Справа № 826/11432/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Інспекції з питань захисту прав споживачів у Рівненській області

до

Товариства з обмеженою відповідальністю “САВ-Дістрибьюшн”

про

стягнення штрафу

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Інспекція з питань захисту прав споживачів у Рівненській області (далі по тексту - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “САВ-Дістрибьюшн” (далі по тексту – відповідач, ТОВ “САВ-Дістрибьюшн”), в якому просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 32 300,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2015 року відкрито скорочене провадження в адміністративній справі та зобов’язано позивача до 26 червня 2015 року подати додаткові докази, а відповідача, протягом 10 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження в адміністративний справі, подати суду письмові заперечення проти позову та всі докази на їх підтвердження, які наявні у відповідача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 липня 2015 року справу призначено до судового розгляду на 20 серпня 2015 року.

В судовому засіданні 20 серпня 2015 року представник відповідача проти позову заперечив в повному обсязі, позивач свого представника не направив, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представника відповідача та положення частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, в судовому засіданні 20 серпня 2015 року суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач обґрунтовує позов тим, що з штрафна санкція на день подачі позову відповідачем не сплачена, несвоєчасне надходження штрафних санкцій до Державного бюджету України порушує інтереси держави, оскільки існує загроза недофінансування бюджетних установ, організацій, соціальних програм, що тягне за собою загрозу стабільності соціальної та економічної політики держави.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надав суду письмові заперечення, у яких просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю. Відповідач зазначає, що позивач звертається з вимогою про стягнення штрафу на підставі документу, який на сьогоднішній день скасований.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Станом на день розгляду Окружним адміністративним судом міста Києва справи по суті штрафні санкції відповідачем не сплачено, що ним не заперечується.

Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне також зазначити, що відповідачем у письмовому запереченні на адміністративний позов зазначено, що позивачем при поданні позову було порушено строки звернення до суду.

З аналізу наявних в матеріалах справи документів вбачається, що не погоджуючись із названими рішеннями позивача, а також діями щодо проведення позапланової виїзної перевірки, відповідач звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Рівненській області про визнання протиправними та скасування постанови від 02 грудня 2013 року №75 про накладення штрафних санкцій, наказу від 07 листопада 2013 року №232/01-06, визнання незаконними та скасування рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 26 листопада 2013 року №131 та №132 та визнання дій щодо проведення перевірки незаконними.

За наслідками розгляду зазначеного позову, постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2014 року у справі №817/4633/13-а, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2014 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02 квітня 2015 року, у задоволенні позовних вимог ТОВ “САВ-Дістрибьюшн” відмовлено.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов’язковими до виконання на всій території України.

Постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2014 року у справі 3817/4633/13-а набрала законної сили 22 квітня 2015 року, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Вищезазначену інформацію позивач отримав після її розміщення на офіційному сайті Єдиного державного реєстру судових рішень.

Зазначене дає суду підстави вважати позовну заяву такою, що подана в межах визначених Кодексом адміністративного судочинства України процесуальних строків.

Дослідивши матеріали справи, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку, що позовні вимоги Інспекції з питань захисту прав споживачів у рівненській області є не підлягають задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до абзацу першого пункту 4 Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року №1177 (далі по тексту - Положення), рішення про накладення штрафів приймається на підставі відповідних актів перевірки суб’єкта господарської діяльності та інших матеріалів, пов’язаних з цією перевіркою, за наявності порушень, зазначених у пункті 2 Положення, і оформляється постановою за формою, що встановлюється Мінекономрозвитку.

Аналогічне положення міститься у абзаці шостому частини п’ятої статті 44 Закону України “Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції”.

Пунктом 5 Положення визначено, що постанова про накладення штрафу складається у трьох примірниках.

Згідно пункту 6 Положення суб’єкт господарської діяльності перераховує суму штрафу до державного бюджету у 15-денний термін після отримання постанови, про що протягом трьох днів письмово повідомляє Держспоживінспекцію або її територіальний орган, який наклав штраф, із зазначенням номера і дати платіжного доручення.

Відповідно до пункту 7 Положення постанова про накладення штрафу обов’язкова для виконання суб’єктом господарської діяльності.

Згідно абзацу 8 частини п’ятої статті 44 Закону України “Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції” у разі несплати штрафу в зазначений строк він стягується в судовому порядку.

Проаналізувавши норми законодавства про накладення та сплату штрафних санкцій за порушення законодавства про захист прав споживачів суд приходить до висновку, що сплата штрафу суб’єктом господарювання, до якого він застосований, а також примусове стягнення такого штрафу у випадку його несплати суб’єктом господарювання у добровільному порядку здійснюється саме на підставі постанови про накладення штрафу.

Матеріалами справи встановлено, що наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України “Про скасування наказів територіальних органів Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів” від 22 липня 2014 року №840 з метою належної реалізації висновків та пропозицій, зазначених у Звіті за результатами позапланової перевірки щодо дотримання Державної інспекцією України з питань захисту прав споживачів вимог законодавства у своїй діяльності від 09 квітня 2014 року скасовано, серед іншого, наказ Держспоживінспекції у Рівненській області “Про проведення позапланових перевірок ТОВ “САВ-Дістрибьюшн”, мережа магазинів “Фокстрот” від 07 листопада 2013 року №232/01-06.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України “Про скасування постанов про накладення штрафних санкцій територіальних органів Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів” від 05 березня 2015 року №224 з метою належної реалізації висновків та пропозицій, зазначених у Звіті за результатами позапланової перевірки щодо дотримання Державної інспекцією України з питань захисту прав споживачів вимог законодавства у своїй діяльності від 09 квітня 2014 року скасовано, серед іншого, постанову Інспекції з питань захисту прав споживачів у Рівненській області від 02 грудня 2013 року №74 та постанову Інспекції з питань захисту прав споживачів у Рівненській області від 02 грудня 2013 року №75.

Враховуючи викладене, беручи до уваги той факт, що постанова Інспекції з питань захисту прав споживачів у Рівненській області від 02 грудня 2013 року №75, на підставі якої позивачем заявлене стягнення, скасована наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України “Про скасування постанов про накладення штрафних санкцій територіальних органів Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів” від 05 березня 2015 року №224, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Рівненській області не доведено правомірність звернення до суду з вимогою про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 32 300,00 грн., з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Інспекції з питань захисту прав споживачів у Рівненській області не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Інспекції з питань захисту прав споживачів у Рівненській області відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко