Справа № 2а-1813/09
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2011-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2011 р. Справа № 56422/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду складі:

головуючого судді Дяковича В.П.,

суддів Сапіги В.П., Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Камянці-Подільському Хмельницької області на постанову Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 липня 2009 року у справі № 2а-1813/09/2208 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Камянці-Подільському Хмельницької області про зобовязання нарахувати та виплатити підвищення до пенсії дитині війни,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась 04.06.2009 року до суду з адміністративним позовом, яким просила стягнути з управління Пенсійного фонду України в м. Камянці-Подільському Хмельницької області на її користь підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за 2007 рік та в розмірі 20% мінімальної пенсії за віком за 2008 рік відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Постановою Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 липня 2009 року позов задоволено частково: визнано неправомірними дії (бездіяльність) управління Пенсійного фонду України в м. Камянці-Подільському Хмельницької області щодо невиплати ОСОБА_2 підвищення до пенсії відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»; зобовязано відповідача провести позивачу нарахування та щомісячну виплату підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09.07.2007 року до 31.12.2007 року та в розмірі 20% мінімальної пенсії за віком відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 22.05.2008 року до 31.12.2008 року; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З таким рішенням суду не погодився відповідач, подав апеляційну скаргу, в якій покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову, якою повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. Апеляційну скаргу мотивує тим, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснювалось в розмірах передбачених Законами України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік та в межах передбачених на це видатків. Крім того, законодавством не визначено, з якого саме розміру мінімальної пенсії за віком слід визначати розмір підвищення до пенсії дітям війни.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання апеляційного суду не зявилися, хоч були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Задовольняючи частково вимоги позивача суд першої інстанції виходив з того, що позивачу як дитині війни відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» пенсія повинна підвищуватись на 30% мінімальної пенсії за віком,

Частиною 2 статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Оскільки Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням статті 111 цього Закону, а згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення підпункту 2 пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими внесено зміни до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з 09.07.2007 року та з 22.05.2008 року до кінця бюджетного року відповідач був зобовязаний нараховувати та виплачувати позивачу підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Водночас відмова у задоволенні позову щодо виплати підвищення до пенсії за періоди з 01.01.2007 року до 09.07.2007 року та з 01.01.2008 року до 22.05.2008 року є обґрунтованою, оскільки відповідач керувався чинними на той час положеннями Законів України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а тому його дії є правомірними.

Відсутність бюджетного фінансування, на яку покликається відповідач, не може бути підставою невиконання відповідним субєктом владних повноважень покладених на нього обовязків. В свою чергу реалізація особою права на отримання соціальних виплат не може бути поставлена у залежність від наявності відповідних бюджетних асигнувань.

Розмір мінімальної пенсії за віком, на 30% якої підвищується пенсія дітям війни, визначається відповідно до положень Закону України «Про державний бюджет України» та статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Також суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання неправомірними дій відповідача щодо невиплати ОСОБА_2 підвищення до пенсії відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки це сприяє повному захисту прав позивача.

Оскільки, в суді першої інстанції відповідач не заявляв клопотання про застосування до спірних правовідносин річного строку звернення до суду, передбаченого ст. 99 КАС України (в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин), колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваної постанови з підстав пропуску позивачем такого строку.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 211, 212, 254 КАС України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Камянці-Подільському Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 липня 2009 року у справі № 2а-1813/09/2208 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Камянці-Подільському Хмельницької області про зобовязання нарахувати та виплатити підвищення до пенсії дитині війни без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

ГОЛОВУЮЧИЙ В.П. ДЯКОВИЧ

СУДДІ В.П. САПІГА

ОСОБА_3