Справа № 2а/1711/550/11
Суддя: Поліщук М.Г.
Дата ухвалення: 2011-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"04" липня 2011 р. Справа № 2а/1711/550/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Поліщука М.Г.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області на постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від "11" березня 2011 р. у справі № 2а/1711/550/11 за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов"язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач 23.02.2010 року звернулась до Кузнецовського міського суду Рівненської області з адміністративним позовом до УФПУ в м.Кузнецовськ Рівненської області про зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає в зоні посиленого радіологічного контролю в розмірі однієї мінімальної заробітної плати згідно ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" починаючи з 23.08.2010 р.

Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11.03.2011 р. позов задоволено.

Зобов'язано УФПУ в м.Кузнецовськ Рівненської області провести нарахування та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні посиленого радіологічного контролю, в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, починаючи з 23.08.2010 р. з урахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи пенсія непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення в зоні посиленого радіологічного контролю, підвищується на 1 мінімальну заробітну плату.

Судом встановлено, що позивач є непрацюючим пенсіонером, перебуває на обліку в управління Пенсійного фонду в м.Кузнецовську Рівненської області, одержує пенсію за віком та проживає на території радіоактивного забруднення (а.с.5,6,7), а тому відповідно до ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи має право на доплату до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення.

Вирішуючи вказаний спір, суд першої інстанції, з огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними нормативними актами обґрунтовано визнав, що при визначенні розміру згаданої виплати застосуванню підлягає саме ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а не постанова Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка істотно звужує обсяг установлених законом прав позивача.

За таких підстав правильним є висновок суду щодо неправомірності дій відповідача по виплаті доплати до пенсії в розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836, оскільки частиною 3 ст.22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсяг існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст.8 КАС України - суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Посилання апелянта на те, що Пенсійний фонд не може проводити виплату спірних сум, оскільки такі кошти є бюджетними, а кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, є необґрунтованими.

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 року №121/2001, Пенсійний фонд є центральним органом виконавчої влади.

За змістом п 2.1. Положення основними завданнями ОСОБА_3 є: забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, а тому управління Пенсійного фонду України є належним відповідачем у справах щодо виплати пенсій, доплат до них.

Вказана норма узгоджується зі ст.72 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, яка відносить до джерел формування коштів Пенсійного фонду кошти державного бюджету та цільових фондів, що перераховуються до Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом. Зазначені кошти становлять бюджет Пенсійного фонду (ст.71 цього Закону).

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позову. Проте у своїй постанові про зобов'язання відповідача провести перерахунок і виплату коштів, починаючи з 23.08.2010 р. суд не зазначив кінцеву дату здійснення такого перерахунку. Тим самим зобов"язав відповідача проводити нарахування та виплату позивачу передбачених Законом коштів на майбутнє без обмеження будь-якими строками.

На думку колегії суддів, постанова суду першої інстанції в цій частині є незаконною виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі і на виконання делегованих повноважень.

Захист прав, свобод і інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушень, тобто необхідною умовою для прийняття рішення по суті є наявність порушення прав, свобод чи інтересів. Захист порушених прав, свобод та інтересів на майбутнє чинним законодавством не передбачено, а тому задоволення позовних вимог судом першої інстанції в частині зобов'язання відповідача здійснювати нарахування та виплату позивачу пенсії на майбутнє не ґрунтується на чинному законодавстві.

Судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання і не може визначати правовідносини між сторонами на майбутнє. Крім того, можливе внесення зміни до нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини. Тому період, по який необхідно зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії, повинен обмежитись моментом винесення рішення судом першої інстанції (або датою звернення позивача до суду).

Отже, зважаючи на ту обставину, що позов було подано 23.02.2011 р., жодних уточнень, доповнень або змін до позову від позивача не надходило, суд першої інстанції, відповідно до вимог ч.2 ст.99 КАС України, повинен був прийти до висновку, що позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача перерахувати позивачу доплату до пенсії та додаткову пенсію підлягають задоволенню в межах шестимісячного строку звернення до суду, починаючи з 23.08.2010 р. по 11.03.2011 р. (дата винесення судового рішення).

А тому постанова суду в зазначеній частині підлягає скасуванню з одночасною відмовою в задоволенні позовних вимог позивача на майбутнє.

Керуючись ст.ст.197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області задовольнити частково.

Постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11.03.2011 р. в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 після 11.03.2011 р. - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 починаючи з 12.03.2011 р. і на майбутнє - відмовити.

Постанову суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 за період з 23.08.2010 р. по 11.03.2011 р. включно - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.Г. Поліщук

судді: М.М. Капустинський

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_2 АДРЕСА_1,34400

3- відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області м-н Будівельників, 2,м.Кузнецовськ,Рівненська область,34400