Справа № 816/2187/15
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року м.ПолтаваСправа № 816/2187/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Удовіченка С.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Кисличенко О.В.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобинський переробний завод" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

12 червня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю " Глобинський переробний завод " звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 29 травня 2015 року №/1426.

В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що прийняте відповідачем за наслідками перевірки спірне податкове повідомлення-рішення від 29 травня 2015 року №/1426 є неправомірним, оскільки при формуванні податкового кредиту позивачем дотримані вимоги Податкового кодексу України. Наполягав на тому, що здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом в перевіряємому періоді повністю підтверджуються наявними у позивача первинними документами бухгалтерського обліку та податкової звітності. Вказував, що в ході проведеної перевірки позивача встановлено порушення, яке обгрунтовується фактично податковою інформацією отриманою від ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві. Стверджував, що перевіркою встановлено наявність податкових накладних на всю суму задекларованого позивачем податкового кредиту, зауважень до оформлення податкових накладних акт перевірки не містить. Придбаний товар відповідає меті діяльності підприємства.

Відповідач проти позову заперечував, мотивуючи правомірністю висновків документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Глобинський переробний завод" з питань дотримання податкового законодавства за період 2014 рік та з питань правомірності формування сум податкового кредиту з ПДВ та витрат підприємства, дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ "Ліхтерн" яким встановлено завищення податкового кредиту. Вказував, що видаткові накладні оформлені з порушенням, оскільки з них неможливо ідентифікувати особу, що поставила підпис в документі, а також не зазначено прізвища та по батькові особи, що приймала товар. Під час перевірки враховано податкову інформацію отриману від ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві встановлено, що зустрічну звірку провести неможливо у зв'язку з тим, що згідно даних системи ІС "Податковий блок" стан платника ТОВ "Ліхтерн" станом на дату складання податкової інформації - 8 "До ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобинський переробний завод" () зареєстровано як юридична особа 15 жовтня 1999 року (т.3 а.с. 213-220).

Позивач перебуває на обліку в Кременчуцькій ОДПІ та є платником податку на додану вартість, що не оспорюється сторонами.

Видами діяльності підприємства за КВЕД-2010 є: виробництво олії та тваринних жирів, виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах, оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами, вантажний автомобільний транспорт, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (т.3 а.с. 212).

Кременчуцькою ОДПІ, у період з 21 квітня 2015 року по 06 травня 2015 року, згідно підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78, пункту 20.1 статті 20, статті 82 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Глобинський переробний завод" з питань дотримання податкового законодавства за період серпень 2014 року та з питань правомірності формування сум податкового кредиту з ПДВ та витрат підприємства, дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ "Ліхтерн" за період з 01 вересня 2014 року по 31 грудня 2014 року, у зв'язку з надходженням постанови старшого слідчого відділу кримінальних розслідувань СУФР ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м.Києві, ст. лейтинанта податкової міліції ОСОБА_2 від 16 лютого 2015 року.

Правомірність підстав та порядку проведення перевірки позивачем не оспорюється.

За результатами перевірки складено акт від 14 травня 2014 року №8/16-03220212/30547403 (т.1 а.с. 20-36), за висновками якого встановлено, зокрема порушення пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.4, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.1, пункту 201.4, пункту 201.6, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями, внаслідок чого платником було занижено податок на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету всього у сумі 2849450 грн. в тому числі за жовтень 2014 року у сумі 2478359 грн. та за листопад 2014 року у сумі 37109 грн.

На підставі акту перевірки від 14 травня 2014 року №8/16-03220212/30547403 Кременчуцькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 29 травня 2015 року №/1426 (т.1 а.с. 37), яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 4274175 грн. в тому числі за основним платежем в розмірі 2849450 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 1424725 грн.

