Справа № 816/2872/15
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 року 14:46м. ПолтаваСправа № 816/2872/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ясиновського І.Г.,

за участю: секретаря судового засідання Петренко О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

27 липня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш" /далі - позивач, ТОВ "НВФ "Техвагонмаш"/ звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області /далі - відповідач, Кременчуцька ОДПІ/ про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 12 червня 2015 року №№ /1527, 000019555/1526.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що рішення контролюючого органу є протиправними, оскільки при їх прийнятті відповідачем невірно встановлено факти та застосовано норми чинного законодавства.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" // зареєстроване у встановленому законодавством порядку як юридична особа, є платником податку на додану вартість з 02 жовтня 2003 року /том 1, а.с. 62-81/.

У період з 12 травня 2015 року по 18 травня 2015 року Кременчуцькою ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" по питанню правильності, повноти та обґрунтованості відшкодування податку на додану вартість з бюджету суми залишку відємного значення попередніх звітних періодів на рахунок платника у банку за лютий 2015 року.

За результатами перевірки складено акт від 18 травня 2015 року №639/16-03-15-02-08/32686844 /том 1, а.с. 29-49/, у якому зафіксовано порушення вимог статті 257 Цивільного кодексу України, абзацу "а" підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14, пункту 198.3 статті 198, пунктів 201.4, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, у результаті чого завищено суму бюджетного відшкодування за лютий 2015 року у розмірі 2841 грн та завищено значення рядка 26 декларації з ПДВ за лютий 2015 року на суму 586699 грн.

На підставі акту перевірки Кременчуцькою ОДПІ винесено податкові повідомлення-рішення від 12 червня 2015 року:

- №/1526, яким позивачеві зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 583235 грн /том 1, а.с. 19/;

- №/1527, яким позивачеві зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 2667 грн та застосовано штрафні санкції на суму 666,75 грн /том 2, а.с. 88/.

Позивач не погодився із вказаними рішеннями відповідача та оскаржив їх до суду.

Надаючи правову оцінку рішенням субєкта владних повноважень, суд виходить з критеріїв правомірності таких рішень, що встановлені частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12 червня 2015 року №/1526 про зменшення розміру від'ємного значення ПДВ, суд виходить з наступного.

В ході перевірки Кременчуцькою ОДПІ встановлено, що згідно додатку 2 "Розрахунок суми залишку від'ємного значення попередніх податкових періодів до 01 лютого 2015 року" до податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 року, поданої платником податків до Кременчуцької ОДПІ, /том 1 а.с. 131-143/ ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" відображає в гр. 6 залишок від'ємного значення (р. 26) починаючи з жовтня 2010 року.

Проте, на думку контролюючого органу у додатку 2 до декларації за лютий 2015 року у гр. 5 слід зазначити період починаючи з травня 2012 року, у зв'язку із тим, що якщо залишок від'ємного значення податку попереднього періоду сформовано платником податків за придбаними товарами/послугами/, які після завершення строку позовної давності /1095 днів/ є неоплаченими, то такі товари /послуги/ вважаються безоплатно отриманими, а тому з урахуванням пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, право на податковий кредит та, відповідно, бюджетне відшкодування за такими товарами/послугами/ платник втрачає. Порушення призвело до завищення у гр. 5 додатку 2 до декларації з ПДВ за лютий 2015 року залишків на 583235 грн.

Суд вважає такий висновок контролюючого органу помилковим, з огляду на наступне.

Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (1095 днів).

Згідно з абзацом а підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності, є безнадійною заборгованістю.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктами 200.2, 200.3, 200.4 вказаної статті передбачено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації (пункт 200.7 статті 200 Податкового кодексу України).

Заявлення від'ємного значення ПДВ або його частини до бюджетного відшкодування є правом, а не обов'язком платника податку. Не використання платником податку такого права не позбавляє його права на включення суми від'ємного значення до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до пунту 102.5 статті 102 Податкового кодексу України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Так, з аналізу норм пункту 102.5 статті 102 Податкового кодексу України вбачається, що його положення регулюють виключно питання повернення надміру сплачених грошових зобов'язань та відшкодування сум податку на додану вартість. Саме для вирішення цих питань законодавець встановлює 1095-денний термін. Будь-яких обмежень щодо строків відображення податкового кредиту та перенесення залишку від'ємного значення попередніх податкових періодів до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду, Податковий кодекс України не містить, як й не містить таких обмежень і попереднє законодавство, що регулювало аналогічні відносини до 01 січня 2011 року.

Судовим розглядом справи встановлено, що позивач не подавав заяв про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування (в частині коштів, що відноситься до спірної суми), а отже строк давності тривалістю у 1095 днів на даний випадок не розповсюджується. Відповідне декларування не означає прийняття платником податку рішення про реалізацію свого права на отримання бюджетного відшкодування.

Доказів встановлення порушень у формуванні спірної суми залишку від'ємного значення з податку на додану вартість суду не надано.

Висновок відповідача, щодо правомірності оскаржуваного рішення на тій підставі, що податковий кредит ТОВ НВФ "Техвагонмаш" у жовтні та листопаді 2010 року сформований за рахунок господарських операцій щодо купівлі товарів (загальна сума ПДВ 397199,00 грн), вартість яких після завершення строку позовної давності (1095 днів) підприємством не оплачена, а відтак, такі товари вважаються безплатно отриманими, суд відхиляє з огляду на наступне.

Згідно з визначенням, наданим в підпункті 14.1.13 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, безоплатно надані товари, роботи, послуги:

а) товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів;

б) роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості;

в) товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею.

Цивільне законодавство передбачає, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. А в деяких випадках, наприклад за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Крім того, перебіг позовної давності може зупинятися та перериватися у визначених законом випадках.

Згідно статті 267 Цивільного кодексу України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності органів доходів і зборів.

Жодною нормою Податкового кодексу не передбачено списання кредиторської заборгованості та коригування податкового кредиту в залежності від давності здійснених поставок. Тобто ототожнювання безоплатно наданих товарів (послуг) з товарами (послугами), за які не проведено повний розрахунок на протязі 1095 днів, не відповідає чинному законодавству.

В ході перевірки не було встановлено, що за товари, придбання яких вплинуло на формування від'ємного значення ПДВ жовтня та листопада 2010 року, позивачем дійсно не проведено повний розрахунок.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно акту перевірки від 18.05.2015 року та декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року і додатків до неї, а також це не заперечується сторонами - сума в розмірі 586699 грн, яка входить до оскаржуваного податкового-повідомлення рішення, входить до суми, яка позивачем зазначена у рядку 26 декларації (сума залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на початок звітного (податкового) періоду), але вона не включена до рядка 30 декларації (сума залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку).

Таким чином, виходячи з аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи суд дійшов висновку про те, що оспорюване позивачем податкове повідомлення-рішення, прийнято відповідачем безпідставно та підлягає скасуванню.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 12 червня 2015 року № /1527, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що до розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ за лютий 2015 року позивачем включено суму 2667 грн, яка віднесена до складу податкового кредиту в січні 2015 року.

ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" включено до складу податкового кредиту січня 2015 року, зокрема, податкову накладну від 27 січня 2015 року № 2179/151 /том 1 а.с. 102/, отриману від ПАТ "Полтаваобленерго" за активну електричну енергію на суму ПДВ 2666,67 грн. на підставі договору постачання електричної енергії від 22 січня 2008 року № 0303 /том 1 а.с. 93-100/.

Однак, за результатами перевірки платника податків контролюючий орган дійшов до висновку про безпідставне зарахування до складу податкового кредиту зазначеної суми податку.

Даний висновок відповідач мотивував порушенням постачальником електричної енергії (ПАТ "Полтаваобленерго") порядку складання податкової накладної, а саме: з порушенням пункту 201.4 статті 201 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

В ході розгляду справи встановлено, що податкову накладну виписано ПАТ "Полтаваобленерго" по першій події відповідно до пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, а саме, в день зарахування коштів від ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" як передоплати за електричну енергію згідно платіжного доручення від 27 січня 2015 року № 7618 /том 1 а.с. 101/.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виписки податкових накладних) платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити, які визначені пунктом 201.1 статті 201 Кодексу.

Згідно з пунктом 201.2 статті 201 Податкового кодексу України форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до вказаного пункту наказом Міністерства фінансів України від 22 вересня 2014 року № 957 затверджено форму та Порядок заповнення податкової накладної (далі - Порядок), пунктом 4 (в редакції, чинній на дату виписки податкової накладної) якого передбачено, що податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань постачальника (продавця).

Крім того, пунктом 17 Порядку визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

При дослідженні змісту податкової накладної судом встановлено наявність всіх обов'язкових реквізитів, визначених пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України та Порядком, дата складання податкової накладної відповідає даті виникнення податкових зобов'язань постачальника (продавця), яка передбачена пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України та зазначена в графі 2 накладної "дата виникнення податкового зобов'язання (постачання/оплати)".

За приписами пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період

Також пунктом 7 Порядку визначено, що не дає права отримувачу (покупцю) на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту:

- відсутність факту реєстрації платником податку - постачальником (продавцем) товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (для податкових накладних, складених до 01 січня 2015 року: відсутність факту такої реєстрації у разі, якщо такі накладні складені в електронній формі або якщо такі накладні відповідають вимогам пункту 11 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України у разі складання податкової накладної у паперовому вигляді);

- порушення порядку заповнення податкової накладної;

- складення податкової накладної платником податку, звільненим від сплати податку за рішенням суду, після набрання чинності таким рішенням суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно, на підставі належним чином оформленої податкової накладної, включено до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість за січень 2015 року в загальному розмірі 2667 грн.

Посилання відповідача на приписи пункту 201.4 статті 201 Податкового кодексу України, який Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року викладено в наступній редакції: "Податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Платники податку, які постачають електричну енергію, складають податкові накладні щодекадно на суму коштів, що надійшли в рахунок оплати за таку електричну енергію на їх поточні рахунки протягом відповідної декади. В останній день місяця такі платники податку складають податкові накладні/розрахунки коригування за результатами остаточного розрахунку зі споживачами електричної енергії з урахуванням поставленої електричної енергії та отриманих коштів протягом такого місяця", як на доказ порушення позивачем порядку заповнення податкової накладної суд відхиляє з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 201.2 статті 201 Податкового кодексу України форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до вказаного пункту наказом Міністерства фінансів України від 22 вересня 2014 року № 957 затверджено форму та Порядок заповнення податкової накладної, який станом на дату виписки ПАТ "Полтаваобленерго" податкової накладної не містив приписів, передбачених пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України.

На момент виписування податкової накладної /27 січня 2015 року/ центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, не вчинено дій щодо приведення нормативно-правових актів центральних органів виконавчої влади у відповідність до Податкового кодексу України, тобто зміни до Порядку податкової накладної внесені не були.

Відповідні зміни до Порядку заповнення податкової накладної внесено Наказом Міністерства фінансів України "Зміни до Порядку заповнення податкової накладної" від 23 січня 2015 року № 13, яким пункт 4 Порядку доповнено новим абзацом такого змісту: "Платники податку, які постачають електричну енергію, складають податкові накладні щодекадно на суму коштів, що надійшли в рахунок оплати за таку електричну енергію на їх поточні рахунки протягом відповідної декади. В останній день місяця такі платники податку складають податкові накладні / розрахунки коригування за результатами остаточного розрахунку зі споживачами електричної енергії з урахуванням поставленої електричної енергії та отриманих коштів протягом такого місяця." та набули чинності 30 січня 2015 року.

Отже, податкова накладна, виписана ПАТ "Полтаваобленерго", складена за формою та у порядку, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та в редакції, чинній на час їх складення.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про те, що спірним податковим повідомленням-рішенням безпідставно зменшено ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за лютий 2015 року в розмірі 2667 грн.

В силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Згідно із частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Водночас, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "… адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

Відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів та не надано належних доказів наявності в діях позивача ознак протиправної діяльності. Тобто, відповідачем не доведено правомірності оскаржених податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає доведеним належними та допустимими доказами той факт, що при прийнятті спірних рішень суб'єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з'ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовано це рішення, чим порушено законні інтереси позивача.

За таких обставин, податкові повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 12 червня 2015 року №№ /1527, 000019555/1526 необхідно визнати протиправними та скасувати, а позов ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" - задовольнити.

Судові витрати належить розподілити відповідно до вимог статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

При розподілі судового збору відповідно до положень частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір", суд виходить з приписів пункту 21 частини першої статті 5 вказаного Закону, згідно з яким відповідача звільнено від сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 12 червня 2015 року № /1527 та № 000019555/1526.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш" витрати зі сплати судового збору у розмірі 487,20 грн.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови виготовлено 31 серпня 2015 року.

Суддя І.Г. Ясиновський