Справа № 2а-1109/09/2470
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2011-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2011 р. < Текст >Справа № 16935/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Довгополова О.М., Гуляка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами в місті Львові апеляційну скаргу Контрольно-ревізійного управління в Чернівецькій області на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2009 року у справі за позовом Контрольно-ревізійного управління в Чернівецькій області до управління праці та соціального захисту населення Сокирянської районної державної адміністрації про проведення відображення в обліку заборгованості, усунення порушення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Контрольно-ревізійне управління (надалі-КРУ) в Чернівецькій області звернулось в суд першої інстанції з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення Сокирянської районної державної адміністрації, в якому просить зобовязати провести відображення обліку заборгованості перед Сокирянським управлінням газопостачання та газифікації ВАТ ,,Чернівцігаз в сумі 163315,25 грн. та усунути порушення щодо недоотримання 27 мешканцями сіл Ожеве, Василіка, Волошщкове, Сербичани Сокирянського району та м. Сокиряни субсидій на загальну суму 3925,51 грн..

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2009 року в задоволенні позову відмовлено повністю .

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції КРУ в Чернівецькій області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що постанова судом прийнята з порушенням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що згідно пунктів 7, 8, 9, 10 Закону України ,,Про державну контрольно-ревізійну службу України, контрольно-ревізійному управлінню в Чернівецькій області надано право: - предявляти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень

законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства;

-у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти , одержані підконтрольними установами, за незаконними угодами, без встановлених законом підстав та з порушенням чинного законодавства;

- накладати у випадках , передбачених законодавчими актами , на керівників та інших службових осіб підконтрольних установ адміністративні стягнення;

- звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Таким чином, апелянт вважає, що у випадку невиконання обєктом контролю вимоги органу ДКРС, такі дії слід кваліфікувати як „не виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження та використання активів, а тому орган контрольно-ревізійної служби правомірно звернувся до суду з означеним позовом .

З огляду на викладене апелянт просить скасувати постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2009 року та ухвалити нову постанову, якою зобовязати управління праці та соціального захисту населення Сокирянської районної державної адміністрації виконати вимоги КРУ в Чернівецькій області.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

З огляду на викладене, апелянт вважає постанову незаконною та просить її скасувати та прийняти нову постанову про задоволення його позовних вимог.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Оскільки особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що обєднаним Контрольно-ревізійним відділом у Сокирянському районі та м. Новодністровську проведено ревізію управління праці та соціального захисту населення Сокирянської РДА з питань використання виділених з державного бюджету місцевим бюджетам субвенцій на виплату житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг теплопостачання, водопостачання і водовідведення, квартирної плати, вивезення побутового сміття. Під час ревізії встановлено, що протягом ревізійного періоду до відповідача звернулося 27 мешканців сіл Ожеве, Василівка, Волошкове, Сербичани Сокирянського району та м. Сокиряни за призначенням субсидії на оплату природного газу. Проте, їм було відмовлено в нарахуванні субсидії у звязку із відсутністю укладеного договору між відповідачем та Сокирянським управлінням газопостачання та газифікації ВАТ „Чернівцігаз, внаслідок чого громадяни недоотримали субсидій на загальну суму 3925,51 гривень.

Ревізією встановлено, що послуги по газопостачанню населення у Сокирянському районі здійснюють два підприємства: Сокирянська дільниця Чернівецької філії ДП „Укргазмережі та Сокирянське управління газопостачання та газифікації ВАТ „Чернівцігаз. Між відповідачем та Сокирянською дільницею Чернівецької філії ДП „Укргазмережі укладено договір від 16.01.2008 №05/36 на фінансування пільг та субсидій населенню на оплату природного газу. Однак, між відповідачем та Сокирянським управлінням газопостачання та газифікації ВАТ „Чернівцігаз такий договір не було укладено.

Згідно листа від 23.10.2008 року №218 Сокирянським управлінням газопостачання та газифікації ВАТ „Чернівцігаз за період з 01.07.2007 року по 01.07.2008 року надано пільг при оплаті за газопостачання 7212 громадянам пільгової категорії населення на загальну суму 163315,25 гривень. Вказана заборгованість обліковується по бухгалтерському обліку Сокирянського управління газопостачання та газифікації ВАТ „Чернівцігаз, однак, по бухгалтерському обліку управління праці та соціального захисту населення Сокирянської РДА дана заборгованість не значиться, що на думку позивача є порушенням ч.1 ст.9, ч.1 ст.10 Закону України від 16.07.1999 №996-ХІУ „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

За результатами ревізії листом направлено вимоги щодо вжиття заходів по усуненню фінансових порушень. Данні вимоги відповідачем не виконані.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обрано не належні способи захисту порушеного права, які не відповідають способам, визначеним законом, оскільки в силу ст. 15 Закону України ,,Про державну контрольно-ревізійну службу України відповідач зобовязаний виконувати вимоги КРВ у Сокирянському районі та м. Новодністровську. Тому зобовязання відповідача виконати ці вимоги ще й в судовому порядку не є способом захисту порушеного права, оскільки такі дії відповідні особи зобовязані вчинити на підставі закону і за їх невиконання законодавством визначено певні види відповідальності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 2 Закону України від 26.01.1993 року № 2939-ХІІ ,,Про державну контрольно-ревізійну службу України (надалі Закон № 2939-ХІІ) визначено, що головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Відповідно до ст. 10 Закону № 2939-ХІІ Головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах надається право: 7) пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; 8) у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, одержані підконтрольними установами за незаконними угодами, без встановлених законом підстав та з порушенням чинного законодавства; 9) накладати у випадках, передбачених законодавчими актами, на керівників та інших службових осіб підконтрольних установ адміністративні стягнення; 10) звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Згідно ч.2 ст. 15 Закону № 2939-ХІІ законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що ревізуються.

Виходячи з контексту зазначеної норми Закону, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що способом захисту порушеного права держави є звернення органу контрольно-ревізійної служби до суду в інтересах держави з відповідним позовом до керівників та інших службових осіб підконтрольних установ, які безпідставно отримали та використали державні активи (кошти).

Судом також вірно зазначено, що у відповідності до ст. 15 Закону № 2939-ХІІ обов'язковому виконанню підлягають тільки законні вимоги КРУ.

Методичними рекомендаціями щодо реалізації матеріалів ревізій по окремих видах порушень, затверджених наказом Головного контрольно-ревізійного управління України від 03.03.2008 року № 113 передбачені заходи з реалізації матеріалів ревізії , в тому числі й у разі нецільового використання бюджетних коштів. Згідно даних рекомендацій органи КРУ мають право застосувати до порушника фінансові санкції, притягати посадових осіб до дисциплінарної та адміністративної відповідальності, за наявності підстав для порушення кримінальної справи проти винних осіб передавати матеріали ревізії до правоохоронних органів.

Пунктом 2.1.1 Методичних рекомендацій передбачено, якщо у встановлений термін вимога про усунення виявлених ревізією порушень не виконана, контролюючий орган звертається в установленому порядку до суду щодо стягнення з одержувача бюджетних коштів в дохід відповідного бюджету коштів у сумі, що використана не за цільовим призначенням.

Таким чином, колегія суддів вважає , що в своїх позовних вимогах органи КРУ повинні чітко визначати, які саме дії має вчинити відповідач, а не ставити загальну вимогу щодо виконання вимог КРУ, які є обовязковими до виконання згідно чинного законодавства.

Оскільки позивачем невірно обраний спосіб захисту порушених прав, судом першої інстанції обгрунтовано відмовлено в позові.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

апеляційну скаргу Контрольно-ревізійного управління в Чернівецькій області залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2009 року у справі № 2а-1109/09/2470 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді О.М. Довгополов

ОСОБА_1