Збільшуючи ТОВ "Глобинський переробний завод" суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за результатами взаємовідносин з ТОВ "Ліхтерн" податковий орган виходив з наступного: "видаткові накладні на отримання товару оформлені з порушенням - не можливо ідентифікувати особу, що поставила підписи в документі. У видаткових накладних не зазначено прізвища та посади особи, що приймала товар, відсутні посилання на довіреність, що підтверджує повноваження особи, що приймала товар. Місцем складання видаткових накладних є м.Київ. Оскільки передача товару мала відбуватися також відповідно до складських квитанцій, які виписані в м. Хмільник та м.Староконстянтинів, можна зробити висновок, що видаткові накладні складені з порушенням, оскільки фактичне місце передачі товару не відповідає зазначеному у видаткових накладних. ТОВ "Ліхтерн" не є виробником с/г продукції. Згідно податкової інформації (лист від 15 січня 2015 року №17/26-55-22-03 отриманої від ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві встановлено наступне: зустрічну звірку провести неможливо у зв'язку з тим, що згідно даних системи ІС "Податковий Блок" стан платника ТОВ "Ліхтерн" станом на дату складання податкової інформації - 8 "До ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням. Продавець не має права при поставці товару виписувати декілька податкових накладних на одну партію товару".

Позивач, не погоджуючись із позицією відповідача щодо правомірності збільшення йому суми грошового зобовязання з податку на додану вартість, звернувся до суду з вимогою про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29 травня 2015 року №/1426.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Надаючи правову оцінку спірному податковому повідомленню - рішенню, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 вказаного Кодексу (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Із системного аналізу вказаних вище правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник податку на додану вартість повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Крім того, слід зазначити, що за змістом частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Згідно з пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Щодо взаємовідносин Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобинський переробний завод" із Товариством з обмеженою відповідальністю "Ліхтерн" () судом встановлені наступні фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що ТОВ "Глобинський переробний завод" у четвертому кварталі 2014 року здійснювало придбання товару (сої) у ТОВ "Ліхтерн" на загальну суму 17096701 грн.

01 жовтня 2014 року між ТОВ "Глобинський переробний завод" (покупець) та ТОВ "Ліхтерн" (постачальник) укладено договір постачання №2/10/2014-С (т.1 а.с. 72-74).

За умовами договору постачальник зобов'язується в порядку та на умовах визначених договором поставити у власність покупця сою (надалі іменується - "Товар") врожаю 2014 року насипом, а покупець зобов'язується в порядку та на умовах договору прийняти товар та оплатити його вартість. Найменування, асортимент, кількість, ціна за одиницю та загальна вартість партії товару, строки, умови і місце (адреса) поставки товару визначаються сторонами в додатках до договору. Додатки оформляються на кожну замовлену партію товару та після підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками є невід'ємною частиною цього договору. Загальна вартість товару по цьому договору визначається сумарною вартістю партій товару, поставлених постачальниками та прийнятих покупцем протягом строку дії цього договору. Під час передачі товару покупцю повинні бути надані видаткові накладні та податкові накладні. Договір вступає в силу з дати його підписання обома сторонами і діє до 31 грудня 2014 року, а в частині не виконаних зобов'язань по договору до повного їх виконання.

Оглянувши вказаний договір суд не знаходить підстав для висновку про невідповідність форми або змісту договору положенням закону, відсутності у сторін договору правоздатності або дієздатності суб'єктів господарювання, а тому визнає даний договір належним та допустимим доказом факту вчинення правочину в розумінні статті 202 Цивільного кодексу України.

Відповідно до додатку №1 до договору поставки №2/10/2014-С (т.1 а.с. 75) постачальник зобов'язується в порядку та на умовах визначених договором поставити у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити товар - сою кількістю 217,940 тон загальною вартістю 1054807,80 грн. Постачальник зобов'язується поставити і передати у власність, а покупець прийняти і оплатити товар на умовах EXW (франко-склад) елеватор ТОВ "Хмільницьке", який знаходиться за адресою: Він. обл., м.Хмільник, вул. Привокзальна 543, відповідно до правил Інкотермс (в редакції 2010 року) та положень договору.

Додатком №2 до договору поставки №2/10/2014-С (т.1 а.с. 76) встановлено, що постачальник зобов'язується в порядку та на умовах визначених договором поставити у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити товар - сою кількістю 659,460 тон загальною вартістю 3191720,45 грн. Постачальник зобов'язується поставити і передати у власність, а покупець прийняти і оплатити товар на умовах EXW (франко-склад) елеватор ТОВ "Хмільницьке", який знаходиться за адресою: Він. обл., м.Хмільник, вул. Привокзальна 53, відповідно до правил Інкотермс (в редакції 2010 року) та положень договору.

Додатком №3 до договору поставки №2/10/2014-С (т.1 а.с. 77) встановлено, що постачальник зобов'язується в порядку та на умовах визначених договором поставити у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити товар - сою кількістю 758,094 тон загальною вартістю 3669099,15 грн. Постачальник зобов'язується поставити і передати у власність, а покупець прийняти і оплатити товар на умовах EXW (франко-склад) елеватор ТОВ "Хмільницьке", який знаходиться за адресою: Він. обл., м.Хмільник, вул. Привокзальна 53, відповідно до правил Інкотермс (в редакції 2010 року) та положень договору.

Додатком №4 до договору поставки №2/10/2014-С (т.1 а.с. 78) встановлено, що постачальник зобов'язується в порядку та на умовах визначених договором поставити у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити товар - сою кількістю 387,860 тон загальною вартістю 1888955,77 грн. Постачальник зобов'язується поставити і передати у власність, а покупець прийняти і оплатити товар на умовах EXW (франко-склад) елеватор ТОВ "Хмільницьке", який знаходиться за адресою: Він. обл., м.Хмільник, вул. Привокзальна 53, відповідно до правил Інкотермс (в редакції 2010 року) та положень договору.

Додатком №5 до договору поставки №2/10/2014-С (т.1 а.с. 79) встановлено, що постачальник зобов'язується в порядку та на умовах визначених договором поставити у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити товар - сою кількістю 228,738 тон загальною вартістю 1113999.80 грн. Постачальник зобов'язується поставити і передати у власність, а покупець прийняти і оплатити товар на умовах EXW (франко-склад) елеватор ПАТ "Державна Продовольчо-Зернова Корпорація України", який знаходиться за адресою: Хмельницька обл. м.Старокостянтинів, вул. М.Кривоноса, 1, відповідно до правил Інкотермс (в редакції 2010 року) та положень договору.

Додатком №6 до договору поставки №2/10/2014-С (т.1 а.с. 80) встановлено, що постачальник зобов'язується в порядку та на умовах визначених договором поставити у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити товар - сою кількістю 246,292 тон загальною вартістю1219145,40 грн. Постачальник зобов'язується поставити і передати у власність, а покупець прийняти і оплатити товар на умовах EXW (франко-склад) елеватор ПАТ "Державна Продовольчо-Зернова Корпорація України", який знаходиться за адресою: Хмельницька обл. м.Старокостянтинів, вул. М.Кривоноса, 1, відповідно до правил Інкотермс (в редакції 2010 року) та положень договору.

Додатком №7 до договору поставки №2/10/2014-С (т.1 а.с. 81) встановлено, що постачальник зобов'язується в порядку та на умовах визначених договором поставити у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити товар - сою кількістю 552,006 тон загальною вартістю 2732429,70 грн. Постачальник зобов'язується поставити і передати у власність, а покупець прийняти і оплатити товар на умовах EXW (франко-склад) елеватор ТОВ "Хмільницьке", який знаходиться за адресою: Він. обл., м.Хмільник, вул. Привокзальна 53, відповідно до правил Інкотермс (в редакції 2010 року) та положень договору.

Додатком №8 до договору поставки №2/10/2014-С (т.1 а.с. 82) встановлено, що постачальник зобов'язується в порядку та на умовах визначених договором поставити у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити товар - сою кількістю 436,577 тон загальною вартістю 2226542,70 грн. Постачальник зобов'язується поставити і передати у власність, а покупець прийняти і оплатити товар на умовах EXW (франко-склад) елеватор ТОВ "Хмільницьке", який знаходиться за адресою: Він. обл., м.Хмільник, вул. Привокзальна 53, відповідно до правил Інкотермс (в редакції 2010 року) та положень договору.

На виконання досягнутої домовленості позивачем отримано від вказаного контрагента товар (сою) - кількістю 3486,97 тон на загальну суму 17096701 грн. в тому числі ПДВ 2849450 грн. Обсяги поставленої сої відповідають обсягам, домовленості про поставку яких досягнуто сторонами в додатках №№1-8 до договору поставки №2/10/2014-С від 01 жовтня 2014 року.

