Справа № 2а-4347/11
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2012-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2012 р. Справа № 98431/11/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Довгополова О.М., Коваля Р.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1, управління Пенсійного фонду України в м.Коломия на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 березня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Коломия про нарахування та виплату підвищення до пенсії як дитині війни,-

В С Т А Н О В И В :

10 березня 2011 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати дії відповідача незаконними та зобовязати його провести нарахування та виплату підвищення до пенсії за період з 2007 року по день винесення судового рішення.

Позивач свої позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" є дитиною війни. Згідно з статтею 6 цього закону позивачу повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, однак така допомога не виплачувалась.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 березня 2011 року позовну заяву ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Коломия про оскарження дій відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії у відповідності до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та нарахування і виплату підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з 2007 року по 09.09.2010 року включно залишено без розгляду, у звязку із пропуском звернення до адміністративного суду.

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 березня 2011 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м.Коломия щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни у відповідності до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобовязано управління Пенсійного фонду України в м.Коломия нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1, недоплачене підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни у відповідності до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 10.09.2010 року по 10.03.2011 року включно, з урахуванням ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та виплачених сумм.

Не погодившись із постановою суду, її оскаржили позивач і відповідач, оскільки вважають, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що відповідачем порушено його право на отримання підвищення до пенсії як дитині війни. Дії Управління Пенсійного фонду України в м.Коломия є неправомірними, оскільки суперечать вимогам ст.22 Конституції України, рішенню Конституційного суду України № 26 рп від 9 липня 2007 року, ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Тому просить постанову скасувати і прийняти нову, якою зобовязати відповідача провести нарахування та виплату підвищення до пенсії за період з 2007 року по день винесення судового рішення.

Управління Пенсійного фонду України в м.Коломия вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що після прийняття Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008 від 22.05.2008р. зміни до Законів України про Державний бюджет на відповідні роки не вносилися, законодавчим органом не приймалися акти на виконання вимог Закону України Про соціальний захист дітей війни, не визначено за рахунок яких коштів і джерел, в якому порядку, яким чином обчислювати розміри спірного підвищення до пенсії. Тому просить постанову скасувати та прийняти нову, якою в позові відмовити.

Встановлений ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених відповідно до зазначеного Закону, і не може використовуватися для обчислення надбавок або підвищень інших пенсій; приписами Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено проведення фінансування з Державного бюджету України, а не з коштів Пенсійного фонду України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке прийнято у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подані скарги не підлягає до задоволення, з таких підстав.

Безспірно встановлено, що позивач є дитиною війни та відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) мав право на отримання підвищення до пенсії.

Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, щодо нарахування та виплати позивачу підвищення до пенсії, як дитині війни, оскільки Законом України "Про Державний бюджет на 2010 рік" дію ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не зупинено. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2010 рік" розміри державних соціальних гарантій на 2010 рік, що визначається залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом, та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України. Таким чином, відповідач у 2010 році, повинен діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Достатніх правових підстав чи застережень щодо неможливості підвищення пенсії позивачу в передбаченому ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" розмірі за вказаний період, колегія суддів не вбачає.

У звязку з тим, що функції з призначення, нарахування та виплати пенсії позивача здійснює Пенсійний фонд України в особі відповідача, а також виходячи з вимог п.15 Положення про Пенсійний фонду України, затв. постановою КМУ № 1261 від 24.10.2007р., відповідний обовязок слід покласти на відповідача у справі.

Разом з тим, при зверненні до суду позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, передбачений ч.2 ст.99 КАС України та не наведено поважних причин його пропуску. Відповідно до ст.100 КАС України - адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги дату звернення позивача до суду із даним адміністративним позовом, відсутність поважних причин для поновлення строку, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення позовних вимог за період з 2007 року по 09.09.2010 року.

Покликання Управління Пенсійного фонду України в м.Коломия на відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України "Про соціальний захист дітей війни" доплат до пенсії як на причину невиконання покладених на нього зобовязань до уваги не приймаються, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі Кечко проти України).

Доводи Управління Пенсійного фонду України в м.Коломия про неправильне застосування судом вимог ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування колегія суддів до уваги не приймає, оскільки розмір мінімальної пенсії за віком визначається за правилами лише цього Закону, чинним законодавством інший мінімальний розмір пенсії за віком не визначений, тому слід застосовувати цей розмір.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст.183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Коломия залишити без задоволення, а постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 березня 2011 року у справі № 2а-4347/11/0909 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді О.М. Довгополов

ОСОБА_2