Справа № 816/1684/15
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/1684/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сич С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко О.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9" до Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

22 травня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9" /надалі - позивач; ТОВ "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9"/ звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області /надалі - відповідач; Лубенська ОДПІ/ про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 31.03.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 31.03.2015 винесене Лубенською ОДПІ за результатами проведеної відповідачем документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9" з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства в частині нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ "Емтіпрод" (податковий номер 38759823) та ТОВ "Мінс Компані" (податковий номер 39154034) за період з 01.09.2014 по 30.09.2014, що набрала форму акта від 24.02.2015 № 234/22-03450436. Вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи висновки акта перевірки від 24.02.2015 № 234/22-03450436 про порушення позивачем вимог пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України. Зазначає, що господарські операції з ТОВ "Емтіпрод" та ТОВ "Мінс Компані" носили реальний характер та відображені в бухгалтерському та податковому обліку на підставі первинних документів бухгалтерського обліку. Вважає, що позивач мав право для реалізації права на податковий кредит з податку на додану вартість, оскільки мав належним чином оформлені податкові накладні та інші документи, ТОВ "Емтіпрод" та ТОВ "Мінс Компані" були належним чином зареєстровані як платники податку на додану вартість та придбані товарно-матеріальні цінності наявні у позивача.

15.06.2015 до суду надійшли письмові заперечення проти позову, в яких відповідач на підтвердження правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення посилається на висновки акта від 24.02.2015 № 234/22-03450436 документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9" з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства в частині нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ "Емтіпрод" (податковий номер 38759823) та ТОВ "Мінс Компані" (податковий номер 39154034) за період з 01.09.2014 по 30.09.2014. Зазначає про безтоварний характер господарських операцій з ТОВ "Емтіпрод" та ТОВ "Мінс Компані". Вказує, що надані до перевірки видаткові накладні, прибуткові ордери та товарно-транспортні накладні оформлені з порушенням вимог законодавства України, за відомостями товарно-транспортних накладних транспортування бітуму в'язкого здійснено насипом, хоча згідно ДСТУ 4044-2001 бітум марки БНД 60/90 є наливною речовиною; ТОВ "Спецпрогрес", яке зазначено перевізником у товарно-транспортних накладних, відсутнє за зареєстрованим місцезнаходженням та у ТОВ "Спецпрогрес" відсутнє у власності нерухоме майно; транспортні засоби, що зазначені у товарно-транспортних накладних, зареєстровані на третіх осіб або взагалі відсутні в базі даних АІС "Автомобіль" ДАІ МВС України; згідно журналу реєстрації виданих доручень встановлено, що доручення на отримання бітуму марки БНД 60/90 від ТОВ "Емтіпрод" та ТОВ "Мінс Компані" позивачем не виписувалося. Пояснює, що у договорах, укладених з ТОВ "Емтіпрод" та ТОВ "Мінс Компані", відсутні дати їх підписання; позивачем не перераховано кошти в рахунок оплати за бітум ТОВ "Мінс Компані" у повному обсязі та кредиторська заборгованість по договору становила 1527379 грн. 20 коп. Крім того, ПАТ "Укртатнафта", яке зазначено в якості виробника у сертифікаті відповідності, не реалізовувало у вересні 2014 року бітум нафтовий дорожній в'язкий БНД 60/90 контрагентам ТОВ "Емтіпрод" та ТОВ "Мінс Компані". Також, посилається на податкову інформацію від 09.12.2014 № 1031/7/26-57-22-01-20 щодо здійснення ТОВ "Емтіпрод" безтоварних операцій з продажу товарів підприємствам-покупцям, які в дійсності не реалізовувалися, а лише полягали в документальному оформленні з метою ухилення від сплати податків та обов'язкових платежів; відсутність ТОВ "Емтіпрод" за зареєстрованим місцезнаходженням; зазначає про анулювання свідоцтва про реєстрацію платником податку на додану вартість, виданого ТОВ "Емтіпрод", та відсутність у власності ТОВ "Емтіпрод" нерухомого майна. Щодо ТОВ "Мінс Компані" посилається на податкову інформацію від 09.12.2014 № 1033/7/26-57-22-01-20, вказує про відсутність ТОВ "Мінс Компані" за зареєстрованим місцезнаходженням та відсутність у власності ТОВ "Мінс Компані" нерухомого майна.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ТОВ "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9", , зареєстроване як юридична особа 21.08.2008, взяте на облік як платник податків Лубенською ОДПІ 23.08.2008 та зареєстроване платником податку на додану вартість з 29.08.2008, свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість № 100136359 від 29.08.2008 /том 1 а.с. 114-119, зворот а.с. 205/.

ТОВ "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9" має право здійснювати наступні види діяльності: 01.50 Змішане сільське господарство, 16.23 Виробництво інших дерев'яних будівельних конструкцій і столярних виробів, 42.99 Будівництво інших споруд, н.в.і.у., 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням, 47.30 Роздрібна торгівля пальним, 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення, 49.41 Вантажний автомобільний транспорт, 56.29 Постачання інших готових страв, 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення, 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель, 42.11 Будівництво доріг і автострад, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців /том 1 а.с. 115/.

У термін з 28.01.2015 по 17.02.2015 посадовими особами Лубенської ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9" з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства в частині нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ "Емтіпрод" (податковий номер 38759823) та ТОВ "Мінс Компані" (податковий номер 39154034) за період з 01.09.2014 по 30.09.2014, за результатами якої складено акт від 24.02.2015 № 234/22-03450436 /том 1 а.с. 13-27/.

За висновками перевірки встановлено порушення позивачем пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за серпень 2014 року в сумі 339418 грн., в тому числі, по взаємовідносинах з ТОВ "Емтіпрод" - в сумі 84855 грн. та ТОВ "Мінс Компані" - в сумі 254563 грн.

31.03.2015 Лубенською ОДПІ на підставі акта перевірки від 24.02.2015 № 234/22-03450436 винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким ТОВ "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9" збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на додану вартість" у сумі 509127 грн., у тому числі: за основним платежем - у розмірі 339418 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - у розмірі 169709 грн. /том 1 а.с. 11/.

Позивач не погодився з податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_1 від 31.03.2015, у звязку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню - рішенню від 31.03.2015 року № НОМЕР_1, суд дійшов наступних висновків.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.п. "а" п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України /у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин/ право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на викладені положення Податкового кодексу України, для отримання права сформувати податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник податку на додану вартість повинен мати належним чином оформлені податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Зважаючи на зміст наведеної норми процесуального права та враховуючи, що вимоги заявленого позову полягають у визнанні нечинним та скасуванні податкового повідомлення-рішення, предметом доказування у даній справі мають бути саме обставини, які свідчать про обґрунтованість чи безпідставність його винесення та наявність чи відсутність порушень позивачем законодавчих приписів, тобто, реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на формування податкового кредиту; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають позивачу право на податковий кредит.

При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції. Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

Це підтверджується також правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у справах, повязаних з визначенням податкових зобовязань з ПДВ та бюджетним відшкодуванням ПДВ, в яких Верховний Суд України звертає увагу на необхідність зясування судами при розгляді справ на те, чи мали операції з придбання та реалізації товарів (послуг) реальний характер, як перевозились і зберігались товари (чиїм транспортом, за чий рахунок, яким є розмір витрат, якою особою виконувались роботи чи надавались послуги, які матеріали використовувалися для виконання робіт), чи були такі операції взагалі можливі з урахуванням оперативності їх проведення та інше.

На підтвердження здійснення господарських операцій з придбання у ТОВ "Емтіпрод" бітуму позивачем надано до суду копію договору купівлі-продажу № 19-09 від 19.09.2014, укладеного між ТОВ "Емтіпрод" (постачальник) та ТОВ "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9" (покупець) /том 1 а.с. 32-33/, за умовами якого постачальник зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити продукцію, а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти і оплатити таку продукцію.

На підтвердження здійснення господарських операцій з придбання у ТОВ "Мінс Компані" бітуму БНД 60/90 позивачем надано до суду копію договору купівлі-продажу № 22-09 від 22.09.2014, укладеного між ТОВ "Мінс Компані" (постачальник) та ТОВ "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9" (покупець) /том 1 а.с. 77-78/, за умовами якого постачальник зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити продукцію, а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти і оплатити таку продукцію.

Умови вказаних договорів є аналогічними.

Так, згідно пункту 1.2 договорів якісні і кількісні характеристики продукції, що є предметом поставки за цим договором, строки поставки продукції за цим договором визначаються у специфікації, що додається до цього договору і є його невід'ємною частиною.

Відповідно до пункту 2.2 договорів постачальник зобов'язаний на кожну партію продукції, що є предметом поставки за цим договором, видати сертифікат, який посвідчує відповідність названої продукції вимогам відповідних стандартів. Пунктами 3.1, 3.2 договорів визначено, що постачальник відвантажує продукцію на адресу покупця за цінами, що визначені чинними прейскурантами постачальника. Дослідні зразки продукції оплачуються покупцем за калькуляцією, розробленою постачальником і погодженою із покупцем. Продукція, що є предметом поставки за цим договором, відвантажується на адресу покупця за рахунок постачальника, ціна доставки входить у вартість продукції.

Згідно специфікації, що є додатком № 1 до договору № 19/09 від 19.09.2014 ТОВ "Емтіпрод" мав поставити позивачу два найменування товару: бітум БНД 60/90 в кількості 30 т та бітум БНД 60/91 в кількості 30 т /том 1 а.с. 34/.

Згідно специфікації, що є додатком № 1 до договору № 22/09 від 22.09.2014 ТОВ "Мінс Компані" мав поставити позивачу бітум БНД 60/90 в кількості 180 т /том 1 а.с. 79/.

ТОВ "Емтіпрод" виписано позивачу податкові накладні, копії яких наявні у матеріалах справи /том 1 а.с. 64-72/:

- № 23 від 19.09.2014 на бітум БНД 60/90 на загальну суму 59398 грн. 08 коп., у тому числі ПДВ - 9899 грн. 68 коп.;

- № 24 від 19.09.2014 на бітум БНД 60/90 на загальну суму 59398 грн. 08 коп., у тому числі ПДВ - 9899 грн. 68 коп.;

- № 25 від 19.09.2014 на бітум БНД 60/91 на загальну суму 50912 грн. 64 коп., у тому числі ПДВ - 8485 грн. 44 коп.;

- № 26 від 19.09.2014 на бітум БНД 60/91 на загальну суму 50912 грн. 64 коп., у тому числі ПДВ - 8485 грн. 44 коп.;

- № 27 від 19.09.2014 на бітум БНД 60/91 на загальну суму 50912 грн. 64 коп., у тому числі ПДВ - 8485 грн. 44 коп.;

- № 32 від 19.09.2014 на бітум БНД 60/90 на загальну суму 59398 грн. 08 коп., у тому числі ПДВ - 9899 грн. 68 коп.;

- № 33 від 19.09.2014 на бітум БНД 60/90 на загальну суму 59398 грн. 08 коп., у тому числі ПДВ - 9899 грн. 68 коп.;

- № 34 від 19.09.2014 на бітум БНД 60/90 та бітум БНД 60/91 на загальну суму 59398 грн. 08 коп., у тому числі ПДВ - 9899 грн. 68 коп.;

- № 35 від 19.09.2014 на бітум БНД 60/91 на загальну суму 59398 грн. 08 коп., у тому числі ПДВ - 9899 грн. 68 коп.

Вказані податкові накладні включені позивачем до реєстру виданих та отриманих податкових накладних за вересень 2014 року /том 1 а.с. 73-74/ та суми податку на додану вартість включені до складу податкового кредиту вересня 2014 року /том 1 а.с. а.с.196-201/.

ТОВ "Мінс Компані" виписано позивачу податкові накладні на бітум БНД 60/90: № 23 від 22.09.2014 на загальну суму 254563 грн. 20 коп., у тому числі ПДВ - 42427 грн. 20 коп.; № 22 від 22.09.2014 на загальну суму 254563 грн. 20 коп., у тому числі ПДВ - 42427 грн. 20 коп.; № 21 від 22.09.2014 на загальну суму 254563 грн. 20 коп., у тому числі ПДВ - 42427 грн. 20 коп.; № 20 від 22.09.2014 на загальну суму 254563 грн. 20 коп., у тому числі ПДВ - 42427 грн. 20 коп.; № 18 від 22.09.2014 на загальну суму 254563 грн. 20 коп., у тому числі ПДВ - 42427 грн. 20 коп.; № 19 від 22.09.2014 на загальну суму 254563 грн. 20 коп., у тому числі ПДВ - 42427 грн. 20 коп., копії яких наявні у матеріалах справи /том 1 а.с. 100-105/.

Вказані податкові накладні включені позивачем до реєстру виданих та отриманих податкових накладних за вересень 2014 року /том 1 а.с. 106-107/ та суми податку на додану вартість включені відповідно до складу податкового кредиту вересня 2014 року /том 1 а.с. а.с.196-201/.

Згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців ТОВ "Емтіпрод" зареєстроване як юридична особа 22.05.2013 та станом на 19.09.2014 мало право на здійснення таких видів діяльності: 46.12 Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами, 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту, 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення, 46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами, 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля, 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування, 73.20 Дослідження кон'юктури ринку та виявлення громадської думки /том 1 а.с. 162-164/.

Згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців ТОВ "Мінс Компані" зареєстроване як юридична особа 28.03.2014 та станом на 22.09.2014 мало право на здійснення виключно таких видів діяльності: 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів, 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення, 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у., 73.20 Дослідження кон'юктури ринку та виявлення громадської думки, 33.12 Ремонт та технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення /том 1 а.с. 159-161/.

Матеріалами справи підтверджено, що свідоцтво платника податку на додану вартість ТОВ "Емтіпрод" № 200151471 від 01.01.2014 анульоване 07.11.2014 /том 1 а.с. 205/. Свідоцтво платника податку на додану вартість ТОВ "Мінс Компані" № 200170947 від 01.05.2014 анульоване 19.11.2014 /том 1 а.с. 205/.

На підтвердження фактичного отримання бітуму БНД 60/90 та бітуму БНД 60/91 від ТОВ "Емтіпрод" позивачем надано до суду копії: рахунку - фактури № 22091 від 22.09.2014 /том 1 а.с. 35/, видаткових накладних /том 1 а.с. 38-46, 234, 236, 239, 243, том 2 а.с. 3, 5, 7, 9/, товарно-транспортних накладних /том 1 а.с. 47-48/, прибуткових ордерів /том 1 а.с. 49-57/, витягу зі звіту матеріально-відповідальної особи про рух цінностей по рах. 22, 205 за вересень 2014 року та квітень 2015 року /том 1 а.с. 58-63/, сертифіката відповідності /том 1 а.с. 37/, паспорта якості /том 1 а.с. 36/, банківської виписки /том 1 а.с. 76/.

На підтвердження фактичного отримання бітуму БНД 60/90 від ТОВ "Мінс Компані" позивачем надано до суду копії: видаткових накладних /том 1 а.с. 82-87/, товарно-транспортних накладних /том 1 а.с. 88-93/, прибуткових ордерів /том 1 а.с. 94-99/, витягу зі звіту матеріально-відповідальної особи про рух цінностей по рах. 22, 205 за вересень 2014 року та квітень 2015 року /том 1 а.с. 58-63/, сертифіката відповідності /том 1 а.с. 80/, паспорта якості № 206 від 11.09.2014 /том 1 а.с. 81/, договору про відступлення права вимоги № 27/10 від 27.10.2014 /том 1 а.с. 109/, банківських виписок /том 1 а.с. 110-113/.

Згідно статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною 1, 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до частини 4 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Досліджуючи надані позивачем до суду копії видаткових накладних, виписаних ТОВ "Емтіпрод" суд встановив, що видаткові накладні за одними та тими самими номерами та датою складення містять відомості про різну номенклатуру товарів, а саме:

- у видатковій накладній № 25 від 19.09.2014 вказано бітум БНД 60/91 /том 1 а.с. 40/, тоді як у видатковій накладній № 25 від 19.09.2014 /том 1 а.с. 236/ - бітум БНД 60/90;

- у видатковій накладній № 26 від 19.09.2014 вказано бітум БНД 60/91 /том 1 а.с. 41/, тоді як у видатковій накладній № 26 від 19.09.2014 /том 1 а.с. 234/ - бітум БНД 60/90;

- у видатковій накладній № 34 від 19.09.2014 вказано бітум БНД 60/90 та бітум БНД 60/91 /том 1 а.с. 45/, тоді як у видатковій накладній № 34 від 19.09.2014 /том 2 а.с. 5/ - бітум БНД 60/90 та бітум БНД 60/90;

- у видатковій накладній № 35 від 19.09.2014 вказано бітум БНД 60/91 /том 1 а.с. 46/, тоді як у видатковій накладній № 35 від 19.09.2014 /том 2 а.с. 3/ - бітум БНД 60/90.

Тобто позивачем надано до суду копії видаткових накладних за одним номером і тим самим номером та датою складення, але з різним найменуванням (номенклатурою) товарів, що в них вказані.

При цьому слід зазначити, що у податкових накладних, виписаних ТОВ "Емтіпрод" /том 1 а.с. 66, 67, 68, 71, 72/, товарно-транспортній накладній № КП3312 від 19.09.2014 /том 1 а.с. 47/ зазначена саме номенклатура товару - бітум БНД 60/91.

Всі видаткові накладні, надані позивачем на підтвердження здійснення господарських операцій з ТОВ "Емтіпрод" та ТОВ "Мінс Компані" у порушення вимог частини 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" не містять обов'язкового реквізиту - посади особи, відповідальної за здійснення господарської операції і правильність її оформлення від одержувача ТОВ "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9".

При цьому, відповідно до пункту 2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996 № 99 /чинної на час виникнення спірних правовідносин, надалі - Інструкція/ сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери (надалі - цінності) відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів.

Пунктом 6 Інструкції передбачено, що довіреність на одержання цінностей від постачальника за нарядом, рахунком, договором, замовленням, угодою або іншим документом, що їх замінює, видається довіреній особі під розписку і реєструється в журналі реєстрації довіреностей.

Разом з тим, позивачем не надано до суду доказів видачі будь-яким особам довіреностей на отримання бітуму від ТОВ "Емтіпрод" та від ТОВ "Мінс Компані", зокрема, журналу реєстрації довіреностей.

Надані позивачем до суду копії прибуткових ордерів /том 1 а.с. 49-57, 94-99/ виписані виключно на бітум дорожній БНД 60/90 та не містять посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, а також особистого підпису або інших даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції - особи, що відвантажила товар, а отже складені з порушенням вимог частини 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Доказів на підтвердження оприбуткування бітуму БНД 60/91 в кількості 30 т, який вказано у податкових накладних, виписаних ТОВ "Емтіпрод" /том 1 а.с. 66, 67, 68, 71, 72/, та товарно-транспортній накладній № КП3312 від 19.09.2014 /том 1 а.с. 47/, позивачем до суду не надано.

Також позивачем не надано до суду сертифіката відповідності на бітум БНД 60/91, хоча бітуми нафтові відносяться до продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні відповідно до вимог Переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні, затвердженого Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики 01.02.2005 N 28 (у редакції наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 06.11.2013 N 1308). Крім того, згідно пункту 2.2 договору купівлі-продажу № 19/09 від 19.09.2014 постачальник зобов'язаний на кожну партію продукції, що є предметом за цим договором, видати сертифікат. який посвідчує відповідність названої продукції вимогам відповідних стандартів або технічних умов.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 3.1 Технічних умов "Бітуми нафтові дорожні в'язкі" ДТСУ 4044-2001 в залежності від значення пенетрації при температурі 25 С бітуми виготовляють таких марок: БНД 40/60, БНД 60/90, БНД 90/130, БНД 130/200.

Бітум БНД 60/91, який вказаний у специфікації до договору № 19/09 від 19.09.2014, укладеного з ТОВ "Емтіпрод" /том 1 а.с. 34/, рахунку-фактурі № 22091 від 22.09.2014 /том 1 а.с. 35/, видаткових накладних /том 1 а.с. 40, 41, 45, 46/, товарно-транспортній накладній № КП 3312 від 19.09.2014 /том 1 а.с. 47/, податкових накладних /том 1 а.с. 66, 67, 68, 71, 72/, відсутній серед марок бітумів, що призначені для застосування як в'яжучий матеріал для будівництва та ремонту конструктивних пластів дорожніх та аеродромних покриттів.

За умовами договору купівлі-продажу № 19/09 від 19.09.2014 та № 22/09 від 22.09.2014 ціна доставки входить у вартість продукції.

Представник позивача у судових засіданнях пояснював, що перевезення товару здійснювалось контрагентами ТОВ "Емтіпрод" та ТОВ "Мінс Компані".

На підтвердження перевезення товару від ТОВ "Емтіпрод" (м. Київ) та ТОВ "Мінс Компані" (м. Київ) позивачем надано до суду копії товарно-транспортних накладних форми № 1-ТН від 19.09.2014 /том 1 а.с. 47,48/ та від 22.09.2014 /том 1 а.с. 88-93/, згідно яких замовником (платником) вказане ТОВ "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9".

Відповідно до приписів розділу І Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 /надалі - Правила № 363/, замовник - вантажовідправник або вантажоодержувач, який уклав з перевізником договір про перевезення вантажів.

Таким чином, за відомостями, зазначеними у товарно-транспортних накладних від 19.09.2014 та від 22.09.2014, особою, яка уклала договір на перевезення вантажів з перевізником, є саме ТОВ "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9", а не ТОВ "Емтіпрод" та ТОВ "Мінс Компані".

Однак, позивачем не надано до суду договорів на перевезення вантажів, укладених з перевізником ТОВ "Спецпрогрес".

Відповідно до пункту 11.1 Правил № 363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Разом з тим, у наданих до суду копіях товарно-транспортних накладних у графі "пункт навантаження" зазначено - м. Кременчук, тобто у графі "пункт навантаження" відсутня повна адреса місцезнаходження пункту навантаження; графи "супровідні документи на вантаж" та "транспортні послуги, які надаються автомобільним перевізником" взагалі не заповнені; у графах "Прийняв водій/експедитор" та "Здав водій/експедитор" відсутні підписи водія/експедитора; відсутні відомості у графах "документи з вантажем", "розвантаження", а також підписи відповідальних осіб за навантаження та розвантаження /том 1 а.с. 47, 48, 88-93/.

Суд зазначає, що Порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, визначено Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства палива та енергетики, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 № 281/171/578/155 (надалі Інструкція).

Відповідно до Розділу 1 Інструкції ця Інструкція встановлює єдиний порядок організації та виконання робіт, пов'язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти (далі - нафта) і нафтопродуктів.

Ця Інструкція поширюється на всі класи, типи, групи і види нафти та типи, марки і види (залежно від масової частки сірки) нафтопродуктів.

Вимоги цієї Інструкції є обов'язковими для всіх суб'єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України (далі - підприємства).

Таким чином, Інструкція поширюється на всі марки нафтопродуктів, у тому числі і бітум, та вимоги вказаної Інструкції є обов'язковими для позивача та його контрагентів, які займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.

Відповідно до п. 5.1.1 Інструкції приймання нафти і нафтопродуктів за кількістю здійснюється відповідно до вимог цієї Інструкції та договорів постачання, купівлі-продажу тощо (далі - договір).

Пунктами 5.4.1-5.4.3 Інструкції встановлено, що перевезення нафтопродуктів автомобільним транспортом здійснюється згідно з Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Мінтрансу України від 14 жовтня 1997 року N 363, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за N 128/2568, та ГОСТ 27352-87 "Автотранспортные средства для заправки и транспортирования нефтепродуктов. Типы, параметры и общие технические требования".

З прибуттям нафтопродуктів до вантажоодержувача в автоцистерні перевіряється наявність і цілісність пломб, технічний стан автоцистерни, відповідність об'єму і густини нафтопродукту в автоцистерні об'єму і густині, зазначеним у товарно-транспортній накладній на відпуск нафтопродуктів (нафти) за формою N 1-ТТН (нафтопродукт) (далі ТТН) (додаток 3), відповідність найменування, марки і виду (залежно від масової частки сірки) нафтопродукту, зазначених у ТТН і паспорті якості на відвантажений нафтопродукт. Відповідність густини нафтопродукту під час відвантаження та приймання визначається після її приведення до температури 20°C відповідно до ГОСТ 3900.

Маса нафтопродукту в автоцистерні визначається зважуванням на автомобільних вагах або об'ємно-масовим методом.

Маса нафтопродуктів, розфасованих у тару, визначається зважуванням на вагах або за трафаретами на тарі (якщо нафтопродукти в заводській упаковці). Про прийнятий нафтопродукт матеріально відповідальна особа складає акт за своїм підписом, підписами водія та представника одержувача чи відправника із зазначенням їх прізвищ і посад.

Підпунктом 7.5.6 п. 7.5 Інструкції передбачено, що відпуск нафти і нафтопродуктів до мір повної місткості та нафтопродуктів, розфасованих до тари, оформлюється ТТН у чотирьох примірниках, з яких:

перший - залишається у товарного оператора вантажовідправника і є первинним документом складського обліку з подальшим здаванням до бухгалтерської служби підприємства;

другий - використовується водієм як перепустка під час виїзду з підприємства, а після виїзду - залишається в охорони підприємства з подальшим здаванням до бухгалтерської служби підприємства;

третій та четвертий - засвідчені підписом представника вантажоодержувача та відміткою про час виїзду з підприємства - передаються перевізнику. При цьому третій примірник є супровідним документом вантажу і після його здавання передається вантажоодержувачу. Четвертий примірник передається експедитору (водію) і є підставою для обліку транспортної роботи.

Бланки ТТН на підприємстві є документами суворої звітності.

При цьому, форма товарно-транспортної накладної № 1-ТТН (нафтопродукт) є додатком № 3 до Інструкції.

Відповідно до п.п. 7.5.7, 7.5.8 п. 7.5 Інструкції ТТН на вивезення нафти або нафтопродуктів автотранспортом вантажоодержувача оформлюється на підставі довіреності вантажоодержувача, а під час постачання вантажовідправником - на підставі подорожнього листа автотранспортного підприємства.

Відпуск нафти або нафтопродуктів здійснюється в день оформлення ТТН за наявності усіх її примірників.

У ТТН оператор зазначає номер резервуара, з якого відпущено нафту або нафтопродукт, розписується в ній і здає для оформлення. У ТТН зазначаються найменування, марка та вид нафти або нафтопродукту, об'єм, маса, густина і температура, за якої визначалась густина, а також дата і час виїзду автоцистерни з підприємства.

Згідно з п. 6.1 Інструкції на всіх підприємствах ведеться облік нафти і нафтопродуктів із записом у журналі реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою N 7-НП (додаток 6) (на НПЗ у спеціальних регістрах складського обліку) для кожного резервуара з відображенням усіх технологічних операцій, що здійснюються кожною зміною.

Для підприємств, укомплектованих для зберігання світлих нафтопродуктів винятково резервуарами місткістю до 100 м3, ведення обліку для кожного резервуара не є обов'язковим. Відображення технологічних операцій ведеться за марками нафтопродукту.

Сторінки журналу нумеруються, шнуруються і скріплюються печаткою та підписом керівника підприємства (організації).

Відповідно до п. 14.4 Інструкції матеріально відповідальні особи підприємств (за винятком НПЗ) ведуть кількісний облік нафти та нафтопродуктів у товарній книзі кількісного руху нафтопродуктів (нафти) за формою N 31-НП (додаток 34), у якій зазначаються надходження і відпуск нафтопродуктів за день, а також їх залишки на кінець дня.

Для посилення контролю за станом приймання, зберігання, відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів матеріально відповідальні особи ведуть журнал обліку надходження нафти і нафтопродуктів за формою N 6-НП і журнал вимірювання нафти і нафтопродуктів у резервуарах за формою N 7-НП.

Згідно п. 14.6 Інструкції кількість нафти і нафтопродуктів, що приймаються для зберігання під час надходження їх залізничним транспортом, визначається на підставі актів приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою N 5-НП, а під час надходження автомобільним транспортом - на підставі ТТН. У разі відсутності нестач понад норми природних втрат допускається оформлення приймання нафтопродуктів за кількістю актами інших форм з використанням автоматичних систем оброблення інформації.

Рух нафти і нафтопродуктів у резервуарах за добу фіксується матеріально відповідальними особами в журналі реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою N 7-НП з урахуванням пункту 14.4 цієї Інструкції. Рух облікових залишків за марками нафти та нафтопродуктів фіксується матеріально відповідальними особами в товарній книзі кількісного руху нафтопродуктів (нафти) за формою N 31-НП, у тому числі окремо щодо кожного власника нафти та нафтопродукту.

Вищезазначені документи обліку мають бути пронумеровані, прошнуровані, засвідчені підписом керівника та печаткою підприємства.

У відповідності до частини 4 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Однак, ТОВ "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9" не надано до перевірки та до суду товарно-транспортних накладних форми № 1-ТТН (нафтопродукт), а також акта матеріально-відповідальної особи за своїм підписом, підписами водія та представника одержувача чи відправника із зазначенням їх прізвищ і посад.

Надані позивачем копії товарно-транспортних накладних складені не за формою товарно-транспортної накладної № 1-ТТН (нафтопродукт) та не містять обов'язкових реквізитів, на підставі яких здійснюється відпуск та приймання нафтопродуктів, оформлені з порушенням вимог наведеної вище Інструкції, а тому не є належними доказами на підтвердження перевезення та фактичного отримання позивачем нафтопродуктів від ТОВ "Емтіпрод" та ТОВ "Мінс Компані".

Позивачем також не надано до суду журналу реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою N 7-НП, книгу кількісного руху нафтопродуктів (нафти) за формою N 31-НП, журналу обліку надходження нафти і нафтопродуктів за формою N 6-НП.

У наданих до суду копіях товарно-транспортних накладних від 19.09.2014 та від 22.09.2014 автомобільним перевізником зазначено ТОВ "Спецпрогрес".

Разом з тим, серед видів діяльності ТОВ "Спецпрогрес" відсутній такий вид діяльності як Вантажний автомобільний транспорт, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців /том 1 а.с. 146-149/.

Крім того, 30.09.2014 до ЄДР було внесено інформацію про відсутність юридичної особи ТОВ "Спецпрогрес" за вказаною адресою /том 1 а.с. 148/.

Слід також зазначити, що згідно відомостей АІС "Автомобіль" ДАІ МВС України, витяги з якого наявні у матеріалах справи /том 1 а.с. 206/, транспортний засіб з номерним знаком 561-42 АЕ, що вказаний у товарно-транспортних накладних № КП 3312 від 19.09.2014, № КП 3402 від 22.09.2014 та № КП 3406 від 22.09.2014, відсутній в базі даних АІС "Автомобіль" ДАІ МВС України. Транспортний засіб з номерним знаком АЕ1817СО, що вказаний у товарно-транспортній накладній № КП 3311 від 19.09.2014 /том 1 а.с. 48/, зареєстрований за ТОВ "Тріо транс". Транспортний засіб з номерним знаком АЕ8479ЕІ, що вказаний у товарно-транспортних накладних № КП 3403 від 22.09.2014 /том 1 а.с. 89/, № КП 3405 від 22.09.2014 /том 1 а.с. 91/, зареєстрований за ОСОБА_3. Транспортний засіб з номерним знаком АЕ0806СЕ, що вказаний у товарно-транспортних накладних № КП 3404 від 22.09.2014 /том 1 а.с. 90/, № КП 3407 від 22.09.2014 /том 1 а.с. 93/, відсутній в базі даних АІС "Автомобіль" ДАІ МВС України.

Суд не бере до уваги копії витягів зі звітів матеріально-відповідальної особи про рух цінностей по рах. 22 та 205 за вересень 2014 року та квітень 2015 року /том 1 а.с. 58-63/, оскільки вказані витяги не є беззаперечним доказом того, що зазначений у них бітум БНД 60/90 отриманий позивачем саме від ТОВ "Емтіпрод" або ТОВ "Мінс Компані".

Копія витягу з Журналу-ордеру та відомості по рах. 205 /том 2 а.с. 22/ не є належним доказом у справі, оскільки взагалі не містить відомостей про бітум.

Згідно копій банківських виписок, позивачем перераховано ТОВ "Распект Лайн" кошти за бітум на підставі договору переуступки боргу від 27.10.2014 в загальному розмірі 293000 грн., у тому числі ПДВ - 48833 грн. 33 коп. /том 1 а.с. 109-113/.

Доказів на підтвердження перерахування позивачем коштів за бітум в сумі 1234379 грн. 20 коп. позивачем до суду не надано, хоча за умовами пункту 4.1 договору купівлі-продажу № 22/09 від 22.09.2014 покупець зобов'язується сплатити за відвантажену продукцію упродовж 30 (тридцяти) робочих днів з моменту отримання продукції.

Згідно інформацій з Реєстру прав власності на нерухоме майно у Реєстрі на нерухоме майно відомості щодо ТОВ "Емтіпрод" та ТОВ "Мінс Компані" відсутні /том 1 а.с. 138, 139/, що свідчить про відсутність у ТОВ "Емтіпрод" та ТОВ "Мінс Компані" основних засобів для здійснення господарської діяльності.

Підпунктом 1.2 п.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 за №168/704 (надалі-Положення) встановлено, що записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Згідно з п.п. 2.4 п.2 Положення первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п.п. 2.16 п. 2 Положення /у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин/ у разі виявлення невідповідності первинного документа вимогам законодавства у сфері бухгалтерського обліку такі документи з письмовим обґрунтуванням передаються керівнику підприємства, установи. До окремого письмового рішення керівника такі документи не приймаються до виконання.

Суд зазначає, що первинні документи, які складені суб'єктами господарської діяльності на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам, та такі що не відповідають сутності і не несуть доказовості відносно змісту здійсненної операції не є документами, які можуть бути підставою для відображення в облікових регістрах бухгалтерського та податкового обліку.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на віднесення податку на додану вартість до складу податкового кредиту можуть створювати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів (робіт, послуг), що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податку.

Враховуючи відсутність належних доказів щодо фактичного виконання умов договорів купівлі-продажу № 22/09 від 22.09.2014 та № 19/09 від 19.09.2014, позивачем не підтверджено реальності господарських операцій з ТОВ "Емтіпрод" та ТОВ "Мінс Компані", що можуть бути об'єктом оподаткування, відтак суд дійшов висновку про відсутність у позивача правових підстав для формування податкового кредиту у вересні 2014 року на загальну суму 339418 грн.

Вищевказане у своїй сукупності свідчить про правомірність висновків контролюючого органу про порушення платником податків вимог п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ "Емтіпрод" та ТОВ "Мінс Компані" на загальну суму 339418 грн.

Досліджуючи питання застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 50 відсотків від суми нарахованого грошового зобов'язання, суд виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно з пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням № НОМЕР_1 від 31.03.2015 до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 169709 грн., тобто у розмірі 50 відсотків від суми нарахованого податкового зобов'язання /том 1 а.с. 11/.

На підтвердження правомірності застосування до позивача податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_1 від 31.03.2015 штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 50 відсотків від суми нарахованого податкового зобов'язання Лубенською ОДПІ надано до суду копію податкового повідомлення - рішення від 11.02.2015 № /том 1 а.с. 156/.

Із письмових заперечень відповідача встановлено, що податкове повідомлення - рішення від 11.02.2015 № НОМЕР_2 не оскаржувалось.

Доказів скасування вказаного податкового повідомлення-рішення до суду не надано.

Таким чином, Лубенською ОДПІ правомірно застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 50 відсотків від суми нарахованого податкового зобов'язання, а саме в сумі 169709 грн.

Підсумовуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 31.03.2015 винесено Лубенською ОДПІ на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачені законодавством України, та з урахуванням всіх обставин, необхідних для прийняття рішення.

Таким чином, позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" розмір судового збору за подання позовних заяв майнового характеру становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 262 від 21.05.2015 /том 1 а.с. 3/.

У зв'язку з відмовою у задоволенні позову, решта суми судового збору в розмірі 4384 грн. 80 коп. (4872 грн. - 487 грн. 20 коп.) підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9" на користь Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9" до Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенське шляхово-будівельне управління № 9" (, Полтавська область, м. Лубни, вул. Радянська, будинок 210, поштовий індекс 37500) на користь Державного бюджету України решту суми судового збору в розмірі 4384 грн. 80 коп. (чотири тисячі триста вісімдесят чотири гривні вісімдесят копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 31 серпня 2015 року.

Суддя С.С. Сич