Справа № 806/3064/15
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2015 року м. Житомир справа № 806/3064/15

категорія 11.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гуріна Д.М.,

секретар судового засідання Галайба І.Б.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

представник відповідача у судове засідання не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Фідобанк", про скасування постанови,

встановив:

11 серпня 2015 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_3 із позовом до Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції (далі Корольовський ВДВС Житомирського МУЮ), третя особа - Публічне акціонерне товариство "Фідобанк" (далі ПАТ «Фідобанк») про визнання дій неправомірними та скасування постанови від 11 червня 2014 року.

У позовній заяві ОСОБА_3 вказала, що 10 липня 2015 року нею отримано копію постанови від 3 листопада 2014 року ВП №32980000 про стягнення виконавчого збору у сумі 87511 грн 10 коп. у звязку із невиконанням у добровільному порядку судового рішення у строк до 17 червня 2012 року. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що вважає вказану постанову протиправною оскільки рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 19 листопада 2012 року у справі №2-6-229/12 їй було надано відстрочку виконання рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 30 листопада 2011 року на 6 місяців, тобто до 27 грудня 2012 року. Позивач також зазначив, що державним виконавцем не було проведено жодних заходів з примусового виконання рішення суду, як то звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, у тому числі у разі їх перебування у інших осіб або належать боржникові від інших осіб, звернення стягнення на заробітну плату, доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення у боржника і передача стягувачу певних предметів, тощо, а навпаки дії, що були вчинені державним виконавцем визнані судом незаконними, тому вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки виконавчий збір може бути стягнуто за наявності факту вчинення відділом державної виконавчої служби у межах виконавчого провадження заходів примусового виконання рішення, а сам по собі сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, не є достатньою підставою, з якою законодавець повязує стягнення виконавчого збору. Просить скасувати постанову державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби від 3 листопада 2014 року за ВП №32980000 про стягнення виконавчого збору.

Ухвалами Житомирського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила адміністративний позов задовольнити у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки у судове засідання не повідомив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с.28). На минуле судове засідання відповідач надсилав електронною поштою клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із перебуванням у відпустці та на лікарняному державних виконавців які супроводжують вказану справу (а.с.23).

Представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила адміністративний позов задовольнити у повному обсязі, у судовому засіданні пояснила, що банк незадоволений роботою державної виконавчої служби, дії державного виконавця були зведені до того щоб продати квартиру за заниженою ціною, тому банк самостійно відкликав виконавчий лист з виконавчої служби, вважає, що за таких обставин виконавча служба не має права на стягнення з боржника виконавчого збору.

Справа розглядається судом за наявними у ній доказами на підставі положень статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та пояснення представника третьої особи, зясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Корольовському ВДВС Житомирського МУЮ перебувало виконавче провадження ВП №32980000 з виконання виконавчого листа №2-2717/11, виданого 3 квітня 2012 року Корольовським районним судом м.Житомира про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ЕрстеБанк» 109683,65 доларів США (у гривнях станом на 18 травня 2011 року 875111 грн 03 коп.).

11 червня 2012 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №32980000 та направлено її для виконання боржнику та до відома стягувачу (а.с.38).

При відкритті виконавчого провадження постановою від 11 червня 2012 року боржнику надано строк для виконання рішення суду у добровільному порядку до 17 червня 2012 року.

На підставі отриманої довідки з Бюро технічної інвентаризації м.Житомира було встановлено, що за позивачем зареєстровано квартиру ІНФОРМАЦІЯ_1.

19 листопада 2012 року ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира у справі №2-6-229/12 відстрочено виконання рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 30 листопада 2011 року у цивільній справі за позовом ПАТ «ЕрстеБанк» до ОСОБА_3 про стягнення боргу на 6 місяців до 27 грудня 2012 року (а.с.9).

10 грудня 2012 року постановою державного виконавця зупинено виконавче провадження на підставі пункту 13 статті 37 та статті 39 Закону України від 21 квітня 1999 року №606-ХІV "Про виконавче провадження" (далі - Закон України №606-ХІV).

15 січня 2013 року постановою державного виконавця ВП №32980000 поновлено виконавче провадження.

24 січня 2013 року проведено опис та арешт квартири №57, по вул.Пушкінській, 25, у м.Житомирі, про що складено відповідний акт.

25 січня 2013 року державним виконавцем відповідно до вимог статті 13 Закону України №606-ХІV винесено постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні для оцінки вартості квартири.

5 лютого 2013 року експертом подано висновок про вартість квартири АДРЕСА_1.

15 лютого 2013 року до Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ надійшло від ПАТ «ЕрстеБанк» заперечення проти результатів оцінки однокімнатної квартири №57, яка знаходиться за адресою: м.Житомир, вул.Пушкінська, 25.

20 лютого 2013 року державним виконавцем Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ винесено постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні, з метою проведення рецензування висновку про вартість майна.

