Справа № 2а-564/09
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2011-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2011 р. Справа № 60203/09/9104

головуючого судді Святецький В.В.

суддів Пліша А.М., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на ухвалу Міжгірського районного суду Закарпатської області від 29 липня 2009 року про закриття провадження в справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Міжгірської селищної ради Закарпатської області про визнання незаконним рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з адміністративним позовом до Міжгірської селищної ради Закарпатської області про визнання незаконним рішення.

Свої позовні вимоги мотивували тим, що згідно договору купівлі-продажу від 23.08.2001 року, укладеного із ВРП Міжгірського лісокомбінату, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить на праві власності будівля їдальні, яка розташована по вул. Добролюбова, 1 в смт. Міжгіря. Для обслуговування зазначеної будівлі вони уклали з Міжгірською селищною радою 11 лютого 2002 року терміном на 4 роки договір оренди земельної ділянки площею 0,1155 га, на якій знаходиться дана споруда. Рішенням від 29.12.2005 року Міжгірська селищна рада продовжила дію договору оренди ще на 5 років. Пунктом 3.2 цього ж рішення селищна рада надала ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дозвіл на викуп даної земельної ділянки. 29.03.2007 року Міжгірською селищною радою прийнято рішення № 22, пунктом 9.2 якого вирішено продати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказану земельну ділянку, укласти договір купівлі-продажу, а також визначено порядок подальшого оформлення права власності на цю земельну ділянку.

Однак, рішенням № 10 від 24.08.2009 року Міжгірська селищна рада вирішила відмінити всі раніше прийняті рішення щодо оренди та продажу позивачам земельної ділянки площею 0,1155 га по вул. Добролюбова, 1 смт. Міжгіря.

Вважаючи рішення Міжгірської селищної ради № 10 від 24.08.2009 року незаконним, позивачі просили визнати нечинним пункт 13.5 зазначеного рішення.

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 29 липня 2009 року провадження в справі закрито з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 157 КАС України.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оскаржили її в апеляційному порядку, оскільки вважають, що ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначають, що відповідно до вимог ст.19Конституції України, ст. ст. 3, 17, 18 КАС України, Закону України « Про місцеве самоврядування» даний спір належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене апелянти просять скасувати ухвалу Міжгірського районного суду Закарпатської області від 29 липня 2009 року про закриття провадження в справі і направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статі 197 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи наявність вищевказаних умов, колегія суддів вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши головуючого суддю, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних міркувань.

Закриваючи провадження в справі суд першої інстанції виходив з того, що спір виник не у звязку із реалізацією субєктом владних повноважень владних управлінських функцій, а при здійсненні розпорядження обєктами нерухомого майна, тобто при здійсненні селищною радою цивільної компетенції, як власника майна.

Проте колегія суддів з такими доводами суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Компетенцію адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ визначено статтею 17 КАС України, згідно п. 1 ч. 1 цієї статті компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень суб'єкта владних повноважень (нормативно правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дій чи бездіяльності у випадках, встановлених законом.

В силу п.1 ч.1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однієї із сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.04.2010 року № 10-рп/2010 положення частини першої статті 143 Конституції України, згідно з якими територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування "вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції", слід розуміти так, що при вирішенні цих питань органи місцевого самоврядування діють як суб'єкти владних повноважень;

- положення пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб'єкти владних повноважень;

- положення пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на "спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності" слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

З огляду на вище наведене суд апеляційної інстанції вважає, що даний спір є публічно-правовим, а тому підлягає розгляду місцевим загальним судом як адміністративним судом.

В силу п.4 ст. 204 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Апеляція підлягає частковому задоволенню, оскільки стаття 199 КАС України містить вичерпний перелік повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції. Даною статтею не передбачено повноважень суду апеляційної інстанції щодо направлення справи на новий розгляд.

Таким чином, ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження в справі слід скасувати, оскільки вона прийнята з порушенням норм процесуального права, а справу направити до цього ж суду для продовження розгляду справи в іншому складі суду.

Керуючись ст.195, ст. 197, п. 3 ч. 1 ст.199, ст. 204, ст.205, ст.206, ст.254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково, ухвалу Міжгірського районного суду Закарпатської області від 29 липня 2009 року в справі № 2-а-564/2009 р. - скасувати, а матеріали справи направити до цього ж суду для продовження її розгляду в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді: М.А. Пліш

ОСОБА_3