Справа № 2а-7894/11/1370
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2011-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2011 р. № 2а-7894/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд в складі :

головуючого - судді Костів М.В.

при секретарі судового засідання Билень Н.С.

з участю представників:

від позивача : не з'явилися;

від відповідача : не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області до Відділу державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції Львівської області про визнання неправомірними дій та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 14.04.2011 року,

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області звернулось із позовом до Відділу державної виконавчої служби Сокальського районного управління юстиції Львівської області про визнання неправомірними дій та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 14.04.2011 року ВП№ 22794730.

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 15.07.2011 р. відкрито провадження у справі. Розгляд справи відкладався з підстав, передбачених ст. 150 КАС України.

У відповідності до ст. 71 КАС України справа слухається за наявними у ній матеріалами.

Позивач в позовній заяві ствердив, зокрема, що при примусовому виконанні виконавчого листа №2а-343, виданого Сокальським районним судом Львівської області 22.11.2010 р. про зобовязання УПФУ у Сокальському районі провести нарахування та виплату ОСОБА_1 місячної державної соціальної допомоги як дитині війни за період з 09.07.2007 р. до 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, а також з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, визначеному ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни»відповідач встановив, що позивач не виконав виконавчий документ добровільно у наданий йому для цього строк до 01.12.2010 р. Оскаржуваною постановою від 14.04.2011 р. ВП№22794730. з позивача було стягнуто виконавчий збір в сумі 1360 грн. Посилається на те, що УПФУ в Сокальському районі Львівської області було підготовлено всі необхідні документи, а пенсійну справу направлено для погодження до ГУ ПФУ у Львівській області. Окрім вказаного, наголошує на тому, що підвищення пенсії є періодичним платежем, а тому, відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження»при такому виконанні виконавчий збір не стягується. Просить позов задовольнити.

Відповідач уповноваженого представника в судове засідання не направив, вимог ухвал суду не виконав, клопотання про розгляд справи без участі представника не подав, проти позову не заперечив.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, оглянувши документи, що мають значення для справи, суд встановив наступне.

На примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби перебуває виконавчий лист №2а-343, виданий Сокальським районним судом Львівської області 22.11.2010 р. про зобовязання УПФУ у Сокальському районі провести нарахування та виплату ОСОБА_1 місячної державної соціальної допомоги як дитині війни за період з 09.07.2007 р. до 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, а також з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, визначеному ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно із ч. ч. 1-4 ст. 254 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Згідно із ч. 1 ст. 255 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

На виконання виконавчого листа 24.11.2010 р. державним виконавцем відділу ДВС Сокальського РУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№22794730 та надано боржникові строк на добровільне виконання судового рішення до 01.12.2010 р. Доказів вчасного, повного і належного виконання судового документа суду не надано. Позивач визнає в позовній заяві, що виконавчий документ був виконаний ним лише частково в частині здійснення перерахунку.

Посилання на неможливість виконання виконавчого документа не приймається до уваги, враховуючи, що ці питання були предметом дослідження по справі №2а-343. З урахуванням наведеного, державним виконавцем підставно було зроблено висновок про невиконання виконавчого документа без поважних причин у наданий строк.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 30, п. 8 ч. 1 ст. 49 вказаного закону державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим законом порядку. Виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 27 вказаного закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються. Відповідно до ч. 1 ст. 28 вказаного закону, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Суперечить законодавству і посилання позивача на ч. 2 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно із вказаною нормою, виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, стягнення виконавчого збору, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, відшкодування витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, і стягнення штрафів, накладених відповідно до вимог цього закону. Судовим рішенням не присуджувалось стягнення періодичних платежів, а зобовязано позивача боржника провести нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 підвищення пенсії за чітко зазначені минулі періоди.

Належних доказів порушення відповідачем обовязків, передбачених законом, суду не надано.

Згідно із ч. 2 ст. 162 КАС України суд вправі постановою визнати протиправним рішення субєкта владних повноважень чи окремі його положення, дії чи бездіяльність і скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення. Суд також може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод чи інтересів субєкта у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України адміністративний суд перевіряє не лише вчинення дії чи бездіяльності на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а й чи вчинені вони з використанням повноважень з тією метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії, добросовісно, розсудливо і своєчасно. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 69-71, 86, 161-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У позові відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 09.11.2011 року.

Суддя Костів М.В.

З оригіналом згідно

Суддя Костів М.В.