Справа № 816/2837/15
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

25 серпня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/2837/15

Полтавський окружний адміністративний суд колегією у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

суддів - Довгопол М.В., Молодецького Р.І.,

за участю: секретаря судового засідання Петренко О.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача Лазоренка Ю.М.,

представника відповідача Міністерства оборони України - Мазур Л.Б.,

представника відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 - Муравйова О.В.,

третьої особи - Терехова О.Г.,

третьої особи - Хохулі М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

22 липня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України про визнання неправомірними дій щодо невиплати одноразової грошової допомоги у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму та зобов`язання вчинити дії, а саме - здійснити виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у розмірі 609000 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27 липня 2015 року провадження у справі за даним адміністративним позовом відкрито.

Ухвалою суду від 06 серпня 2015 року залучено до участі у справі в якості відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 18 серпня 2015 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Представником відповідача - Полтавського обласного військового комісаріату долучено до матеріалів справи письмові заперечення, в яких, крім іншого, заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки позивачем не надано належних та обґрунтованих доказів поважності пропущення строку звернення до суду.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні проти задоволення такого клопотання заперечували, просили відмовити у його задоволенні.

Представник Міністерства оборони України підтримував клопотання представника ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Треті особи, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в задоволені заяви про залишення без розгляду адміністративного позову просили відмовити.

Надаючи оцінку клопотанню ІНФОРМАЦІЯ_1 про залишення позовної заяви без розгляду, суд виходив з наступного.

Відповідно до положень статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як зазначено у письмових запереченнях ІНФОРМАЦІЯ_1 датою первинного звернення позивача з вимогою про виплату одноразової грошової допомоги визначає 23 вересня 2014 року. При цьому, зауважено, що наступна заява, подана 11 березня 2015 року, не містила нової інформації та не повинно розцінюватись судом як підстава для зміни початку перебігу строку звернення до суду.

На противагу вказаному позивачем в обґрунтування дотримання строку звернення до суду зауважено наступне.

Листами Полтавського обласного військового комісаріату від 23 вересня 2014 року, 17березня 2015 року, у виплаті одноразової грошової допомоги було відмовлено, керуючись тим, що на час загибелі ОСОБА_5 позивачу вже виповнилось 25 років.

Крім того, в листах міститься посилання на той факт, що позивач маю право також звернутись відповідно до статті 21 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" до Служби безпеки України.

Отримавши відповідь із УСБУ в Полтавській області про необхідність звернення до підрозділів Міністерства оборони України, де загиблий проходив службу, ОСОБА_1 звернулась за роз`ясненнями до громадської спілки, що займається захистом прав військовослужбовців та членів їх сімей.

Тобто, лише після отримання відповідей та роз`яснень правозахисника позивачеві стало відомо про незаконність відмови відповідача у виплаті одноразової грошової допомоги.

Фактично відповідачами підмінюються поняття «відмова у виплаті» та «рішення про відмову у призначенні грошової допомоги».

Частиною 8 статті 163 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Згідно з частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Таким чином, дотримання строку звернення з позовом є однією з умов для реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.

Відповідно до положень статті 55 Конституції України, держава кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної власності, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, яка гарантує право на судовий захист, зазначено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи в адміністративному суді будь-якої інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", Європейська Конвенція "Про захист прав людини і основоположних свобод" (далі - Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права.

Частиною 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

В Рішенні по справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 Європейський суд з прав людини констатує, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Проявом цього права є забезпечення для кожної особи можливості звернутися до суду.

У рішеннях по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський Суд з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини" зазначає, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, одним з принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах є офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

За змістом частини четвертої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ІНФОРМАЦІЯ_1 про залишення без розгляду позовної заяви.

Керуючись статтями 6, 11, 99, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ІНФОРМАЦІЯ_1 про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.
Повний текст ухвали виготовлено 26 серпня 2015 року.

Головуючий суддя І.Г. Ясиновський
суддя суддя М.В. Довгопол Р.І. Молодецький