Справа № 2а-2723/09/0770
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2011-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2011 р. < Текст >Справа № 28148/10/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі :

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Довгополова О.М., Глушка І.В.,

з участю секретаря судового засідання Саган Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Дрогобицькому районі Львівської області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2010 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до державної податкової інспекції у Дрогобицькому районі Львівської області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

10 березня 2010 року субєкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець (СПД ФОП) ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції (ДПІ) у Дрогобицькому районі м. Львова від 07 грудня 2009 року № /0, від 21 січня 2010 року № /1, від 26 лютого 2010 року № /2, від 28 грудня 2009 року № /0, від 19 лютого 2010 року № /1, від 11 лютого 2010 року № /0.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2010 року позов задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ДПІ у Дрогобицькому районі подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на ті обставини, що придбане нежитлове приміщення зареєстроване на фізичну особу ОСОБА_1, а платником податку на додану вартість є підприємець ОСОБА_1. Нежитлове приміщення придбане не за кошти, отримані в процесі діяльності субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, оскільки чистий дохід за результатами 9-ти місяців 2009 року становив 5893,5 грн. при валовому доході 299838 грн.. На час перевірки підприємець ОСОБА_1 не надала документів про використання придбаного приміщення в господарській діяльності.

Тому, на думку податкового органу, ПДВ в складі оплати за нежитлове приміщення не може відображатись в податковому кредиті декларації по ПДВ.

З огляду на викладене, податковий орган просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду заперечив проти вимог апеляційної скарги, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Представник податкового органу в судове засідання апеляційного суду не зявився, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутності згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що ДПІ у Дрогобицькому районі Львівської області проведено позапланові виїзні перевірки з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 4 694,00 грн., 15 179,00 грн. та 14 588,33 грн. відповідно за вересень , жовтень та листопад 2009 року, які виникли за рахунок відємного значення з ПДВ, що декларувалися у вказаних звітних періодах.

За наслідками перевірок складено акти, на підставі яких ДПІ у Дрогобицькому районі прийнято податкові повідомлення-рішення від 07 грудня 2009 року № /0, від 28 грудня 2009 року № /0 та від 11 лютого 2010 року № /0, якими СПД ФО ОСОБА_1 зменшено бюджетне відшкодування відповідно за вересень 21009 року в сумі 4694 грн., за жовтень 2009 року - 15179,00 грн., за листопад 2009 року 14588,33 грн..

Львівської області. за № 884/17-2/НОМЕР_1.

За результатами розгляду скарг ДПІ у Дрогобицькому районі прийнято податкові повідомлення-рішення від 21 січня 2010 року № /1, від 26 лютого 2010 року № /2, від 28 грудня 2009 року № /0, від 19 лютого 2010 року № /1, якими залишені без змін податкові повідомлення-рішення від 07 грудня 2009 року № /0 та від 28 грудня 2009 року № /0.

З матеріалів справи суд вбачає, що 20 серпня 2009 року між ФОП ОСОБА_1М та ТзОВ ,,АМТ укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення вартістю 219 930,00 грн., в тому числі ПДВ 36 655,00 грн. Вказану суму позивач зобовязувалась сплатити до 31 жовтня 2009 року.

На виконання умов договору позивач здійснила оплату вартості нерухомого майна згідно платіжних доручень: № 270 від 26.08.2009 року на суму 40 000,00 грн.,в т.ч. числі ПДВ -6666,67 грн.; № 280 від 02.09.2009 року - 92 400,00 грн., в т.ч. ПДВ -15 400,09 грн.; № 327 від 08.10.2009 року в сумі 86 730,00 грн.,в т.ч. ПДВ -14 455,00 грн.; № 345 від 22.10.2009 року - 800,00 грн.,в т.ч. ПДВ 133,33 грн..

Сплачені суми ПДВ ОСОБА_1 віднесла до податкового кредиту за вересень, жовтень та листопад 2009 року на підставі виданих ТзОВ ,,АМТ податкових накладних.

Відповідно до положень пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України від 03.04.1997року № 168/97-ВР ,,Про податок на додану вартість(чинного на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не дозволяється включення до податкового кредиту, згідно з п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 цього Закону, суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно п.п.7.5.1. Закону датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 ст. 7 Закону № 168/97-ВР визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

Статтею 4 Закону України ,,Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме право власності на нерухоме майно.

Виходячи з системного аналізу наведених норм, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем правомірно, у повній відповідності з вимогами Закону № 168/97-ВР віднесено до складу податкового кредиту суми ПДВ, сплачені нею при придбані нежитлового приміщення для використання у власній господарській діяльності. При цьому право на нарахування податкового кредиту у позивача виникло незалежно від того, чи почала вона використовувати придбане приміщення в межах своєї господарської діяльності протягом звітного податкового періоду.

За таких обставин колегія суддів визнає вірними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо неправомірності оскаржених повідомлень-рішень та задоволення позову.

Доводи податкового органу не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки чинним законодавством не передбачена можливість реєстрації нерухомого майна за фізичною особою-підприємцем. Реєстрація нерухомого майна за фізичною особою не позбавляє цю ж фізичну особу-підприємця права використовувати це майно в своїй підприємницькій діяльності, а відповідно сплачену при придбанні майна суму ПДВ відносити до податкового кредиту.

Податковий орган також не навів жодного нормативного акту, який би забороняв фізичній особі-підприємцю придбавати майно для своєї господарської діяльності на суму, що перевищує її чистий дохід від підприємницької діяльності.

Крім того, представник позивача зазначив, що придбане нерухоме майно на даний час використовується ФОП ОСОБА_1 у підприємницькій діяльності, сплачену ФОП ОСОБА_1 при придбанні нерухомого майна суму ПДВ в розмірі 36 655,00 грн. продавець - ТзОВ ,,АМТ відобразив в своїх податкових зобовязаннях.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Дрогобицькому районі Львівської області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2010 року у справі № 2а- 2208/10/1370 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді О.М. Довгополов

ОСОБА_2

Ухвала в повному обсязі складена 02 листопада 2011 року.