Справа № 22-а-20961/11
Суддя: Білоконь О. В.
Дата ухвалення: 2011-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 вересня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Антоненко В.І.,

суддів: Білоконь О.В., Кашперська Т.Ц.,

розглянула у порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління пенсійного фонду України у Рокитянському районі Київської області на постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 19 лютого 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Рокитянському районі Київської області про визнання неправомірними дій, зобовязання провести перерахунок та виплату державної, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, доплати до пенсії та соціальної допомоги як дитині війни, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2010 року позивач звернувся до відповідача з названим позовом. У позові просив зобовязати відповідача провести донарахування та виплату недоотриманих сум пенсії з 01.06.2008 року по 31.12.2008 року, а саме щомісячної доплати до пенсії за проживання в зоні радіологічного контролю в розмірі однієї мінімальної заробітної плати і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, віднесеної до категорії 4 в розмірі 15 %мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст. 39,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням виплачених сум вказаної доплати та щомісячного підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням виплачених сум вказаної надбавки.

Постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 19 лютого 2010 року позовні вимоги задоволено.

Визнано дії відповідача щодо відмови у донарахуванні та виплаті недоотриманих сум пенсії за період з 22.05.2008 року позивачу неправомірними.

Зобовязано відповідача провести донарахування та виплату недоотриманих сум пенсії починаючи з 22.05.2008 року та надалі з урахуванням раніше виплачених сум таких виплат: щомісячної доплати до пенсії за проживання в зоні радіологічного контролю в розмірі однієї мінімальної заробітної плати і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, віднесеної до категорії 4 в розмірі 15 %мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. ст. 39,51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням виплачених сум вказаної доплати; щомісячного підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що позивач є особою, яка проживає в зоні посиленого радіологічного контролю зареєстрований в управлінні Пенсійного фонду України як непрацюючий пенсіонер та має статус дитини війни.

Відповідно до ч.2 ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті, а саме в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, а відтак позивач як непрацюючий пенсіонер, має право на таку доплату. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, така доплата проводиться відповідачем значно в меншому розмірі, який передбачений постановою KM України від 26.07.1996р. за №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і що випливає з огляду на розмір мінімальної заробітної плати в період виплати.

Відповідно до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 4, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, призначається у розмірі 15% мінімальної пенсії, відповідно і позивач має право на таку додаткову пенсію, разом з тим відповідачем такі вимоги щодо позивача не виконуються. На це вказують встановлені обставини справи та розмір мінімальної пенсії за віком, який починаючи з 01.01.2008 року, встановлений на рівні прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність (пенсіонерів).

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" позивач має право на отримання надбавки до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, проте така надбавка виплачувалась йому у значно меншому розмірі.

Ухвалюючи постанову про часткове задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із засад пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те, що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинен був діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ст.ст.39,51«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і здійснити позивачу відповідні нарахування, але у порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Проте, не можна погодитись з висновком суду в частині задоволення позовних вимог щодо періоду проведення нарахувань та виплат з 22 травня 2008 року, оскільки суд першої інстанції не врахував, що відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.100 КАС пропущення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач наполягав на застосуванні ст.100 КАС України (а.с. 15)

Тому, враховуючи положення ст.99 КАС, момент звернення до суду (03 лютого 2010 року згідно дати реєстраційного штампу на позовній заяві а.с.2) та межі позовних вимог, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової постанови, про відмову в позові ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 198, 202, 207 КАС України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Рокитянському районі Київської області задовольнити.

Постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 19 лютого 2010 року скасувати та ухвалити нову.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Рокитянському районі Київської області про визнання неправомірними дій, зобовязання провести перерахунок та виплату державної, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, доплати до пенсії та соціальної допомоги як дитині війни.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: