Справа № 2а-414/09
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2011-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2011 р. Справа № 44174/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Старунського Д.М., Заверухи О.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.06.2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради про зобовязання нарахувати та виплатити допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

В С Т А Н О В И Л А :

18 травня 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради про зобовязання нарахувати та виплатити допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 - 2009 роки.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилалась на те, що являється дідом малолітньої дитини онуком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно з ст. 13 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» від 01.01.1993 року (із наступними змінами та доповненнями, внесеними Законами України), право на допомогу за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має не застрахована в системі загальнообовязкового державного соціального страхування особа, яка фактично здійснює догляд за дитиною. А розмір державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку визначений ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» відповідно до якої розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається в розмірі встановленому законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Проте, зазначена грошова допомога виплачувалась їй відповідачем у неповному розмірі. Позивачка просила зобовязати управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради провести перерахунок та виплатити йому суму не отриманої щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007-2009 роки.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.06.2009 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме визнано незаконними дії управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради та зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з серпня 2007 року по січень 2008 року та з травня 2008 року по квітень 2009 року відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

Постанову суду першої інстанції оскаржило управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що не може погодитись з таким рішенням суду і рахує, що суд, виносячи таку постанову, порушив норми матеріального права.

У поданій апеляційній скарзі відповідач управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради просить зазначену постанову скасувати і ухвалити нову, якою повністю відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність його висновків обставинам справи. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що воно належним чином виконало свій обовязок перед позивачкою щодо виплати їй щомісячної допомоги по догляду за дитиною у 2007р. Просить врахувати, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються видатки на загальносуспільні потреби, їх розмір та цільове спрямування і органи праці та соціального захисту населення не вправі їх змінювати. Стверджує, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення було допущено істотне порушення норм бюджетного законодавства України.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частково задовольняючи вимоги позивача ОСОБА_1, суд виходив з того, що він здійснюють догляд за дитиною та має право на одержання щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України, положення ст. 56, п.7 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким було скасовано і зупинено (обмежено) право на отримання спірної виплати у 2007р. Розмір отриманої позивачкою щомісячної допомоги по догляду за дитиною за 2007 рік включно суперечить вимогам положень ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» і ч.7 ст. 9 КАС України, має обчислюватися у розмірі законодавчо встановленого розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Обовязок щодо виплати ОСОБА_1 повязаної із цим заборгованості слід покласти на управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

Безспірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 є дідом, який здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», у редакціях, що були чинними на час виникнення та існування спірних правовідносин у 2007 році, мала право на отримання щомісячної допомоги у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років. Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається на кожну дитину, незалежно від кількості народжених (усиновлених, взятих під опіку) дітей у сімї, по догляду за якими надається допомога.

Рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 визнані неконституційними положення п. 14 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», якими було зупинено дію ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Дане рішення Конституційного України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положення статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Статтею 99 КАС України визначаються строки звернення до адміністратив ного суду з адміністративним позовом з метою досягнення юри дичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вва жатися спірними після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін (ч.1 ст. 100 КАС України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та вирішення справи судом першої інстанції).

Виходячи із встановленого законом річного строку звернення до адміністративного суду, який, незважаючи на наполягання відповідача управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради, судом першої інстанції при вирішенні справи безпідставно не застосований, колегія суддів приходить до переконання про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 у частині нарахування та виплати йому недоплаченої щомісячної допомоги по догляду за дитиною в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років за 2007 року, оскільки позивач ОСОБА_1 звернулась за заявою 18.05.2009 року до адміністративного суду про неправомірність нарахування їй щомісячної допомоги по догляду за дитиною в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Достатніх обєктивних та поважних причин, які б позбавляли можливості звернутися до суду за захистом своїх порушених прав до суду з часу прийняття 07 липня 2007 року Конституційним Судом України рішення за № 6-рп, позивачкою не наведено.

При вирішенні вимог позивача ОСОБА_1, щодо аналогічних спірних виплат по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у 2008 року 2009 року, на думку колегії суддів, слід зазначити наступне.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року за № 10-рп/2008 визнано неконституційним, зокрема, п. 25 підпункт 12 розділу II Закону України «Про Держаний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким у Законі України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» було виключено статтю 43, що закріплювала право застрахованої особи на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, не меншому розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Разом із тим, п. 23 розділу II цього ж Закону України «Про Держаний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким було внесено зміни до Закону України «Про допомогу сімям з дітьми», на предмет конституційності не розглядався, у встановленому порядку неконституційним не визнався та своєї чинності у 2008 році не втрачав.

Так, згідно із ст. 13 Закону України «Про допомогу сімям з дітьми» у редакції 2008 року право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має особа (один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною (а не тільки не застрахована в системі загальнообовязкового державного соціального страхування особа, як передбачалося цією нормою Закону у попередній редакції).

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що у 2008 спірному році право позивача ОСОБА_1 на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також розмір цієї допомоги врегульовувалися насамперед положеннями Закону України «Про допомогу сімям з дітьми», як спеціального закону, що був чинним у цей період.

Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про допомогу сімям з дітьми» (в редакції 2008 року) допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради належним чином та відповідно до вимог Закону України «Про Держаний бюджет України на 2008 рік» та Закону України «Про допомогу сімям з дітьми» виконало свій обовязок перед позивачем ОСОБА_1 з виплати їм спірної допомоги у 2008 -2009 роки.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

З врахуванням наведеного колегія суддів вважає, що управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради, здійснивши позивачці виплату щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у 2008 році в розмірі, встановленому вищевказаними Законами, станом на час проведення такої виплати діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинними Законами України, тобто правомірно, а тому підстав для задоволення позовних вимог у частині зобовязання відповідача нарахувати та виплатити спірну недоплату за 2008 рік немає.

Таким чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору щодо задоволення вимог позивачці щомісячної допомоги по догляду за дитиною судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального і процесуального права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення рішення не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову в позові ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202 п. 3, 4, 207, 254 КАС України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Калуської міської ради задовольнити.

Постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.06.2009 року у справі № 2-а-414/09 скасувати та прийняти нову постанову, якою в позові ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.В.Ніколін

Судді Д.М. Старунський

ОСОБА_3