За наслідками здійснення господарських операцій із ТОВ "Ліхтерн" останнім виписано позивачу: видаткові накладні - від 01 жовтня 2014 року №1011, від 06 жовтня 2014 року №6102, від 10 жовтня 2014 року №10101, від 17 жовтня 2014 року №17101, від 22 жовтня 2014 року №22101, від 28 жовтня 2014 року №28102, №28101, від 06 ж від 05 листопада 2014 року №5111 (т.1 а.с. 91-98) та податкові накладні - від 01 жовтня 2014 року №1, від 06 жовтня 2014 року №13, від 10 жовтня 2014 року №34, від 17 жовтня 2014 року №52, від 22 жовтня 2014 року №61, від 28 жовтня 2014 року №82, №83, від 05 листопада 2014 року №9 (т.1 а.с. 105-112).

Дослідивши вказані первинні документи ТОВ "Ліхтерн" для документального оформлення господарських операцій з придбання ТОВ "Глобинський переробний завод" товару, суд не має підстав для визнання їх такими, що не відповідають вимогам оформлення первинних документів бухгалтерської та податкової звітності, а саме, податкові накладні містять адресу місцезнаходження покупця та продавця, одиниці виміру товару, кількість послуг, ціну послуг. Будь-яких порушень щодо оформлення податкових накладних судом не встановлено, зауваження до змісту та форми зазначених документів у податкового органу відсутні. Податкові накладні зареєстровані в реєстрі отриманих та виданих податкових накладних (т.4 а.с. 107-219).

Стосовно тверджень відповідача про порушення оформлення видаткових накладних, а саме не зазначення в останніх прізвища та посади особи, що приймала товар суд вважає за необхідне зазначити, що окремі неточності в заповненні первинних документів не можуть свідчити про відсутність господарських операцій між позивачем та вказаним контрагентом і не позбавляють правового значення, виданих за цими операціями первинних документів, оскільки дана обставина є лише порушенням ведення бухгалтерського обліку та не може свідчити про недоведеність поставки товару у сукупності з іншими доказам. Крім того, видаткова накладна не єдиний документ, який супроводжує господарську операцію.

Так, з наданого витягу з журналу реєстрації довіреностей (т.1 а.с. 99-103) судом встановлено, що придбаний товар отримувався ОСОБА_3 та ОСОБА_4

На підтвердження того факту, що у спірному періоді вказані особи працювали на ТОВ "Глобинський переробний завод" та були направлені у відрядження для отримання товару позивачем надано - накази про прийняття на роботу, накази про (розпорядження) про переведення працівників, накази про звільнення, накази про відрядження та звіти про виконання службового завдання (т.4 а.с.14-25).

Розрахунок за придбаний товар здійснювався позивачем у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ТОВ "Ліхтерн", що підтверджується платіжними дорученнями та банківською випискою (т.4 а.с. 29-42).

Соя яку реалізовувало ТОВ "Ліхтерн" позивачу зберігалася на зернових складах ТОВ "Хмільницьке" та ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України в особі філії "Старокостянтинівський елеватор" на підтвердження чого позивачем надано:

- договір №17 складського зберігання зерна від 26 вересня 2014 року (т.5 а.с.1-10) укладеного між ТОВ "Хмільницьке" та ТОВ "Ліхтерн",

- копії реєстрів ТТН за формою №3ХС-3, оформлених ТОВ "Хмільницьке" при прийманні на зберігання сої від ТОВ "Ліхтерн" (т.5 а.с.11-76),

- журнал реєстрації зважування вантажів на автомобільних вагах (т.5 а.с. 77-86),

- картку рахунку 023 "Матеріальні цінності на відповідальному зберіганні" за вересень 2014 року-листопад 2014 року (т.5 а.с.87-89),

- Листи ТОВ "Ліхтерн" на переоформлення сої на ТОВ "Глобинський переробний завод" (т.5 а.с. 96, 98, 100, 102, 104, 106, 193, 205),

- довіреності на отримання сої для переоформлення (т.5 а.с. 97, 99, 101, 103, 105, 107, 194, 206),

- копії карток аналізу зерна щодо одержаної на зберігання від ТОВ "Ліхтерн" сої (т.4 а.с. 224-256, т.5 а.с. 196, 208),

- складські квитанції на зерно (т.5 а.с. 108-124, 197-204, 209-212),

- свідоцтво про право власності на комплекс первинної обробки та накопичення зерна ТОВ "Хмільницьке" та витяг про державну реєстрацію прав (т.5 а.с. 188-189),

Також судом встановлено, що між ТОВ "Глобинський переробний завод" (поклажодавець) та ТОВ "Хмільницьке" (зерновий склад) 03 вересня 2014 року укладено договір №9 складського зберігання зерна (т.1 а.с. 137-145), за умовами якого поклажодавець зобов'язується передати, а зерновий склад зобов'язується прийняти на зберігання плоди зернових, зернобобових культур врожаю 2014 року.

20 жовтня 2014 року між ПАТ "Глобинський переробний завод" (поклажодавець) та ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (зерновий склад) укладено договір складського зберігання зерна №119 (т.1 а.с.127-134), за умовами якого поклажодавець зобов'язується передати, а зерновий склад зобов'язується прийняти на зберігання зернові, зернобобові, круп'яні, олійні культури врожаю 2014 року.

В ході здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, виписувалися складські квитанції про прийняття на зберігання ТОВ "Хмільницьке" та ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" від ТОВ "Глобинський переробний завод" переоформленої з ТОВ "Ліхтерн" сої (т.1 а.с. 83-90).

Крім іншого, на підтвердження надання послуг по зберіганню товару (сої) позивачем надано картку рахунку 023 "Матеріальні цінності на відповідальному зберіганні" за вересень 2014 року - березень 2015 року (т.5 а.с. 90-95).

За результатами наданих послуг по зберіганню товару (сої) між позивачем та ТОВ "Хмільницьке" та ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" складалися акти здачі-приймання робіт (наданих послуг) (т.4 а.с. 43-48).

Розрахунок за надані послуги по зберіганню товару здійснювався позивачем у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на розрахункові рахунки ТОВ "Хмільницьке" та ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", що підтверджується платіжними дорученнями (т.4 а.с. 50-54, т.7 а.с. 83-86).

На підтвердження реального факту здійснення транспортування придбаної у ТОВ "Ліхтерн" сої зі складів зберігання до ТОВ "Глобинський переробний завод", позивачем надано суду:

- копії залізничних накладних (т.1 а.с. 172-189),

- копію договору транспортного експедирування №5/12-2014 від 05 грудня 2014 року (т.1 а.с. 190-194),

- копію договору №17/1114/83 про надання послуг від 01 листопада 2014 року (т.1 а.с. 195-196),

- копію договору №36/01/2014 про надання послуг від 31 січня 2014 року (т.4 а.с. 55-56),

- платіжні доручення (т.4 а.с. 57-60),

- акти здачі-приймання робіт (т.7 а.с. 105-107),

- копію договору №75/07-13 транспортного експедирування від 09 липня 2013 року (т.7 а.с. 108-114),

- копію договору оренди вагонів №69/05-13 від 29 травня 2013 року (115-119),

- копію договору щодо організації і супроводу перевезень вантажів у вагонах №03-ТП-12 від 16 грудня 2013 року з актами виконаних робіт до нього (т.7 а.с. 120-170),

- копію договору №1/0412/59 від 24 квітня 2012 року, укладеного між ТОВ "УПИ-Магистраль" ТОВ "Хмільницьке" з додатками та актом виконаних робіт до нього (т.7 а.с. 171-176).

Факт заїзду вагонів з товаром на територію ТОВ "Глобинський переробний завод" підтверджується Журналом реєстрації зважування на вагонних вагах принадходжені вантажу (т.1 а.с. 146-158) та витягом з Журналу реєстрації зважування вантажів на залізничних вагах (т.1 а.с. 160-171).

Згідно пункту 1.4 Інструкції про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах, затвердженої Міністерством аграрної політики України від 13 жовтня 2008 року №661, кількісно-якісний облік зерна ведеться за місцем зберігання в розрізі культур, класів, років урожаю, матеріально відповідальними особами у книгах кількісно-якісного обліку хлібопродуктів (форма N 36).

У формі 36 в узагальненому вигляді відображено інформацію щодо одержаної сировини (сої), зокрема, відомості про контрагента, від якого надійшла сировина, вологість, смітну домішку, масу сої. Оскільки до переробного заводу соя, придбана у ТОВ "Ліхтерн", надходила від зберігачів (право власності на сою перейшло до позивача на зернових складах, тобто у місці поставки), у формі 36 за жовтень - грудень 2014 року, січень 2015 року відображено саме найменування зберігачів, а не постачальника сої за договором (т.1 а.с. 226-250, т.2 а.с.1-6).

Відповідно до пункту 2.4 розділу II Інструкції про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах, затвердженої Міністерством аграрної політики України від 13 жовтня 2008 року №661 кожна партія зерна (крім упакованої у мішки стандартною масою), що надійшла на підприємство, приймається матеріально відповідальною особою за масою, встановленою на повірених вагах у присутності особи, що доставила зерно, та за якістю, визначеною виробничою технологічною лабораторією підприємства (далі - ВТЛ) чи представником Державної інспекції сільського господарства в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі (далі - Держсільгоспінспекція).

Судом встановлено, що позивач має атестовану виробничу лабораторію, що підтверджується Рішенням №05-6-19/532 від 24 березня 2014 року, Рішенням №05-6-19/2515 від 30 грудня 2013 року Свідоцтвом про атестацію №0502 КФ, виданого Державним підприємством "Полтавський регіональний науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації" 30 грудня 2013 року та чинного до 29 грудня 2016 року, Положенням Про виробничу лабораторію ТОВ "Глобинський переробний завод", паспорт лабораторії ТОВ "Глобинський переробний завод" (т.1 а.с. 198-214, т.6 а.с. 2-3).

Вказана лабораторія згідно з вимогами пункту 2.4 Інструкції про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах здійснює аналіз якості сої, за результатами такого аналізу складаються картки аналізу зерна.

Також встановлено, що соя у кількості 3486,97 тн придбавалася позивачем у ТОВ "Ліхтерн" для використання її у власній господарській діяльності, оскільки позивач є виробничним підприємством, що займається переробкою сої. Продукція комплексу з переробки сої сертифікована УкрСЕПРО, що підтверджується сертифікатами відповідності на шрот соєвий та олію соєву від 31 січня 2014 року (т.1 а.с. 215-216).

Позивач є власником комплексу з переробки сої, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 10 червня 2014 року №22755977 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №22756207 (т.2 а.с.82-83). Згідно з витягом до складу комплексу з переробки сої, зокрема, входять: вагова, виробнича лабораторія, авторозгрузка, зерноприймальний і зернонакопичувальний пункт, зерносховище, підготовчий і екстракційний цехи, будівля очисних споруд тощо. Наведені у витязі складові комплексу з переробки сої безпосередньо пов'язані з вказаними видами діяльності позивача і використовуються ним для виробництва продукції, сировиною для якої є соя.

В ході судового розгляду встановлено, що в результаті проведення переробки придбаної у ТОВ "Ліхтерн" сої, позивачем отримано соєвий шрот, який у подальшому реалізовувався останнім різним суб'єктам господарювання на підтвердження чого ТОВ "Глобинський переробний завод" надано: звіт по реалізації, договора на поставку, видаткові накладні, довіреності на отримання ТМЦ (т.2 а.с. 86-257, т.3 а.с. 1-210).

Судом також досліджено надані позивачем до матеріалів справи витяги з бухгалтерського обліку (т.2 а.с. 7-81), що підтверджують рух сировини (сої) та продуктів її переробки у жовтні та листопаді 2014 року, а саме:

- картки рахунку 631 за жовтень і листопад 2014 р за контрагентом ТОВ "Ліхтерн", які відображають господарські відносини позивача з ТОВ "Ліхтерн";

- звіти про закупку сої у ТОВ "Ліхтерн" за жовтень і листопад 2014 року;

- оборотно-сальдову відомість по рахунку 631 за контрагентом ТОВ "Ліхтерн" за жовтень і листопад 2014 року, де відображено загальний обсяг господарської операції з цим контрагентом;

- оборотно-сальдову відомість по рахунку 261 за жовтень і листопад 2014 року, де відображено обсяги готової продукції за видами у відповідні періоди;

- обороти рахунку 901 "Собівартість реалізованої готової продукції" за жовтень і листопад 2014 року, де відображено виробничу собівартості реалізованої готової продукції;

- обороти по рахунку 2314 "Основне виробництво переробного підприємства" за жовтень і листопад 2014 року;

- звіти по проводках,

- картки рахунку 201 "Сировина й матеріали" за жовтень і листопад 2014 року, де відображаються наявність та рух сировини та основних матеріалів, які входять до складу продукції, що виготовляється.

Отже, позивачем, на підставі належним чином оформлених податкових накладних та інших первинних бухгалтерських документів, правомірно включено суму податку на додану вартість до складу податкового кредиту та відображено у податкових деклараціях з податку на додану вартість.

Пунктом 184.1 статті 184 Податкового кодексу України визначено, що реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку.

Стосовно контрагента позивача - ТОВ "Ліхтерн" то слід зазначити, що фактів визнання недійсним або анулювання свідоцтва про державну реєстрацію на момент здійснення господарських операцій судом не встановлено; підрядник знаходився в Єдиному державному реєстрі, а також мав свідоцтво про реєстрацію платником податку на додану вартість.

При цьому, суд зауважує, що подальше припинення юридичної особи та анулювання свідоцтва платника ПДВ не робить виписані ним первинні документи та податкові накладні недійсними та не позбавляють позивача права на формування на їх підставі податкового кредиту.

Крім того суд зазначає, що чинним законодавством України на учасників цивільно-правових відносин, які є платниками податків, не покладено обов'язку та не визначено право перевірки відповідності законодавству статусу контрагентів, в т.ч. перебування за місцезнаходженням, та дотримання ними вимог податкового законодавства. Кожен платник податку несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Статтею 198 ПК України не встановлено обмежень по включенню до складу податкового кредиту сум ПДВ по товарах, послугах отриманих від продавця, в разі порушення ним умов податкового законодавства, за умови, що такий продавець зареєстрований платником податку на додану вартість, за наявності належним чином оформлених податкових накладних, та за наявності фактичного здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг).

Згідно з частини другої статті 161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 2442 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

При вирішенні справи судом встановлено, що 31 січня 2011 року Верховним Судом України винесена постанова у справі за позовом закритого акціонерного товариства Мукачівський лісокомбінат до Мукачівської обєднаної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

В рішенні Верховного суду України по цій справі зазначено, що у постановах Верховного Суду України від 9 вересня 2008 року у справі N 21-500во08, від 1 червня 2010 року у справі N 21-573во10 Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що якщо контрагент не виконав свого зобовязання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Крім того, суд зазначає, що у відповідності до статті 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року Україна визнає джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов'язковими для правозастосування органами правосуддя.

Європейський суд з прав людини в ухвалених Рішеннях, а саме у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Отже, надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом. Відповідачем не надано жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом при здійсненні ними договірних відносин взаємоузгоджених зловмисних дій, не спрямованих на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними. Наявності таких доказів, зокрема вироку суду, постановленого у кримінальній справі стосовно посадових осіб ТОВ "Глобинський переробний завод" чи його контрагента ТОВ "Ліхтерн". В акті перевірки податковим органом не встановлений факт відсутності поставки тих товарно-матеріальних цінностей, за результатами придбання яких позивачем сформовано податковий кредит. Твердження відповідача про відсутність здійснення господарської операції ТОВ "Глобинський переробний завод" фактично ґрунтуються на підставі податкової інформації отриманої від ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві. Податковим органом не доведено фактичних обставин, які ставлять під сумнів реальність господарської операції. Придбані товари необхідні для здійснення господарської діяльності позивача та відповідають її меті.

Отже, дослідження наявних у справі доказів у їх сукупності, дає суду підстави для висновку про відсутність в діях ТОВ "Глобинський переробний завод" порушень податкового законодавства, визначених актом перевірки №8/16-03-22-02-12/30547403 від 14 травня 2014 року, на підставі висновків якого відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 29 травня 2015 року №/1426.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, незважаючи на вимогу частини другої статті 71 цього Кодексу щодо процесуального обовязку відповідача, останній в ході судового розгляду справи правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень від 29 травня 2015 року №/1426 не довів, а відтак позовні вимоги ТОВ "Глобинський переробний завод" є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Як свідчить наявне у матеріалах справи платіжне доручення 10 червня 2015 року №С8-4121, при зверненні до суду з даним адміністративним позовом ТОВ "Глобинський переробний завод" сплачено 10 відсотків розміру ставки судового збору, що становить 487,20 грн.

Отже, стягненню з Державного бюджету України на користь позивача підлягає сума фактично сплаченого судового збору в розмірі 487,20 грн.

В силу пункту 21 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" органи доходів і зборів звільнені від сплати судового збору, а тому судовий збір в сумі, що становить 90 відсотків розміру ставки судового збору, з відповідача до державного бюджету не стягується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобинський переробний завод" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 29 травня 2015 року №/1426.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобинський переробний завод" судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору у розмірі 487,20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено 31 серпня 2015 року.

Суддя С.О. Удовіченко