Справа № 805/3233/15-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2015-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

805/3233/15-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2015 р. Справа № 805/3233/15-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Голубової Л.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом публічного акціонерного товариства «Донбасенерго»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС

Позивач зазначає, що податкові накладні, надані його постачальником послуг ДП «Донецька залізниця» та включені ним до складу податкового кредиту у квітні 2015 року виписані у відповідності до приписів статті 201 Податкового кодексу України та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних.

Факт отримання ПАТ «Донбасенерго» послуг підтверджується договорами та первинними документами до них документами про сплату послуг.

Таким чином, фіскальний орган дійшов висновку про безпідставність включення позивачем сум податкового кредиту через не декларування його контрагентом сум податкових зобов’язань з ПДВ за квітень 2015 року та не визнав податковими документами включені до складу податкового кредиту податкові накладні, виписані ДП «Донецька залізниця».

Відповідач у судове засідання не з’явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причин неявки суду не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в письмовому провадженні у відповідності до приписів ч. 4 ст. 122 КАС України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд –

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Донбасенерго» є юридичною особою, зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з кодом 23343582, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.78-83) та довідкою Головного управління статистики у м. Києві (а.с. 84).

Позивач перебуває на податковому обліку у Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС, про що зазначено у витягу з Єдиного державного юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 81).

Фахівцями Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів проведено камеральну перевірку публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за квітень 2015 року, про що складено акт від 19 червня 2015 року № 231/28-03-41-23343582 (а.с. 9-17).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, статті 94 Податкового кодексу України (надалі – ПК України) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

За приписами п. 185.1 ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку, зокрема, з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку (пункт 187.1 ст. 187 ПК України)

Відповідно до п.198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.6 ст. 198 ПК України, порушення якого також вказано у акті перевірки, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Разом, з тим, в акті перевірки не зазначено, що спірні податкові накладні не були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, тобто, цей факт не є спірною обставиною, а лише вказано, що податковий кредит позивача не підтверджено податковими накладними виключно через не декларування контрагентом-постачальником- ДП «Донецька залізниця» об’єкта оподаткування та податкових зобов’язань з ПДВ за квітень 2015 року.

Слід зазначити, що зазначений контрагент позивача значиться на обліку у податковій інспекції, розташованій у місті Донецьку, який знаходяться у зоні проведення АТО, на території, тимчасово не підконтрольній Україні. Отже, можливо факт перереєстрації фіскальних органів та підприємства на територію, підконтрольну Україні вплинув на порушення податкового законодавства з боку вказаного підприємства, і в подальшому дане порушення буде усунуте.

При цьому, спірним питанням даної справи є не факт декларування чи не декларування контрагентом позивача своїх податкових зобов’язань з ПДВ, а наявність у позивача права на формування складу податкового кредиту з ПДВ у випадку недекларування податкових зобов’язань з боку його постачальника.

В пункті 3.5 акту перевірки зазначено, що інформація щодо аналізу податкової звітності ПАТ «Донбасенерго», яким задекларовано суму від’ємного значення різниці між сумою податкових зобов’язань та сумою податкового кредиту на відповідність орієнтовним ризикам, визначеним в п. 3.2 Регламенту, платником вперше (з моменту отримання свідоцтва платника ПДВ або за 12 останніх місяців (4 квартали) визначено від’ємне значення ПДВ (рядок 19 декларації) у сумі 100 тисяч гривень і більше: не встановлено.

Отже, відповідач фактично не визнав податкові накладні, виписані зазначеним вище постачальником послуг, який в порушення пп.14.1.156 п.14.1 ст. 14 ПК України, п.185.1 ст. 185, п. 187.1. ст. 187, п. 203.1 ст. 203 ПК України не задекларував об’єкт оподаткування та податкові зобов’язання.

Суд зауважує, що посилань на проведення зустрічних звірок стосовно контрагента позивача - ДП «Донецька залізниця» акт перевірки не містить.

Таким чином, правомірність формування податкового кредиту позивача фіскальним органом встановлена, зокрема, шляхом співставлення податкових зобов’язань його контрагента шляхом опрацювання даних АІС «Податковий блок».

Відповідач фактично виключив зі складу податкового кредиту позивача за квітень 2015 року суми ПДВ з причин не декларування та несплати контрагентом його податкових зобов’язань, про що прямо зазначив у акті (а.с.15).

В пункті 3 акту камеральної перевірки наведено дані декларації позивача з ПДВ за квітень 2015 року.

