Справа № 1323/1548/12
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2015 року м. Київ К/800/23534/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (головуючого), Приходько І.В., Рибченка А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Стрийська міжрайонна прокуратура Львівської області, Головне управління юстиції у Львівській області про визнання дій державного виконавця неправомірними, визнання акту державного виконавця недійсним, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 квітня 2014 року, постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 4 жовтня 2013 року, ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 жовтня 2013 року про відмову у задоволенні заяви про роз'яснення рішення та додаткову постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 жовтня 2013 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2012 року ОСОБА_4 (далі - позивач) звернулася до суду першої інстанції з позовом, в якому просила визнати протиправними дії відповідача по складанню акта від 01.02.2002 року, визнати недійсним акт державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Стрийського міського управління юстиції Витвицької М.В. від 01.02.2002 року.

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 4 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 квітня 2014 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що відсутні правові підстави для визнання протиправним дій державного виконавця по складанню акта від 01.02.2002 року, визнання акту від 01.02.2002 року державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Стрийського міського управління юстиції Витвицької М.В. недійсним, оскільки зазначеним актом жодним чином не порушено права, свободи чи інтереси позивача, він носить суто інформативний зміст.

Додатковою постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 квітня 2014 року, стягнуто з ОСОБА_4 34,41 грн. судового збору в дохід держави, оскільки вказану вимогу не було вирішено при розгляді справи по суті.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 квітня 2014 року, в задоволенні заяви позивача про роз'яснення постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 жовтня 2013 року відмовлено, оскільки судове рішення є зрозумілим.

Не погоджуючись із судовими рішеннями у справі, позивач звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить про скасування зазначених рішень судів першої та апеляційної інстанції, як таких, що постановленні із порушенням норм матеріального та процесуального права, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. У доводах касаційної скарги зазначає, що державний виконавець Витвицька М.В. 01.02.2002 року без рішення суду про проникнення до її приміщення, без її участі зламала замки в приміщенні по АДРЕСА_1, незаконно заволоділа матеріальними цінностями позивача, незаконно вселила ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які незаконно користувалися і користуються вказаним приміщенням. Подання про примусове проникнення у вказане приміщення відповідач у Стрийський районний суд Львівської області, який видав виконавчий лист № 2-2/2001 року, не подавав і рішення суду про примусове проникнення до приміщення позивача не приймалось. Державний виконавець не мав права без її участі та без рішення суду зламувати замки, міняти їх на інші, передавати майно іншій особі. Суд першої інстанції порушив процесуальний порядок вирішення і ухвалення додаткової постанови не повідомивши ОСОБА_4 про час і місце судового засідання 21.10.2013 року, в результаті чого порушено та штучно позбавлено позивача процесуальних гарантій у справі, гарантованих ст.ст. 2, 5, 6, 7, 8, 9-13, 17, 33-40, 49, 159, 168 КАС України, ст.ст. 3, 8, 19, 21, 22, 41, 55, 68, 129 Конституції України, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

Постановою Стрийського районного суду Львівської області від 14.05.2001 року зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9, в користуванні приміщенням ТОВ «Паллада» та визнано недійсними рішення загальних зборів ТОВ «Паллада» №№ 6, 7 від 29.11.1995 року про виведення з членів товариства ОСОБА_8 ОСОБА_9 та введення в члени товариства ОСОБА_10 (справа № 2-2/2001, а.с. 259-261).

17.09.2001 року апеляційний суд Львівської області ухвалою в справі № 22-а-160/2001 апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_10 відхилив, виключив з числа позивачів ОСОБА_6, щодо яких зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкод у користуванні приміщенням ТОВ «Паллада», а в іншій частині постанову Стрийського районного суду Львівської області від 14.05.2001 року залишив без змін (справа № 2-2/2001, а.с. 295-298).

Ухвалою Верховного Суду України від 25.12.2001 року відмовлено у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_4, ОСОБА_10 на рішення Стрийського районного суду Львівської області від 14.05.2001 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17.09.2001 року (справа № 2-2/2001, а.с. 318). Вказані судові рішення набрали законної сили та звернуті до виконання.

24.10.2001 року постанова про відкриття виконавчого провадження скерована ОСОБА_4, як стороні виконавчого провадження простою кореспонденцією (справа № 2-2/2001 а.с. 336).

16.11.2001 року за № 7761 ОСОБА_4 надіслано попередження, яким зобов'язано її до 20.11.2001 року добровільно виконати рішення Стрийського районного суду Львівської області від 14.05.2001 року у цивільній справі № 2-2/2001, а саме: усунути перешкоди в користуванні приміщенням магазину-салону по вул. Колесси, 8, тобто зняти замок та видати копію ключів ОСОБА_8 Примусове виконання рішення призначено на 21.11.2001 року (справа № 2-2/2001 а.с. 336).

ОСОБА_4 у встановлений строк добровільно не виконала рішення суду.

Державний виконавець ВДВС Стрийського міського управління юстиції ОСОБА_5 в примусовому порядку на підставі виконавчого листа № 2-2-2001 Стрийського районного суду Львівської області від 14.05.2001 року, виданого 08.10.2001 року, із залученням до проведення виконавчих дій понятих та працівників органів внутрішніх справ, виконала рішення Стрийського районного суду Львівської області від 14.05.2001 року у справі № 2-2/2001, про що свідчить акт виконання судового рішення державного виконавця ВДВС Стрийського міського управління юстиції Витвицької М.В. від 01.02.2002 року (т. 1 а.с. 5-6), що є предметом данного спору.

Виконавче провадження з примусового виконання постанови Стрийського районного суду Львівської області від 14.05.2001 року у цивільній справі № 2-2/2001 знищено шляхом спалення, згідно з актом про знищення виконавчих проваджень та інших документів відділу від 16.11.2004 року, на підставі Наказу Міністерства юстиції № 470/7 від 05.07.1999 року «Про затвердження Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби», на підставі наказу № 37 Стрийського міського управління юстиції від 15.11.2004 року та наказу 120/5 Львівського обласного управління юстиції «Про внесення змін та доповнень до Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби» від 20.10.2004 року, що підтверджується повідомленням відділу Державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції № 09-20-2/12268 від 04.09.2013 року (т. І, а.с. 46) та листа-відповіді № 09-20-2/2459 від 13.03.2014 року (т. IV, а.с.12-15).

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

З приводу постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 4 жовтня 2013 року, залишеної без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 квітня 2014 року, суд касаційної інстанції зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 15.12.1999 року № 74/5 (тут і далі в редакції чинній на момент проведення виконавчих дій).

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі в редакції чинній на момент проведення виконавчих дій) після відкриття виконавчого провадження по виконавчому документу, який зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець відповідно до ст. 24 цього Закону визначає йому строк добровільного виконання рішення. У разі невиконання без поважних причин цих вимог державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції чи інші заходи, передбачені законодавством, і призначає новий строк виконання. Якщо після цього рішення не буде виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, а з боржника стягується двократний розмір витрат на проведення виконавчих дій.

Аналогічні положення закріплені у п. 8.1. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 15.12.1999 року № 74/5.

На виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження» та зазначеної Інструкції, позивачу було надіслано попередження про примусове виконання рішення суду у цивільній справі № 2-2/2001 від 21.11.2001 року о 10 год.

ОСОБА_4 про дату час та місце виконання судового рішення було належним чином повідомлено. Оскільки позивач не з'явилась у визначений час для виконання судового рішення, виконання відбулося в її відсутності, що, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», не є перешкодою для його виконання.

З огляду на зазначене, суд касаційної інстанції вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій, що всі дії державного виконавця, з примусового виконання рішення у цивільній справі № 2-2/2001 про усунення перешкод у користуванні приміщенням, здійсненні відповідно до вимог ст. 79 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 8.4 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 15.12.1999 року № 74/5, а тому позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача по складанню акта від 01.02.2002 року задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним акту державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Стрийського міського управління юстиції Витвицької М.В. від 01.02.2002 року, суд касаційної інстанції зазначає наступне.

Обов'язковою ознакою дій, рішень (в тому числі і актів) чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер. В свою чергу, опис обставин викладених в оскаржуваному акті державного виконавця, не породжує обов'язкових юридичних наслідків та відомості викладені в такому акті є відображенням певних дій вчинених виконавцем. Такі відомості акта можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені згадувані відомості акта.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України (в редакції чинній на момент подання адміністративного позову) юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

З огляду на зазначене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що оскаржуваний акт державного виконавця, в якому відображено узагальнений порядок проведення виконавчих дій, не є правовим документом, який породжує правові наслідки для позивача та, відповідно, не є актом індивідуальної дії в розумінні ч. 1 ст. 17 КАС, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Щодо додаткової постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 жовтня 2013 року, залишеної без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 квітня 2014 року, суд касаційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 168 КАС України - суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судами попердніх інстанцій встановлено, що позивачем до позовної заяви (поданої 24.02.2012 року) не було додано документу про сплату судового збору, не подано клопотання про звільнення від його сплати та документів (чи їх копій) які надають їй право на звільнення від сплати судового збору відповдіно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (тут і далі в редакції чинній на момент звернення до суду).

Згідно ст. 2 Закону України «Про судовий збір», платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Розміри ставок судового збору, які в даному випадку необхідно сплатити при поданні до адміністративного суду позовної заяви немайнового характеру встановлено ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

З огляду на зазначене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що позивач не звільнена від сплати судового збору та при поданні позовної заяви не сплатила судовий збір у належному розмірі, а тому були наявні підстави для ухвалення додаткової постанови про стягнення з позивача судового збору.

Крім того, позивача належним чином повідомлено про час, дату та місце розляду питання про ухвалення додаткової постанови, що підтверджується супровідним листом за вих. № 14020 (т. ІІ а.с. 177)

З приводу ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 жовтня 2013 року, залишеної без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 квітня 2014 року, суд касаційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КАС України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

У заяві про роз'яснення постанови позивач. вказує на те, що постанова Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.10.2013 року для неї є незрозумілою, оскільки суд не діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в результаті чого позбавив її права власності на приміщення. Фактично всі доводи заяви ОСОБА_4 про роз'яснення судового рішення є доводами про його оскарження, які включені нею до касаційної скарги для перевірки законності та обгрунтованості прийнятої постанови.

Як зазанчалось вище, постанова Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 4 жовтня 2013 року, залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 квітня 2014 року, є законною та обгрунтованою, а тому обставини зазначені позивачем в заяві про роз'яснення судового рішення які підтверджують наявність труднощів для розуміння судового рішення, відсутні.

Суд касаційної інстанції вважає постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.10.2013 року зрозумілою та такою, що не потребує роз'яснення.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції вважає правильним висновок суду апеляційної інстанції щодо відмови у задоволенні заяви позивача про роз'яснення постанови постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.10.2013 року.

Доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 224, 231, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 квітня 2014 року, постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 4 жовтня 2013 року, ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 жовтня 2013 року про відмову у задоволенні заяви про роз'яснення рішення та додаткову постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 жовтня 2013 року у справі № 1323/1548/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає та може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235 - 244-2 КАС України.

Судді: І.Я. Олендер

І.В. Приходько

А.О. Рибченко