Справа № 2а/1770/1343/2011
Суддя: Дудар О.М.
Дата ухвалення: 2011-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/1343/2011

09 серпня 2011 року 11год. 55хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., за участю секретаря судового засідання Кривчук К.І., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:

представник позивача: ОСОБА_1,

представники відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
до Державної податкової інспекції у м.Рівне
про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м.Рівне про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від 03.09.2010р. №/0, від 06.10.2010р. №/1, від 16.12.2010р. №/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорювані податкові повідомлення-рішення прийняті з порушенням вимог чинного податкового законодавства України, а висновки податкового органу не ґрунтуються на достовірних, об'єктивних та належним чином встановлених і відображених у акті даних, не відповідають фактичним обставинам.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та пояснив суду, що ДПІ у м.Рівне за результатами планової документальної перевірки дотримання вимог податкового законодавства фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 за період з 01.01.2008р. по 31.03.2010р. складено акт від 19.08.2010р. №147//17-100. На підставі цього акта перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 03.09.2010р. №/0, яким визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 1740,00грн. та від 03.09.2010р. №/0, яким визначено податкове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 4165,74грн. Позивач оскаржував вказані повідомлення-рішення до ДПІ у м.Рівне, ДПА в Рівненській області та ДПА України. На виконання рішень, прийнятих податковими органами в процедурі апеляційного узгодження, ДПІ у м.Рівне прийнято наступні податкові повідомлення-рішення: від 06.10.2010р. №/1, від 06.10.2010р. №/1; від 16.12.2009р. №/2. За результатами апеляційного узгодження податкових зобовязань податкові повідомлення-рішення щодо донарахування позивачу податку на додану вартість було скасовано, розмір податкового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб зменшено до 3708,48грн. Вказав, що податкові повідомлення-рішення щодо нарахування податкового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб є безпідставними, оскільки виключені ревізором під час перевірки зі складу валових витрат суми (на придбання запасних частин для ремонту автотранспортних засобів, амортизаційні відрахування на основні фонди, кошти, оплачені за списаний у звязку із псуванням товар) у розмірі 24723,17грн., взагалі не включалися підприємцем до складу витрат. Вказане підтверджується первинними документами та книгою обліку доходів і витрат, які надавалися ревізору під час перевірки. Зазначену суму 24723,12грн. складають сплачений до бюджету податок на додану вартість та страхові внески до Пенсійного фонду, нараховані за результатами діяльності позивача, які проте не були відображені у структурі витрат, безпосередньо повязаних з одержанням доходу, за даними перевірки. Просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Державна податкова інспекція у м.Рівне позовні вимоги не визнала повністю з підстав, викладених у письмових запереченнях.

У судовому засіданні представники відповідача пояснили, що плановою документальною перевіркою дотримання вимог податкового законодавства суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_4 за період з 01.01.2008р. по 31.03.2010р. було встановлено розбіжності між відображеними у деклараціях про доходи сумами витрат, безпосередньо повязаних з одержанням доходу, та документально підтвердженими сумами цих витрат. Розбіжність складає: у 2008 році 7745,46грн., у 2009 році - 14904,49грн., у I кв. 2010 року 2073,17грн. Так, перевіркою не прийнято до складу валових витрат витрати підприємця на придбання запасних частин для ремонту автотранспортних засобів на суму 18667,84грн., оскільки згідно з пп.5.3.2 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до складу валових витрат не включається придбання, модернізація, ремонт та інше поліпшення основних фондів. Крім того, до складу валових витрат не прийнято амортизаційні відрахування у сумі 1217,90грн. у звязку з тим, що фізична особа підприємець не є платником податку на прибуток, не зобовязаний вести бухгалтерський облік, а відтак нараховувати амортизацію, як це передбачено Інструкцією про прибутковий податок з громадян (в редакції наказу ДПА України від 14.02.2001р. №53), не мав законних підстав. У ході перевірки встановлено, що підприємцем включено до складу валових витрат кошти, оплачені за товар (дріжджі) у сумі 4837,38грн. Відповідно до актів списання даний товар був списаний позивачем у зв'язку з псуванням, а тому витрати з придбання даного товару не пов'язані з одержанням доходу. Оскільки підприємцем не надано фактичних доказів про використання вищевказаних сум у господарській діяльності, ним неправомірно включено ці кошти до складу валових витрат. Таким чином, проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» №13-92 від 26.12.1992р. (із змінами та доповненнями). Відповідно до п.7.1 ст.7, пп.9.12.1 п.9.12 ст.9 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" №889-ІV від 22.05.2003р. (із змінами та доповненнями) та п.«б» ст.14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» №13-92 від 26.12.1992р. (із змінами та доповненнями) донарахована позивачу сума податку з доходів фізичних осіб за 2008 рік становить 1161,82грн., за 2009 рік - 2235,68грн., за І кв. 2010 року - 768,24грн. Відтак, оспорювані податкові повідомлення-рішення прийняті правомірно, а позовні вимоги є безпідставними. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, повно і всебічно зясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Державною податковою інспекцією у м.Рівне з 20.07.2010р. по 16.08.2010р. було проведено планову документальну перевірку дотримання вимог податкового законодавства суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_4 за період з 01.01.2008р. по 31.03.2010р.

За результатами перевірки складено акт від 19.08.2010р. №147//17-100, у якому зафіксовано порушення позивачем, зокрема ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" №13-92 від 26.12.1992р. (зі змінами та доповненнями). Відповідно до п.7.1 ст.7, пп.9.12.1 п.9.12 ст.9 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" №889-ІV від 22.05.2003р. (із змінами та доповненнями) та п.б ст.14 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" №13-92 від 26.12.1992р. (зі змінами та доповненнями), донарахована сума податку з доходів фізичних осіб за 2008р. становить 1161,82грн., 2009р. - 2235,68грн., за І кв. 2010р. - 768,24грн. (а.а.с.6-27).

На вказаний акт перевірки позивачем до ДПІ у м.Рівне було подано заперечення від 25.08.2010р. (а.а.с.88-89).

Як вбачається з відповіді на заперечення від 30.08.2010р. №37803/17-129, ДПІ у м.Рівне зауваження позивача на акт перевірки від 19.08.2010р. №147//17-100 прийнято не було (а.а.с.90-91).

На підставі вказаного акта перевірки ДПІ у м.Рівне прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.09.2010р. №/0, яким позивачу визначено податкове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 4165,74грн. (а.с.28).

Зазначене податкове повідомлення-рішення оскаржено фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 в адміністративному порядку.

Так, 16.09.2010р. позивачем було подано скаргу до ДПІ у м.Рівне.

Рішенням ДПІ у м.Рівне від 01.10.2010р. №42550/25-09 про результати розгляду первинної скарги податкове повідомлення-рішення від 03.09.2010р. №000284142/0 скасовано в частині нарахування податку з доходів фізичних осіб в сумі 457,26грн., а в іншій частині - залишено без змін (а.а.с.93-96).

За наслідками апеляційного узгодження ДПІ у м.Рівне прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.10.2010р. №/1, яким позивачу визначено податкове зобовязання з податку з доходів фізичних осіб у сумі 3708,48грн. (а.с.29)

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням та рішенням ДПІ у м.Рівне за розглядом первинної скарги, позивач подав до ДПА в Рівненській області повторну скаргу від 12.10.2010р.

Рішенням ДПА в Рівненській області про результати розгляду повторної скарги від 08.12.2010р. №25037/25-16/366 залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 06.10.2010р. №/1 про визначення податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 3708,48грн. та в зазначеній частині рішення ДПІ у м.Рівне про результати розгляду первинної скарги від 01.10.2010р. №42550/25-09, а повторну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 в зазначеній частині - без задоволення (а.а.с.69-73).

20.12.2010р. фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 було подано повторну скаргу до Державної податкової адміністрації України.

Рішенням ДПА України про результати розгляду повторної скарги від 07.02.2011р. №3151/7/25-0315 залишено без змін податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.Рівне від від 03.09.2010р. №/0 про сплату податку з доходів фізичних осіб з урахуванням рішення ДПІ у м.Рівне від 01.10.2010р. №42550/25-09, прийнятого за розглядом первинної скарги (податкове повідомлення-рішення від 06.10.2010р. №/1) та рішення ДПА в Рівненській області від 08.12.2010р. №25037/25-16/366, прийняте за розглядом повторної скарги, а повторна скарга позивача залишена без задоволення (а.а.с.75-78).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 зареєстрований, як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Рівненської міської ради 10.07.2006р., дані про нього внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 10.07.2006р., на податковому обліку в ДПІ у м.Рівне перебуває з 11.07.2006р., зареєстрований як платник податку на додану вартість - свідоцтво від 17.07.2006р. №77877901 (а.а.с.7, 114-115).

Згідно з реєстраційними даними видами діяльності позивача є: розроблення стандартного програмного забезпечення, неспеціалізована оптова торгівля харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами, інші види діяльності у сфері розроблення програмного забезпечення, діяльність автомобільного вантажного транспорту, роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах з перевагою продовольчого асортименту.

Фактично в період з 01.01.2008р. по 31.03.2010р. фізична особа підприємець ОСОБА_4 здійснював оптову торгівлю харчовими продуктами (дріжджами) як регіональний представник АТЗТ «Харківський дріжджовий завод», перебував на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності та був платником податку на додану вартість, податку з доходів фізичних осіб, збору за забруднення навколишнього природного середовища.

Вказані обставини сторонами не заперечуються.

До 01.01.2011р. порядок оподаткування доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності було врегульовано розділом IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 26.12.1992р. №13-92 (далі Декрет №13-92), положення якого діяли після набрання чинності Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003р. №889-IV (далі Закон №889-IV) з урахуванням положень п.9.12 ст.9 цього Закону, до набрання чинності спеціальним законом з питань оподаткування фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності.

Відповідно до ст.13 Декрету №13-92 згідно з цим розділом Декрету оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Ці ж положення викладені і в Інструкції про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, у редакції наказу ДПА України від 16.07.2003р. №352 (далі Інструкція №352).

Відповідно до абз.5,6 додатку №7 Інструкції №352 до податкової декларації за звітний податковий період включаються тільки прямі валові витрати, що відповідають фактичній сумі отриманого в цьому періоді валового доходу в будь-якій формі від визначеного виду діяльності та підтверджені документально. Будь-які суми фізичної особи субєкта підприємницької діяльності до моменту одержання доходу від результату такої діяльності є його власним ризиком. Тобто, виключно факт одержання доходу може бути підставою для включення до валових витрат звітного періоду не всіх підряд видатків, а тільки тієї їх частини, яка прямо цьому доходу відповідає.

За даними декларацій про доходи фізичною особою підприємцем у 2008 році було отримано валовий дохід у сумі 793230,11грн., валові витрати становлять 782996,12грн., відповідно чистий дохід складає 10233,99грн.; у 2009 році було отримано валовий дохід у сумі 1033301,62грн, валові витрати становлять 1015670,87грн., відповідно чистий дохід складає 17630,75грн.; у I кв. 2010 року було отримано отримано валовий дохід у сумі 231004,67грн, валові витрати становлять 2277956,27грн., відповідно чистий дохід складає 3048,40грн. (а.а.с.121-127)

Поряд з цим, з акта перевірки від 19.08.2010р. №147//17-100 вбачається, що проведеною перевіркою встановлено розбіжність між відображеними в деклараціях сумами витрат і відповідно доходу позивача за відповідні періоди та фактично понесеними витратами і одержаним доходом. Так, за даними перевірки чистий дохід фізичної особи підприємця ОСОБА_4 у 2008 році становить 17979,45грн., що на 7745,46грн. більше ніж задекларовано, у 2009 році - 32535,24грн, що на 14904,49грн. більше, ніж задекларовано, у I кв. 2010 року - 5121,57грн., що на 2073,17грн. більше, ніж задекларовано.

Вказана розбіжність у сумах валових витрат і чистого доходу та в наступному донарахування оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями податкових зобовязань з податку з доходів фізичних осіб повязані з виключенням ревізором під час проведення перевірки зі складу валових витрат позивача витрат на придбання запасних частин для ремонту автотранспортних засобів, амортизаційних відрахувань на основні фонди та коштів, оплачених за списаний у звязку із псуванням товар, у загальному розмірі 24723,17грн.

Зокрема, як вбачається з акта перевірки, ревізором було виключено зі складу валових витрат позивача наступні витрати:

- на придбання запасних частин для ремонту автотранспортних засобів в сумі 18667,84грн., у т.ч.: у 2008 році - 5876,23грн., у 2009 році - 10718,44грн., у I кв. 2010р. - 2073,17грн.;

- амортизаційні відрахування на основні засоби у сумі 1217,90грн., у т.ч.: у 2008 році 876,23грн., у 2009 році 341,67грн.;

- на придбання списаного у звязку з псуванням товару (дріжджів) у сумі 4837,38грн., у т.ч.: у 2008 році 993,00грн., у 2009 році 3844,38грн.

Відповідно до пп.2.3.2 п.2.3 ст.2 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 10.08.2005р. №327 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.08.2005р. за №925/11205, чинного на момент проведення перевірки (далі Порядок №327), за кожним відображеним в акті фактом порушення податкового законодавства необхідно: висвітлити показники, які відображаються суб'єктом господарювання у податковій та іншій звітності, та фактичні показники, виявлені у ході перевірки на підставі первинних документів податкового та бухгалтерського обліку суб'єкта господарювання у розрізі періодів у грошових одиницях, передбачених звітністю; у разі виявлення розбіжностей чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті нормативно-правових актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків, в якому дане порушення здійснено, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб суб'єкта господарювання щодо встановлених порушень; зазначити первинний документ, на підставі якого вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку (навести кореспонденцію рахунків операцій), та інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів. При цьому до акта перевірки додаються пояснення посадових осіб або інших працівників суб'єкта господарювання (у межах їх компетенції), що перевіряється, щодо відсутності первинних та інших документів.

Підпункт 2.3.4 Порядку №327 передбачає, що не допускається відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень перевіряючими, які не мають підтверджених доказів, та різного роду висновків щодо дій посадових осіб суб'єкта господарювання (наприклад, "приховування об'єкта оподаткування", "розкрадання", "привласнення", "описка" тощо).

З акта перевірки від 19.08.2010р. №147//17-100 вбачається, що податковим ревізором-інспектором під час проведення перевірки всупереч вимогам пп.2.3.2 п.2.3 ст.2 Порядку №327, не було достовірно, з посиланням на первинні документи бухгалтерського обліку та інші докази, відображено наявність факту встановленого порушення. Зокрема, не вказано первинних документів, на підставі яких податковим органом визначено суми валових витрат і оподатковуваного (чистого) доходу позивача у 2008, 2009 роках та у Iкв. 2010 року, та встановлено розбіжність з даними декларацій про доходи позивача.

Поряд з цим, досліджені в судовому засіданні книги обліку доходів і витрат фізичної особи підприємця ОСОБА_4 (а.а.с.128-136), структура витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходу позивача за період 2008р. - Iкв. 2010р. (а.а.с.103-104) не підтверджують факту включення позивачем до складу валових витрат в обумовлених періодах витрат на придбання запасних частин для ремонту автотранспортних засобів, амортизаційних відрахувань на основні фонди та коштів, сплачених за списаний у звязку із псуванням товар, у загальному розмірі 24723,17грн.

Крім того, з досліджених у судовому засіданні довідки Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне від 10.12.12010р. №3948/02-Д (а.с.116) та актів звірення розрахунків платника з бюджетом від 27.12.2010р. (а.а.с.117-119) вбачається, що фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 сплачено: внесків на загальнообовязкове пенсійне страхування у сумі 17021,04грн., у т.ч.: у 2008 році 3397,69грн., у 2009 році 12160,00грн., у I кв. 2010 року 1463,35грн.; податку на додану вартість до державного бюджету у сумі 25465,00грн., у т.ч.: у 2008 році 6260,00грн., у 2009 році 14605,00грн., у I кв. 2010 року 4600,00грн. Вказані платежі включені позивачем до складу валових витрат відповідних періодів.

Сплату позивачем податку на додану вартість у сумі 25465,00грн. за період з 01.01.2008р. по 31.03.2010р. підтверджено також і в акті перевірки (стор.4 акта).

Проте вказані платежі до бюджету та пенсійного фонду в загальній сумі 42486,04грн не відображені податковим органом у структурі валових витрат позивача за відповідні періоди (стор. 13-14, 16, 18 акта).

Отже, податковий орган, виключивши зі складу валових витрат фізичної особи підприємця ОСОБА_4 витрати на придбання запасних частин для ремонту автотранспортних засобів, амортизаційні відрахування на основні фонди та кошти, сплачені за списаний у звязку із псуванням товар, у загальному розмірі 24723,17грн. та не включиши до складу таких витрат суми сплачених страхових внесків на загальнообовязкове пенсійне страхування та податку на додану вартість до бюджету у розмірі 42486,04грн., помилково прийшов до висновку про заниження позивачем оподатковуваного доходу за період з 01.01.2008р. по 31.03.2010р. При цьому, факту включення позивачем до складу валових витрат витрат на придбання запасних частин для ремонту автотранспортних засобів, амортизаційних відрахувань на основні фонди та коштів, сплачених за списаний у звязку із псуванням товар, відповідачем суду не доведено.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідачем не надано суду достатніх беззаперечних доказів щодо обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, не доведено правомірності оспорюваних податкових повідомлень-рішень, а тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

При цьому, приймаючи рішення, суд виходить із повноважень, визначених частиною другою статті 162 КАС України, згідно з якими адміністративний позов слід задовольнити шляхом прийняття постанови про визнання протиправними та скасування оспорюваних податкових повідомлень-рішень від 06.10.2010р. №/1, від 16.12.2010р. №/2 повністю, а рішення від 03.09.2010р. №/0 - в частині нарахування податку з доходів фізичних осіб у розмірі 3708,48грн. з огляду на те, що в іншій частині це рішення скасовано рішенням ДПІ у м.Рівне від 01.10.2010р. №42550/25-09 про результати розгляду первинної скарги.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Рівне від 06.10.2010р. №/1, від 16.12.2010р. №/2 повністю, податкове повідомлення-рішення від 03.09.2010р. №/0 у частині нарахування податку з доходів фізичних осіб у розмірі 3708,48грн.

Присудити на користь позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2,83грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дудар О.М.