Справа № 2а/1770/2123/2012
Суддя: Щербаков В. В.
Дата ухвалення: 2012-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/2123/2012

02 липня 2012 року 10год. 05хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В. В. за участю секретаря судового засідання Деркач Н.А. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: не з'явився,

відповідача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Гощанська міжрайонна державна податкова інспекція Рівненської області Державної податкової служби
доСпоживче товариство "Великомежиріцьке споживче товариство"
про стягнення коштів за податковим боргом,
ВСТАНОВИВ :

Гощанська міжрайонна державна податкова інспекція Рівненської області Державної податкової служби звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просить стягнути з Споживче товариство "Великомежиріцьке споживче товариство" податкову заборгованість з податку на додану вартість в сумі 38 859,14 грн.

Позивач в судове засідання не прибув, від його представника надійшло клопотання, в якому він зазначає, що відповідно до п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу органи ДПС зобовязані зараховувати кошти, що сплачує платник, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від призначення платежу, визначеного платником. Позов підтримує повністю та просить розглянути справу без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення, які співпадають з позицією, викладеною у поданих письмових запереченнях. Зокрема зазначив, що відповідачем було проведено оплату податкових зобовязань, що визначені у податкових деклараціях з податку на додану вартість та уточнюючих розрахунках за жовтень 2011 року по квітень 2012 року, проте податковим органом зараховано не в рахунок сплати узгоджених податкових зобовязань, а в рахунок сплати податкового боргу. Вважає, що відповідачем вчасно, в межах граничних термінів сплати податкового зобовязання з податку на додану вартість, сплатило суму податкового зобовязання. А так просить в позові відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши подані позивачем письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач зареєстрований як юридична особа Корецькою районною державною адміністрацією 05.10.1993 року (копія свідоцтва про державну реєстрацію а.с.5), є платник податків (копія довідки а.с.6).

Згідно даних обліку позивача, відповідно до розрахунку податкового боргу перед бюджетами та державними цільовими фондами (а.с.39) за відповідачем станом на 23.05.2012 року рахується податковий борг по податку на додану вартість в сумі 38 859,14 грн., у тому числі:

- основний платіж в сумі 35 057,00 грн., який виник на підставі самостійно поданих відповідачем декларацій № НОМЕР_1 від 17.11.2011 року (копія а.с.10-11), № НОМЕР_2 від 19.12.2011 року (копія а.с.12-13), № НОМЕР_3 від 20.01.2012 року (копія а.с.14-15), № 1076 від 20.02.2012 року (копія а.с.20-21), № НОМЕР_4 від 20.03.2012 року (копія а.с.22-23), № НОМЕР_5 від 19.04.2012 року (копія а.с.24-25), уточнюючого розрахунку № 131 від 30.01.2012 року (копія а.с.16-17), уточнюючого розрахунку № 132 від 30.01.2012 року (копія а.с.18-19), уточнюючого розрахунку № 3897 від 18.05.2012 року (копія а.с.26-27);

- штрафна санкція в сумі 10,00 грн., який виник на підставі уточнюючого розрахунку № 131 від 30.01.2012 року, (копія а.с.16-17), уточнюючого розрахунку № 132 від 30.01.2012 року (копія а.с.18-19);

- пеня в сумі 3 792,14 грн.

Пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

На виконання п. 59.1. ст. 52 ПК України, позивачем відповідачу було виставлено першу податкову вимогу від 27.03.2009 року та 15.05.2009 року другу податкову вимогу від 27.03.2009 року (копія а.с.8), на які відповідач належним чином не відреагував, заборгованість не погасив. Майно підприємства занесено до Державного реєстру застав рухомого майна 10.04.2009 року (копія ОСОБА_1 а.с. 9).

Відповідно до п. 129.1 ст. 129 ПК України позивачу на суму податкового боргу було нараховано пеню.

Дані обставини також підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами: відомості реєстраційних даних платника, рахунків у банках (копія а.с.7), зворотній бік облікової картки платника податку по податку на додану вартість відповідача (копія а.с.28-38).

В матеріалах справи відсутні докази оскарження відповідачем вищевказаних податкових вимог в порядку та у строки, визначені статтею 56 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Якщо згідно з нормами статті 54 Податкового кодексу України, сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом (п. 54.5 ст. 54 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.п.4 п. 1 ст. 16, ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п.36.1 ст. 36, п. 38.1. ст. 38 ПК України).

Згідно п.п.20.1.18 п.20.1. ст.20 ПК України, позивач наділений повноваженнями на звернення до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку. Пункт 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України передбачає, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд приходить до висновку, що позивачем доведено ті обставини на яких ґрунтується його позов. Натомість, доводи, якими відповідач обґрунтовував свої заперечення, є безпідставними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України встановлено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

З огляду на все вищевикладене, зважаючи, що на час звернення позивача з даним позовом до суду відповідач доказів сплати податкової заборгованості по податку на додану вартість в сумі 38859,14 грн. суду не надав, позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

Судові витрати по справі згідно ч.4 ст.94 КАС України з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача - Споживчого товариства "Великомежиріцьке споживче товариство" в доход Державного бюджету кошти, які перебувають у його власності в рахунок погашення його податкового боргу в стягнення коштів з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника податку податок на додану вартість в сумі 38859,14 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Щербаков В. В.