Закону, до службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу:

- попередження про неповну службову відповідність;

- затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у

призначенні на вищу посаду.

Отже, законодавець не ототожнює поняття «дисциплінарного стягнення» та «заходу дисциплінарного впливу».

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», дія Закону України «Про державну службу» поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в

частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» передбачено відмінні від приписів Закону України «Про державну службу» порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Зокрема, приписи Закону України «Про державну службу (ст.14) передбачають особливості притягнення державних службовців до дисциплінарної відповідальності, у тому числі і у вигляді попередження про неповну службову відповідальність та затримки до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Однак, приписи Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (ст.ст. 15 та 19) передбачають, що особливості їх дисциплінарної відповідальності, вирішення інших питань, пов»язаних із службою в органах місцевого самоврядування, забезпечуються у порядку, передбаченому законом.

Однак, Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», порядок застосування заходів дисциплінарного впливу до службових осіб місцевого самоврядування законодавець не передбачив.

Пунктом 4 Положення про ранги державних службовців, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів № 658 від 19.06.1996 року, затримка у присвоєнні чергового рангу до одного року може застосовуватися до державного службовця як захід дисциплінарного впливу. Проте, вказане Положення не поширюється на службових осіб місцевого самоврядування України.

Згідно із ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Оскаржуване розпорядження не містить деталізованого та конкретного викладення будь-яких висновків про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, тобто у чому він безпосередньо полягав і чи взагалі був вчинений, які службові обов»язки позивачем не виконані або виконані неналежним чином, яка ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, які обставини вчиненого позивачем проступку установлені відповідачем.

Суд зауважує, що розпорядження міського голови м. Суми від 11.09.2014 № 288-к не містить детального опису вчиненого позивачем проступку, обґрунтування необхідності застосування дисциплінарного стягнення та підстав для його застосування.

Наведене, на думку суду, означає, що відповідач внаслідок недотримання встановленого КЗпП України та Законом України «Про державну службу» порядку притягнення особи до дисциплінарної відповідальності поверхнево вивчив питання щодо наявності в діях позивача ознак дисциплінарного проступку та прийшов передчасного висновку про наявність підстав для застосування до неї заходу дисциплінарного стягнення.

Суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_3, так як він перебуває у трудових відносинах з відповідачем по справі.

Відповідач, як суб»єкт владних повноважень, згідно ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, несе обов»язок щодо доказування правомірності свого оскаржуваного розпорядження про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, якщо він заперечує проти адміністративного позову

Суб»єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. Жодних належних доказів на підтвердження вчинення позивачем дисциплінарного проступку, окрім самого оскарженого розпорядження, відповідачем не надано.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем не доведено факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а тому притягнення її до дисциплінарної відповідальності є незаконним.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року, дисциплінарні стягнення накладаються на працівників за невиконання без поважних причин обов»язків, покладених на них трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

З наявних у матеріалах справи доказів не вбачається, що діяння, за які позивач притягнута оскаржуваним розпорядженням відповідача до дисциплінарної відповідальності, відносяться до обов»язків позивача, покладених на неї трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. При цьому ані у оскаржуваному розпорядженні, ані у доповідній записці секретаря Сумської міської ради не зазначено, які конкретні приписи трудового договору (посадової інструкції), правил внутрішнього трудового розпорядку чи норм законодавства України не виконано позивачем, як підстави притягнення її до дисциплінарної відповідальності оскаржуваним розпорядженням відповідача.

З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування розпорядження міського голови м. Суми від 11.09.2014 № 288-к «Про притягнення ОСОБА_1В.».

Стаття 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зокрема, відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірність свого рішення, не врахував положення ст. ст. 40, 149 КЗпП України, згідно з якими при застосуванні виду дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган зобов»язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за якими вчинено проступок, і попередню роботу позивача, оскільки оскаржуване розпорядження не містить жодних його висновків з цього приводу.

Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що у правовідносинах, які склались з приводу притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, остання не порушила свої посадові обов»язки та/або трудову дисципліну. Жодних належних, фактичних, прямих і беззаперечних доказів даної обставини, відповідачі суду не надали.

Відповідно до ст. 237 КЗпП України, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, власником, або уповноваженим ним органом проводиться відшкодування моральної шкоди. Позивачем, її представником суду не надано доказів на підтвердження заподіяння позивачу моральної шкоди, а тому в цій частині позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.19 Конституції України, ст. 149 КЗпП України, ст. ст. 7-9, 11,69-71,159-163, 256 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови м. Суми ОСОБА_2 від 11 вересня 2014 року №288-к «Про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності».

В іншій частині позовних вимог відмовити в зв»язку з необґрунтованістю.

Постанову суду може бути оскаржено відповідно до ст. 186 КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом 10-ти днів з дня проголошення постанови, або протягом 10-ти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 01 вересня 2015 року.

СУДДЯ А.Я. КЛИМЕНКО