Сума позитивного значення різниці між сумою податкового зобов’язання та податкового кредиту з податку на додану вартість за квітень 2015 року у розмірі 40011085,00 гривень відображено відповідно у рядку 18 декларацій з ПДВ у спірному періоді, про що зазначено в пункті 3.5 акту перевірки (а.с. 12).

Судом встановлено, що між публічним акціонерним товариством «Донбасенерго» (замовник) та ДП «Донецька залізниця» (виконавець) було укладено договір від 08 грудня 2014 року № 133с про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги (а.с. 103-108). До вказаного договору укладено три додаткові угоди (а.с. 109-112).

Крім того, між позивачем (замовник) та ДП «Донецька залізниця» (виконавець) 08 квітня було укладено договір № 45-04-15, предметом якого є надання послуг з проведення консультацій та приймання іспитів у локомотивних бригад на знання нормативних документів Укрзалізниці (а.с. 113-116).

На виконання вказаного договору сторонами булу складено протокол узгодження договірної ціни (а.с. 117-118), три калькуляції вартості послуг (а.с. 120-125), акт виконаних робіт (а.с. 152).

Також, між позивачем (замовник) та ДП «Донецька залізниця» (виконавець) 09 квітня було укладено договір № 207, предметом якого є надання послуг з проведення технічного огляду тепловозів (а.с. 127-130).

На виконання вказаного договору сторонами булу складено протокол узгодження договірної ціни (а.с. 131), дві калькуляції вартості послуг (а.с. 133-136), акт виконаних робіт (а.с. 153).

Також, між позивачем (замовник) та ДП «Донецька залізниця» (виконавець) 09 квітня було укладено договір підряду № 208, предметом якого є надання виконання робіт по обслуговуванню приладів безпеки (а.с. 137-141).

На виконання вказаного договору сторонами булу складено протокол узгодження договірної ціни (а.с. 142), чотири калькуляції вартості послуг (а.с. 144-147), акт виконаних робіт (а.с. 154).

На виконання вказаних договорів ДП «Донецька залізниця» виписано десять податкових накладних, віднесені позивачем до складу податкового кредиту у квітні 2015 року, та які наведені в акті перевірки у вигляді таблиці (а.с. 13).

Позивачем також надано документи, що свідчать про оплату отриманих ним послуг (а.с. 157-162).

Проте, всі описані вище судом податкові накладні не визнані податковими документами з посиланням на пункт 198.6 статті 198 ПК України саме через не декларування контрагентом позивача його податкових зобов’язань .

Як зазначає в акті камеральної перевірки відповідач, згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними, не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Позивачем надано витяг з ЄРПН про реєстрацію спірних податкових накладних в реєстрі (а.с.21).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України визначає податкову накладну, як єдиний документ, який підтверджує суми податкового кредиту і на підставі якого платник податків має право формувати податковий кредит. При цьому, податкове законодавство не ставить в залежність право платника податків на податковий кредит від факту декларування та сплати контрагентом його зобов’язань.

Податкові накладні, на підставі яких позивач сформував податковий кредит у квітні 2015 року, виписані контрагентом, який на момент спірних правовідносин був зареєстрований платником ПДВ, що не спростовано в акті камеральної перевірки відповідачем та зареєстровані в ЄРПН.

Стаття 8 КАС України передбачає принцип верховенства права при здійсненні адміністративного судочинства. Частиною 2 вказаної статті встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Неприпустимість притягнення до відповідальності одного платника податків, у випадку за неправомірні дії іншого платника податків підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так, в п. 71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» Європейський суд з прав людини дійшов такого висновку: «... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов’язків щодо своєчасного декларування податку на додану вартість і, як наслідок, сплачувати податок на додану вартість повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».

Європейський суд з прав людини визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом. Аналогічні положення містяться й в Конституції України.

Крім того, первинними документами, наданими позивачем підтверджено правомірність виписаних спірних податкових накладних, а отже, позбавлення позивача права на формування податкового кредиту у квітні 2015 року є протиправним.

З огляду вище викладене, на підставі положень Податкового кодексу України, ст.ст. 8 - 11, 40, 94, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Стягнути з Державного бюджету України на користь публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» (код ЄДР 23343582) судові витрати з судового збору у розмірі 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) гривень 00 копійок.

Постанова прийнята в нарадчій кімнаті 01 вересня 2015 року.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Голубова Л.Б.