27 лютого 2013 року експертом подано рецензію на звіт про незалежну оцінку однокімнатної квартири №57, яка знаходиться за адресою: м.Житомир, вул.Пушкінська, 25.

22 березня 2013 року між Корольовським ВДВС Житомирського МУЮ та спеціалізованою торгівельною організацію ПП «ОСОБА_4Ш.» укладено договір №0613077 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна.

Прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна відбулись 9 квітня 2013 року о 8 годині 00 хвилин за участі пяти учасників, одним з яких було запропоновано найвищу ціну у сумі 240000 грн 00 коп., про що державним виконавцем було складено відповідний акт (а.с.18). Кошти у сумі 240000 грн 00 коп. на депозитний рахунок Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ не надійшли.

12 квітня 2013 року ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира у справі №296/3165/13-ц заборонено вчиняти будь-які дії щодо оформлення протоколів, актів про проведення прилюдних торгів та інших дій, повязаних з перереєстрацією квартири АДРЕСА_2 (а.с.16-17).

12 квітня 2013 року Корольовським ВДВС Житомирського МУЮ направлено на адресу ПП «ОСОБА_4Ш.» вимогу про заборону вчиняти будь-які дії щодо оформлення протоколів, актів про проведення прилюдних торгів та інших дій, повязаних з перереєстрацією вищевказаної квартири.

12 квітня 2013 року державним виконавцем Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ винесено постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі пункту 7 статті 37 Закону України №606-ХІV (а.с.13а-14).

18 грудня 2013 року ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира за скаргою ОСОБА_3 на дії головного державного виконавця Корольовського ВДВС Житомирського РУЮ ОСОБА_5 та зобовязання вчинити дії, визнано дії головного державного виконавця Корольовського ВДВС Житомирського РУЮ ОСОБА_5, які виявилися у передачі квартири АДРЕСА_1 на реалізацію на публічні торги, неправомірними. Зобовязано головного державного виконавця Корольовського ВДВС Житомирського РУЮ ОСОБА_5 припинити реалізацію квартири АДРЕСА_1 (а.с.35-37).

3 листопада 2014 року старшим державним виконавцем Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ ОСОБА_6 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 87511 грн 10 коп. (а.с.15).

29 січня 2015 року старшим державним виконавцем Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ ОСОБА_6 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 1 частини 1 статті 47 (за письмовою заявою стягувача) (а.с.43).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України №606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 статті 25 Закону України №606-XIV, у редакції, що діяла на час відкриття виконавчого провадження, було визначено, що Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Отже, виконавчий збір - це санкція за невиконання рішення у добровільному порядку, аналогічної думки притримується і Пленум Вищого адміністративного суду України (пункт 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року №3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби").

При цьому застосування такої санкції як стягнення виконавчого збору можливе за наявності для цього визначених законом підстав.

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 28 січня 2015 року у справі №3-217гс14 та від 6 липня 2015 року у справі №6-785цс15.

Відповідно до частини 1 статті 32 Закону України №606-ХІV заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

У судовому засіданні встановлено, що єдиною виконавчою дією, вчиненою головним державним виконавцем Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ ОСОБА_5 та спрямованою на примусове виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором, було звернення стягнення на квартиру №57 на вул.Пушкінській, 25 у м.Житомирі, яка належить ОСОБА_3, шляхом передачі квартири на реалізацію на публічних торгах.

Однак, ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 18 грудня 2013 року у справі №296/3165/13-ц за скаргою ОСОБА_3 визнано дії головного державного виконавця Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ ОСОБА_5В, які виявилися у передачі квартири №57, по вул.Пушкінській, 25 у м.Житомирі на реалізацію на публічні торги, неправомірними. Зобов'язано головного державного виконавця Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ ОСОБА_5 припинити реалізацію квартири №57, по вул.Пушкінській, 25 у м.Житомирі (а.с.35-37).

У матеріалах справи відсутні докази того, що Корольовським ВДВС Житомирського МУЮ у межах виконавчого провадження ВП№32980000 вчинялись інші заходи примусового виконання рішення окрім звернення стягнення на квартиру боржника.

Таким чином, оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору винесена державним виконавцем всупереч положень частини 2 статті 25 Закону України №606-XIV, оскільки ніяких виконавчих дій з примусового виконання рішення, окрім звернення стягнення на квартиру боржника, які були визнані судом незаконними та не призвели до виконання рішення, а навпаки до відкликання виконавчого документа стягувачем, державний виконавець не вчиняв, тому за таких умов державний виконавець не повинен був приймати оскаржувану постанову.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене, а також те, що відповідач не довів правомірності своїх дій, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.

Керуючись статтями 71, 86, 94, 128, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції від 3 листопада 2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору, прийняту у виконавчому провадженні ВП№32980000.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 182 грн 70 коп. на відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Постанова набирає законної сили у порядку встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.М. Гурін

Повний текст постанови виготовлено: 31 серпня 2015 р.