Справа № 22-а-25729/11
Суддя: Білоконь О. В.
Дата ухвалення: 2011-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого: судді Олійника В.І.,

суддів: Білоконь О.В., Кашперської Т.Ц.,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області про зобовязання відповідача провести перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що він є інвалідом 2 групи внаслідок захворювання, повязаного з Чорнобильською катастрофою, і згідно законодавства розмір його пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не може бути нижчим ніж 8 мінімальних пенсій за віком, тоді як відповідачем виплачується йому пенсія у значно нижчому розмірі, крім того, він також має право на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, розмір якої згідно Закону становить 75% від мінімальної пенсії за віком. Але відповідач відмовився провести йому перерахунок пенсії та додаткової пенсії. Також позивач зазначає, що відповідно до ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він має право як непрацюючий пенсіонер на доплату до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, але відповідачем вказана доплата проводиться в значно нижчому розмірі, а тому позивач просив суд зобовязати відповідача провести перерахунок його пенсії, встановивши її на рівні 8 мінімальних пенсій за віком, провести перерахунок додаткової пенсії і встановити її на рівні 75% від мінімальної пенсії за віком з 1 листопада 2008 року, зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату вказаної доплати до пенсії згідно ст.39 вказаного Закону, встановивши її на рівні однієї мінімальної заробітної плати за 2008, 2009 роки.

Після уточнення позовних вимог позивач просив суд визнати неправомірною відмову відповідача щодо перерахунку розміру його державної пенсії та додаткової пенсії, зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату йому пенсії, встановивши її на рівні 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії і встановити її на рівні 75% від мінімальної пенсії за віком і провести перерахунок та виплату вказаної доплати до пенсії згідно ст.39 вказаного Закону, встановивши її на рівні однієї мінімальної заробітної плати за період з 23.02.2009 року по 31.12.2009 року.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2010 рокупозов задоволено.

Визнано неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква щодо перерахунку пенсії, додаткової пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щодо перерахунку доплати до пенсії за проживання на території радіоактивного забруднення згідно ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі мінімальної заробітної плати.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по другій групі інвалідності відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановивши її на рівні 8 мінімальних пенсій за віком виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, передбаченого законодавством, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, згідно ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановивши її на рівні 75% від мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством, починаючи з 23 лютого 2009 року по 31 грудня 2009 року, з урахуванням проведених виплат.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква провести перерахунок та виплату доплати до пенсії ОСОБА_1 згідно ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за проживання на території радіоактивного забруднення, встановивши її на рівні мінімальної заробітної плати, щомісячно в розмірах, визначених в Законі про Державний бюджет України на відповідний рік, за період з 23 лютого 2009 року - 605 грн. щомісячно, з 1 квітня 2009 року 625 грн. щомісячно, з 1 липня 2009 року 630 грн. щомісячно, з 1 жовтня 2009 року 650 грн. щомісячно, з 1 листопада 2009 року -744 грн. на місяць по 31 грудня 2009 року щомісячно, з врахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необєктивність постанови суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи постанову про задоволення позову, суд обґрунтовував свої висновки тим, що позивач як інвалід 2 групи та потерпілий 1 категорії від аварії на ЧАЕС, має право на отримання державної пенсії у розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», а також як непрацюючий пенсіонер, що мешкає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, має право на підвищення до пенсії у розмірі мінімального заробітку.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

По справі встановлено, що позивач є постраждалим від наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інвалід 2-ї групи, непрацюючий пенсіонер, що проживає на території радіоактивного забруднення і йому відповідно до ст. ст. 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призначається і виплачується пенсія.

Позивач, оспорюючи дії відповідача вважає, що він отримував доплату значно нищу, ніж це передбачено ст. ст.39, 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у звязку з чим звертався до суду за захистом своїх прав.

Ухвалюючи постанову про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив з положень ст. ст. 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та дійшов правильного висновку про те, що позивач відповідно до вимог закону має право на доплату до пенсії, виплату державної і додаткової пенсії.

Доводи апеляційної скарги про неврегульованість механізму розрахунку пенсії для інвалідів ЧАЕС 2 групи, потерпілих 1 категорії необгрунтовані, поскільки законодавство чітко встановлює розмір додаткової пенсії як величину кратну мінімальній пенсії за віком.

Не заслуговують на увагу і посилання в апеляційній скарзі, що згідно ч.3 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, і не може бути застосований для розрахунку інших пенсій. За відсутності іншого законодавчо встановленого мінімального розміру пенсії за віком, слід виходити саме із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Інші заперечння апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205 КАС України, колегія судів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області - залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого адміністративного суду України після набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: