Справа № 802/2996/13-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2015-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 серпня 2015 р. Справа № 802/2996/13-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової Інни Анатоліївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Панченка Т.Д.

позивача: ОСОБА_1

представників відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Могилів-Подільської об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання бездіяльності протиправною, зобов"язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з Вищого адміністративного суду України на новий розгляд надійшла справа за позовом ОСОБА_1 (ОСОБА_1, позивач) до Могилів-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів про визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання запитуваної інформації на інформаційний запит від 14.06.2013 року, стягнення моральної шкоди в сумі 20000 грн. та винесення окремої ухвали про направлення матеріалів до відповідного правоохоронного органу для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення дій чи бездіяльність яких визнаються протиправними, яка призначена до розгляду.

На обґрунтування позову зазначено, що 14 червня 2013 року позивач звернувся до податкового органу з запитом про надання інформації у формі довідки про: сплату земельного податку (орендної плати) Могилів-Подільським районним споживчим товариством (РСТ) за користування земельними ділянками державної (комунальної власності) №1, площею 0,9935 га та №2, площею 0,0234 га, що розташовані по вул. Стависька, 40/45, м. Могилів-Подільський, в період 1994-2013 р.р. (по роках та місяцях); чи направлявся Могилів-Подільською міською радою до Могилів-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів запит ОСОБА_1 від 07.06.2013 року.

20.06.2013 року надійшла відповідь за № 4269/1011 від 19.06.2013 р., якою, як вказує позивач, йому відмовлено в надані запитуваної інформації, зазначеної у пункті 1 запиту. Така відмова є порушенням вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки доступ до інформації не може бути обмеженим.

Такими діями відповідача позивачу нанесено моральну шкоду, оскільки позбавлено його реалізації своїх звичок та бажань, принижено честь, гідність престиж та ділова репутація.

До початку розгляду справи по суті, судом прийнято рішення, оформлене ухвалою від 28.08.2015 року, про заміну Могилів-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів її правонаступником - Могилів-Подільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Вінницькій області (Могилів-Подільська ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, податковий орган, відповідач).

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задовільнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Представники відповідача проти позову заперечили, мотивуючи свою позицію тим, що на запит позивача податковий орган надав відповідь на всі поставлені питання. Пояснили, що у наданій відповіді не вказано суму сплаченого споживчим товариством земельного податку, оскільки таке питання не ставилось у запиті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, суд встановив наступне.

14 червня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Могилів-Подільської ОДПІ з запитом, в якому просив надати інформацію про сплату земельного податку (орендної плати) Могилів-Подільським районним споживчим товариством (РСТ) за користування земельними ділянками державної (комунальної власності) №1, площею 0,9935 га та №2, площею 0,0234 га, що розташовані по вул. Стависька, 40/45, м. Могилів-Подільський, в період 1994-2013 р.р. (по роках та місяцях) та повідомити чи направлявся Могилів-Подільською міською радою до Могилів-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів запит ОСОБА_1 від 07.06.2013 року.

У своїй відповіді за №4269/10/11 від 19.06.2013 року податковий орган, зокрема, повідомив, що Могилів-Подільським районним споживчим товариством (РСТ) за користування земельними ділянками, що розташовані за адресою вул. Стависька, 40/45, м. Могилів-Подільський та перебувають в його оренді в період 1994-2013 р.р. орендна плата задекларована в повній мірі та звірена з даними земельного відділу. Сума задекларованої орендної плати вноситься платником вчасно та в повній мірі. Заборгованість по платі за зазначені земельні ділянки не має. Додатково зазначено, що по товариству раз в три роки проводиться документальна перевірка, в ході якої відслідковуються всі питання щодо дотримання вимог чинного законодавства. Також вказано, що від Могилів-Подільської міської ради до Могилів Подільської ОДПІ не надходив запит ОСОБА_1 від 7.06.2013 р.

Не погоджуючись з такою відповіддю та вважаючи її неповною, зокрема, щодо не зазначення суми сплати споживчим товариством земельного податку (орендної плати), позивач звернувся з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Згідно визначення, наведеного у частині першій статті 1 Закону України Про доступ до публічної інформації (закон в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Закон про публічну інформацію), публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

У пункті 2 частини першої статті 5 цього Закону зазначено, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на неї.

Як вже зазначалось вище, ОСОБА_1 першим пунктом запиту просив надати інформацію про сплату земельного податку (орендної плати) Могилів-Подільським районним споживчим товариством за відповідні земельні ділянки в період з 1994 -2013 р. (по роках та місяцях).

При наданні відповіді податковий орган вказав, що орендна плата за період 1994- 2013 р.р. задекларована платником у повній мірі та звірена з даними земельного відділу; сума задекларованої орендної плати вноситься платником вчасно та в повній мірі; заборгованості по платі за зазначеними у запиті земельними ділянками не має.

Як вказали представники податкового органу, у запиті позивачем не ставились питання щодо зазначення суми чи розміру сплачених податків, а лише йшлось про повідомлення позивача про сплату таких. Відтак, при наданні відповіді і вказано те що запитувалось.

З такою позицією можна погодитись, оскільки, на думку суду, звернення та/або питання в ньому мають бути сформовано таким чином, щоб не допускалось їх подвійне тлумачення чи розуміння. У цій спірній ситуації суд погоджується з тим, що дійсно позивачем не конкретизовано про яку саме сплату йдеться: про суму (що не вказано у запиті) чи про загальну інформацію стосовно сплати податків споживчим товариством у певний період загалом.

Відтак, суд вважає, що на перше питання у запиті податковим органом надано відповідь у запитуваному обсязі.

Стосовно другого питання, викладеного у запиті щодо повідомлення позивача чи направлявся Могилів-Подільською міською радою до Могилів Подільської ОДПІ запит ОСОБА_1 від 7.06.2013 р., то на таке також надана чітка відповідь, викладена в оскаржуваному листі, а саме вказано: Від Могилів-Подільської міської ради до Могилів-Подільської ОДПІ не надходив запит ОСОБА_1 від 7.06.2013 р., що позивачем не заперечується.

За сукупністю наведених обставин, враховуючи, що відповідачем надано відповідь за №4269/10/11 від 19.06.2013 року на запит позивача від 14.06.2013 року у тому обємі про який йшлося в останньому, підстави для задоволення позову в частині визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання запитуваної інформації на інформаційний запит від 14.06.2013 р. та про зобовязання надати запитувану інформацію у повному обємі відсутні.

Визначаючись щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частинами 2,3 даної статті встановлено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В свою чергу, у постанові Пленуму Верховного суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.2001 року та від 27.02.2009 року, вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Так, обґрунтовуючи заявлені вимоги в цій частині позивач у позові вказує, що протиправні дії відповідача при надані неповної відповіді на запит, завдали моральних витрат, які призвели до позбавлення можливості реалізації своїх звичок та бажань. Вказує, що недостатньо приділяв часу родині та дитині, громадській підприємницькій діяльності, спілкуванню зі знайомими, друзями партнерами по бізнесу, колегам з інших міст; що не може пояснити людям, що корупція зараз міцніше Законів України і Конституції України та всі обставини даної відповіді зовсім не відповідає ст. 8 Конституції України про те, що у нас в Україні немає і не визнається і не діє принцип верховенства права…. Зазначає, що повинен бути переконаним, що мої чесно зароблені кошти, які перераховані до Могилів-Подільським РСТ були направлені до міського і державного бюджету, а не напрямки тотальної корупції і тіньової схеми про, що неодноразово були публікації ЗМІ. Обґрунтовує у позові, що йому не довіряє громадська організація Інститут сприяння демократичному розвитку громад, як засновнику, що не може офіційно надати потрібні документи з факторами та доказами недоврахувань про сплату земельного податку (орендної плати) Могилів-Подільським РСТ, що його душевно принижує і ображає, як громадянина України, його честі і гідності та спрямованості, забезпечення прав і свобод гарантованих Конституцією України, Законом України Про доступ до публічної інформації.

Вказує, що "моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності, престижу та ділової репутації. У порушенні прав на інформацію, у порушені нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя перед моїми виборцями як кандидата в депутати до місцевої ради м. Могилева-Подільського, які мені, віддаючи на виборах свої голоси саме за мене, покладали на мене надії, що саме я зможу захистити інтереси громади, надавати будь-яку допомогу могилевчанам та гостям нашого міста обласного підпорядкування».

На думку суду, викладені у позові мотиви нанесення моральної шкоди відповідачем при наданні відповіді позивачу не доведені, оскільки, надані до матеріалів справи копії публікацій з газет не стосуються спору, який є предметом розгляду у цій адміністративній справі. Відсутній також і причинний зв'язок між моральною шкодою і протиправною, на думку позивача, бездіяльністю та вини відповідача в її заподіянні. В ході розгляду справи не встановлено протиправної бездіяльності відповідача, оскільки ним надано відповідь позивачу на поставлені питання. Не встановлено також і обставин передбачених частиною другою статті 1167 ЦК України

Суд зауважує, що вирішення позитивно питання щодо стягнення моральної шкоди з субєкта вданих повноважень, серед іншого, є наслідком встановлення судом порушень прав, свобод чи інтересів особи неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльності першого, що у цьому випадку не знайшло свого підтвердження.

Стверджуючи про те, що відповідачем завдано моральну шкоду, позивачем не доведено факту завдання немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у житті особи. Як і не доведені самі негативні зміни у житті. Окрім того, позивачем не обґрунтовано розміру відшкодування шкоди в сумі 20000 грн. та не підтверджено її документально.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Таким чином, з'ясувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши зібрані по справі докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги в досліджуваній частині не підлягають задоволенню.

Щодо питання про винесення окремої ухвали про направлення матеріалів до відповідного правоохоронного органу для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення дій чи бездіяльність яких визнаються протиправними», викладеного у прохальній частині позовної заяви, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 166 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Враховуючи наведену норму та не встановлення у ході розгляду справи порушень зі сторони відповідача, підстави для прийнятті окремої ухвали відсутні.

Відповідно до статті 94 КАС України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, а також за відсутності витрат позивача, повязаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна