Справа № 2-а-3254/11
Суддя: Кудрявцева Т. О.
Дата ухвалення: 2013-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-3254/11
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2012 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Ханберовій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Бабушкінського районного центру зайнятості м.Дніпроперовська до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 23.06.2009 року до Бабушкінського районного центру зайнятості м.Дніпроперовська звернувся ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з питання працевлаштування. Згідно до наказу №НТ 090630 від 30.06.2009 року Бабушкінського районного центру зайнятості відповідачу було надано статус безробітного відповідно до ст.2 Закону України Про зайнятість населення та призначена допомога по безробіттю згідно ст.22, п.1 ст.23 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття з 30.06.2009 по 24.06.2010 року. На підставі довідки АД №968117 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та згідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття Бабушкінським районним центром зайнятості було встановлено, що ОСОБА_1 під час знаходження на обліку у Бабушкінському РЦЗ був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 16.07.2009 по 11.07.2010 року, що підтверджується актом розслідування страхових випадків №259 від 26.08.2010 року. ОСОБА_1 про факт реєстрації підприємницької діяльності позивача не повідомив, згідно до ст.1 ч.3 п. б, ст. 2 Закону України Про зайнятість населення він відносився до зайнятого населення та не міг бути визнаний безробітним та не мав права на одержання допомоги по безробіттю. 31.08.2010 року було видано наказ № 104 про рішення щодо повернення коштів, який був 14.09.2010 року направлений ОСОБА_1 Фактично відповідачем було незаконно отримано допомогу по безробіттю в 16.07.2009 по 11.07.2010 року в сумі 14 488 грн. 18 коп. У добровільному порядку відповідач вказані грошові кошти повертати відмовляється.

Позивач просить стягнути з відповідача кошти, виплачені як допомога по безробіттю у розмірі 14488 грн. 18 коп.

В судове засідання представник позивача позовні вимоги підтримала.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. В подальше судові засіданні відповідач не зявився, про день, час та місце його проведення повідомлений належним чином.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про зайнятість населення" безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи.

У відповідності до ст..18 цього Закону для реалізації державної політики зайнятості населення, професійної орієнтації, підготовки і перепідготовки, працевлаштування та соціальної підтримки тимчасово не працюючих громадян створено Державну службу зайнятості. До складу Державної служби зайнятості районні у містах центри зайнятості, навчальні заклади професійної підготовки незайнятого населення. Діяльність державної служби занятості фінансується за рахунок коштів Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Відповідно до цього Закону державна служба зайнятості надає безробітнім допомогу за рахунок коштів вказаного Фонду.

Відповідно до п.2 та п.3 ст..36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі в наслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. У разі відмови громадянина добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується в судовому порядку.

Як встановлено в судовому засіданні, 23.06.2009 року до Бабушкінського районного центру зайнятості м.Дніпроперовська звернувся ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з питання працевлаштування.

Згідно до наказу №НТ 090630 від 30.06.2009 року Бабушкінського районного центру зайнятості ОСОБА_1 було надано статус безробітного відповідно до ст.2 Закону України Про зайнятість населення та призначена допомога по безробіттю згідно ст.22, п.1 ст.23 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття з 30.06.2009 по 24.06.2010 року.

На підставі довідки серії АД №968117 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та згідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття Бабушкінським районним центром зайнятості було встановлено, що ОСОБА_1 під час знаходження на обліку у Бабушкінському РЦЗ був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 16.07.2009 по 11.07.2010 року, що підтверджується актом розслідування страхових випадків №259 від 26.08.2010 року.

При зверненні до Бабушкінського районного центру зайнятості ОСОБА_1 про факт реєстрації підприємницької діяльності центр не повідомив, згідно до ст.1 ч.3 п. б, ст. 2 Закону України Про зайнятість населення він відносився до зайнятого населення та за таких обставин не міг бути визнаний безробітним та не мав права на одержання допомоги по безробіттю.

Фактично відповідачем було отримано допомогу по безробіттю в період з 16.07.2009 по 11.07.2010 року в сумі 14 488 грн. 18 коп.

31.08.2010 року позивачем було видано наказ № 104 про рішення щодо повернення коштів, який був 14.09.2010 року направлений ОСОБА_1

Про необхідність повернення виплаченої суми як допомоги по безробіттю позивач повідомив відповідача листом від 10.09.2010 року, проте зазначена вимога залишилася без виконання.

Відповідно до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Підстав звільнення від доказування сторонами не заявлено, судом не встановлено. Відповідачем не доведено правомірність своїх дій, що стосуються предмету позову. Факти, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини підтверджуються наявними та дослідженими в судовому засіданні доказами, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Суд вважає, що доводи відповідача про те, що під час перебування на обліку у позивача він не проводив ніякої діяльності як фізична особа-підприємець, а тому постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.10.2010 року його підприємницька діяльність була припинена, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні даного позову, оскільки підприємницька діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 зазначеною постановлю суду була припинена саме за неподання ним в установленому законом порядку податкової звітності більше одного року. Надані суду документи свідчать про наявність у відповідача в період отримання ним допомоги по безробіттю статусу фізичної особи-підприємця і його підприємницька діяльність була припинена зазначеною постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.10.2010 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 158, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Бабушкінського районного центру зайнятості м.Дніпропетровська грошові кошти у сумі 14488 грн. 18 коп.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Т.О.Кудрявцева