Справа № 826/1599/15
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 року № 826/1599/15

Окружний адміністративний суд міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 81-а, у складі головуючого судді Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовомДочірнього підприємства "Київське обласне дорожнє управління" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"
до третя особа,Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Управління Пенсійного фонду у Києво-Святошинському районі Київської області
провизнання протиправною та скасування вимоги в частині
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов Дочірнього підприємства "Київське обласне дорожнє управління" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області, в якому позивач просить суд визнати незаконною та скасувати вимогу №Ю-579-25 від 05.12.2014 р. про сплату боргу (недоїмки) в сумі 753 882,30 грн. за несплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині нарахування боргу (недоїмки) в сумі 384 231,21 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржувана вимога №Ю-579-25 від 05.12.2014 р. була складена відповідачем з порушенням положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон №2343) та Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №2464).

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки у спірних правовідносинах діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, вказала на безпідставність тверджень позивача, оскільки за 2011 рік позивач сплачував зобов"язання. З жовтня 2013 року облік заборгованості передано до податкового органу.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Дочірнє підприємство "Київське обласне дорожнє управління" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" відповідно до вимог п.10 ч.1 ст.1, ч.3 ст.4 Закону №2464 є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (страхувальником), та відповідно до ст.6 Закону №2464 несе обов'язки з нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску в установлені строки в повному обсязі.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначається Законом №2464.

Частиною 8 ст.9 Закону №2464 встановлено, що платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. При цьому, базовим звітним періодом є календарний місяць, а для платників, зазначених в абз. 3 та 4 п.1 ч.1 ст. 4 цього Закону, - календарний рік.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було направлено до позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-579-25 від 05.12.2014 р., якою вимагалось сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 753 882,30 грн.

Водночас, позивач вважає що вказана вимога була винесена протиправно та підлягає скасуванню в частині, оскільки до суми недоїмки включено заборгованість позивача за серпень 2011 р., в той час як ухвалою Господарського суду м. Києва від 09.09.2011 р. відносно позивача було порушено провадження у справі про банкрутство та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Суд звертає увагу, що відповідно до ухвали Господарського суду м. Києва від 09.09.2011 р. у справі №44/258-б щодо позивача було порушено провадження у справі про банкрутство, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника з моменту порушення провадження у справі відповідно до вимог ст.11 Закону №2343.

Згідно із визначенням, наведеним в ст.1 Закону №2343, мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником, стосовно якого порушено справу про банкрутство, грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

В ч.4 ст.12 Закону №2343 зафіксовано, що мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. При цьому, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Системний аналіз змісту вищезазначених норм права свідчить про те, що дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів, що ж стосується зобов'язань поточних кредиторів, то за цими зобов'язаннями згідно із загальними правилами нараховується неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків та зборів (обов'язкових платежів). Мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли після дня введення мораторію, а отже, і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення.

При цьому, як вбачається з визначення терміну «мораторій», його режим поширюється на ті зобов'язання, термін виконання яких настав (розпочався строк виконання) до дня введення мораторію, тобто якщо початок строку виконання зобов'язань припадає на дату, яка передує введенню мораторію.

Таким чином, мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань, які виникли після введення мораторію, але зупиняє виконання тих грошових зобов'язань, що виникли до моменту введення мораторію.

Враховуючи те, що строк виконання зобов'язань зі сплати страхових внесків настав у позивача після 09.09.2011 р., тобто після порушення провадження у справі про банкрутство, дія мораторію на виконання цих зобов'язань не розповсюджується.

Нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій з усіх видів заборгованості за зобов'язаннями, строк виконання яких настав після порушення справи про банкрутство та введення мораторію, припиняється згідно з ч.1 ст.23 Закону № 2343 лише з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена Верховним Судом України у постановах від 23.05.2006 р. по справі №21-104во05, від 07.11.2006 р. по справі №21-772во06, від 15.04.2008 р. по справі №08/94, від 25.06.2011 р. по справі №21-113а11, від 04.07.2011 р. по справі №21-144а11 та №21-248а11 від 28.11.2011 р.

Таким чином, позивач помилково вважає, що дія мораторію введеного ухвалою Господарського суду м. Києва від 09.09.2011 р. у справі №44/258-б поширюється на взаємовідносини між позивачем та відповідачем щодо сплати єдиного внеску за серпень 2011 р., недоїмка по якому виникла лише з 20.09.2011 р.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.6 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 ст.11 КАС України, визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У ч.1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищевказане суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до ст.94 КАС України, судові витрати не підлягають відшкодуванню позивачу.

Приймаючи до уваги викладене у сукупності, керуючись вимогами ст.ст.69-71, ст.94, ст.ст.158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову Дочірнього підприємства "Київське обласне дорожнє управління" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Управління Пенсійного фонду у Києво-Святошинському районі Київської області, про визнання протиправною та скасування вимоги в частині відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева