Справа № 698/443/13-а
Суддя: Зінченко М. Г.
Дата ухвалення: 2013-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 698/443/13-а
Провадження 2-а/698/21/13
Постанова

08 липня 2013 р. Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Зінченко М.Г.

при секретарі Міняйло Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Катеринопіль адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби відділ примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Черкаській області про визнання рішень, дій державного виконавця протиправними, та скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, як незаконної та про зобовязання відновлення виконавчого провадження та його виконання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого стверджує, що в Катеринопільському районному суді Черкаської області перебувала на розгляді адміністративна справа за № 2-а- 1149/2011 р за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Катеринопільському районі Черкаської області про визнання рішення субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання здійснити перерахунок розміру пенсії, яка розглянута судом 27.04.2011 року.

Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області по вказаній справі було позов задоволено повністю і визнано дії управління Пенсійного фонду України в Катеринопільському районі Черкаської області щодо перерахунку пенсії у меншому розмірі протиправними.

Крім того зобовязано управління Пенсійного фонду України в Катеринопільському районі Черкаської області здійснити перерахунок та виплатити. ОСОБА_1 пенсії з 24.09.2010 року відповідно до рішення Катеринопільського районного суду по справі № 2-а-1149/2011 року від 27.04.2011 року виходячи з розміру мінімальної пенсії, встановлено ч.1 ст. 28 Закону України " Про загальнообов"язкове страхування" та прожиткового мінімуму для працездатних осіб та які втратили працездатність з урахуванням вже проведених виплат.

Дана постанова суду першої інстанції залишена без змін Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2012 року і набрала законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Постільки управління Пенсійного фонду України в Катеринопільському районі Черкаської області не виконувало рішення суду, яке ухвалене Іменем України, 30 травня 2012 року позивач звернулася з заявою до підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Черкаській області про примусове виконання виконавчого листа № 2-а-1149/11 виданого 29.05.2012 року Катеринопільським районним судом Черкаської області,

Рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області по справі за № 2-а-1149/11 від 27.04.2011 року боржником добровільно не виконувалось і після звернення до відповідача про примусове виконання рішення суду.

У зв"язку з цим позивач 07.09.2012 року, 23.04.2013 року вимушена була звернутися до підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції в Черкаській області, на підставі вимог ст. 12, 25, 26, 30, 31 Закону України " Про виконавче провадження" про направлення на її ім."я копії постанови про відкриття кримінального провадження та можливо інші постанови які виносив підрозділ примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Черкаській області по виконавчому провадженню, якщо воно відкривалося, для відому та можливого реагування позивача на дії відповідача.

Відповідач лише 19.09.2012 та 17.05.2013 року спромігся направити на адресу позивача супровідний лист за № 10263/03-01-30, № 3039-02.1- 32 від 17.09.2012 року та 14.05.2013 року, копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 32929574 від 05.06.2012 року копію постанови про закінчення виконавчого провадження №32929574 від 11 жовтня 2012 року, які позивач отримала поштою 22.09.2012 року, 22.05.2013 року, що підтверджується конвертом відповідача, ксерокопія якого додається та знаходиться у справі.

Після ознайомлення з вказаними постановами позивач дізналася, що дійсно 05.06.2012 року по її заяві було відкрите виконавче провадження за № 32929574 і 11 жовтня 2012 року закінчене дане виконавче провадження головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Черкаській області ОСОБА_2.

Як вбачається із постанови про відкриття виконавчого провадження 05 червня 2012 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного Управління юстиції в Черкаській області ОСОБА_2 відкрила виконавче провадження № 32929574, але про його відкриття позивача не повідомила і копію постанови для відому не направила у відповідності до вимог ст. 25 ст.31 ЗУ " Про виконавче провадження" чим було порушено права позивача передбачені ст. 12 цього Закону та вимоги вказаного законодавства.

Про відкриття виконавчого провадження 05.06.2012 року позивач лише дізналася 22.09.2012 року та з постановою в цей день ознайомилась.

Крім того 22.05.2013 року позивач дізналася, що головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 11.10.2012 року винесла постанову про закриття виконавчого провадження на підставі п.11 ст. 49 ЗУ " Про виконавче провадження" і знову копії вказаної постанови головний державний виконавець позивачу не надіслав після її винесення, і знову порушив вимоги ст. 49 ЗУ " Про виконавче провадження" чим не надала можливості в разі необхідності їх оскаржити в установленому законом порядку.

З моменту звернення позивача з заявою підрозділ примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Черкаській області грубо порушуючи норми ЗУ " Про виконавче провадження" в редакції від 04.11.2010 року не направив позивачу копію постанови про відкриття виконавчого провадження у строки передбачені вимогами ст. 25 вказаного вище закону та не повідомив позивача про хід примусового виконання рішень суду, які вказані у вимогах ст.ст. 27,31 цього Закону. Крім того відповідач безпідставно закрив виконавче провадження № .10.2012 року постільки ніякого виконання судового рішення управління Пенсійного фонду України в Катеринопільському районі Черкаської області згідно з виконавчим документом не відбулося.

Управлінням Пенсійного фонду України в Катеринопільському районі Черкаської області постанову про відкриття виконавчого провадження №32929574 від 05.06.2012 року самостійно не виконало до даного часу і таким чином рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області по справі за № 2-а-1149/11 від 27.04.2011 року боржником не виконується. Із відповіді Управління Пенсійного фонду у Катеринопільському районі вбачається, що пенсійний фонд лише провів перерахунок пенсії з

24.09.2010 року відповідно до рішення Катеринопільського районного суду по справі №2-а-1149/11 від 27.04.2011 року але не виплачує позивачу пенсію в перерахованому розмірі, що обєктивно вказує на умисне не виконання судового рішення та виконавчого провадження.

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління Юстиції в Черкаській області ОСОБА_2 не виконавши виконавче провадження за 3 32929574 умисно не виконала вимоги ст. 25 ЗУ " Про виконавче провадження" винесла постанову про закінчення даного виконавчого провадження на підставі п. 11 ст. 49 ЗУ Про виконавче провадження і свій мотив невиконання виконання виконавчого провадження вказала відсутність надходження коштів Державного бюджету на ці витрати.

Згідно з частиною 2 ст.19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 24 Конституції «Судові рішення ухвалюються судами України і є обов'язковими до виконання на всій території України». Основними засадами судочинства, крім інших, є обов'язковість рішень суду згідно статті 129 Конституції України.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що до цього Закону підлягають примусовому виконанню,

Згідно зі ст. 6 цього ж Закону Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов"язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до положень п. 11 ст. 49 Закону України " Про виконавче провадження" . " Виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу ( посадової особи), який його видав, у випадку , передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону".

Відповідно до ч.3 ст.75 вказаного вище закону у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього закону та вносить подання правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження і повертає виконавчий лист до суду, що його видав.

Згідно вимог ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В рішенні Європейського Суду з прав людини від 07 травня 2002 року у справі „Бурдов проти Росії вказано,: Щодо фактів. 1. Обставини справи, п.8. У 1991 році, після експертизи, якою було встановлено звязок між поганим станом здоровя заявника та його участю в чорнобильських подіях, заявнику було надано компенсацію, п.9 У 1997 році заявник вчинив позов проти Управління соціального захисту населення м. Шахти, оскільки зазначену компенсацію йому не було виплачено. З березня 1997 року міський суд м. Шахти ухвалив рішення на користь заявника і наказав сплатити йому заборговану компенсацію та відповідну суму, п.19 11 квітня 200 року Служба судових приставів м. Шахти повідомила заявника про неможливість виконати в примусовому порядку ухвалені на його користь рішення через нестачу коштів у Міністерстві праці та соціального розвитку Ростовської області. В п.35 Європейський суд з прав людини вказав, що державний орган влади не має права посилатися на брак коштів на виправдання неспроможності виконати судове рішення про повернення боргу. В п. 41 рішення вказав, що не виконавши рішення Шахтинського міського суду, національні органи влади перешкодили заявникові одержати гроші, які він підставно очікував одержати. Також Європейський суд з прав людини визнав, що відсутність коштів не може виправдовувати такий недолік.

Тому висновок головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 в постанові „Про закінчення виконавчого провадження на те що виплата коштів перерахунку, пенсії буде проведено при надходженні коштів з Державного бюджету на ці витрати не може бути виправданими так як державний орган влади не має права посилатися на брак коштів на виправдання - неспроможності виконати судове рішення про повернення боргу.

Згідно вимог ст.82 Закону України „Про виконавче провадження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Згідно ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням дією або бездіяльністю державного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно ч 6 ст. 181 КАС України адміністративний позов з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ним рішень судів у справах, передбачених п.1-4 ч.1 ст. 18 цього кодексу, розглядаються місцевими судами як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Згідно вимог ч. 2 ст. 181 КАС України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 181 КАС України, ч. З ст. 49 Закону України „Про виконавче провадження та постанови про закінчення виконавчого провадження за № 32929574 від 11.10.2012 року позивач звернулась лише в даний час до Катеринопільського районного суду з даним позовом в десятиденний строк з дня, коли дізналася про грубе порушення її прав відповідачем.

Враховуючи викладене вважаю, що після винесення 05.06.2012 року постанови про відкриття виконавчого провадження та 11.10.2012 року постанови про закінчення виконавчого провадження головним державним виконавцем були грубо порушені права позивача передбачені ст.ст. 12,25, 31, 49, 50, 65, 75, ЗУ " Про виконавче провадження.

Тому необхідно визнати дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 по винесенню постанови по виконавчому провадженню № 32929574 від 11.10.2012 року про закінчення виконавчого провадження у зв"язку з відсутністю коштів на ці витрати, як незаконну, та таку, що не відповідає вимогам п.11 ст. 49 ЗУ " Про виконавче провадження" так як виконавче провадження за № 32929574 не виконується з 24.09.2010 року. Крім того необхідно зобов"язати відповідача відновити вказане виконавче провадження та виконати його повністю.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю та просив суд його задовольнити і надав пояснення аналогічні викладених у позовній заяві.

Представник Головного управління юстиції у Черкаській області в судове засідання не з'явився, надавши до суду заперечення в якому позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні.

Представник Управління пенсійного фонду України в Катеринопільському району в судове засідання з"явився, позов не визнав.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази надані по справі, суд вважає, що позов необхідно задовольнити виходячи з наступного:

Згідно з частиною 2 ст.19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст.124 Конституції «Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України». Основними засадами судочинства, крім інших, є обов'язковість рішень суду згідно статті 129 Конституції України.

У відповідності до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, на примусове виконання.рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно зі ст.6 цього ж Закону Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до статті 11 Закону України „Про виконавче провадження Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до положень п.11 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», «виконавче провадження підлягає, закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав: у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону». Згідно положень частини третьої статті 75 вказаного Закону. У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

На підставі ст.ст. 19,124 Конституції України; ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»: ст.ст. 1, 6, 11, 49, 75 Закону України «Про виконавче провадження»; та керуючись, ст. ст. 11,71, 86, 159,163, 181, 256,267 КАС України, суд,-

Постановив:

Позов ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби відділ примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Черкаській області про визнання рішень, дій державного виконавця протиправними, та скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, як незаконної та про зобовязання відновлення виконавчого провадження та його виконання задовольнити.

Визнати рішення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 по виконавчому провадженні № 32929574 відкритому 05.06.2012 року по виконавчому листу № 2-а-1149/11 виданого 29.05.2012 року Катеринопільським районним судом Черкаської області по винесенню постанови про закінчення виконавчого провадження від 11.10.2012 по виконавчому провадженню №32929574 на підставі ч. 1 п. 11 ст. 49, ст.50 Закону України „Про виконавче провадження"- протиправними.

Скасувати постанову по виконавчому провадженню № .10.2012 року винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2, про закінчення виконавчого провадження на підставі ч. 1 п. 11 ст. 49, ст.50 Закону України „Про виконавче провадження" як протиправну.

Зобовязати начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області відновити виконавче провадження № 32929574 за виконавчим листом № 2-а-1149/11 виданого Катеринопільський районним судом Черкаської області 29.05.2012 року яке закрите 11.10.2012 року та його повністю виконати.

Витребувати з відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області виконавче провадження №32929574, яке було відкрите 05.06.2012 року та закрите 11.10.2012 року для огляду його в судовому засіданні.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Катеринопільський районний суд Черкаської області, протягом десяти днів з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий М. Г. Зінченко