Справа № 2а-5794/09/1770
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2011-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2011 р. Справа № 3485/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Довгополова О.М., Коваля Р.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами в місті Львові апеляційну скаргу Державної інспекції з контролю за цінами в Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2009 року у справі за адміністративним позовом Відкритого акціонерного товариства ,,Рівнефармація до Державної інспекції з контролю за цінами в Рівненській області про визнання нечинним рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Відкрите акціонерне товариство (ВАТ) ,,Рівнефармація звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної інспекції з контролю за цінами в Рівненській області, в якому просило визнати нечинним рішення № 192 від 06.08.2009 року про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін в частині стягнення необґрунтованої виручки в сумі 4403,73 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 8807,46 грн. .

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2009 року задоволено в повному обсязі та ухвалено визнати нечинним рішення субєкта владних повноважень Державної інспекції з контролю за цінами в Рівненській області від 06 серпня 2009 року за № 192 в частині вилучення необґрунтовано одержаної виручки в сумі 4403,73 грн. та стягнення штрафу в сумі 8807,46 грн..

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Державна інспекція з контролю за цінами в Рівненській області оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення про застосування економічних санкцій до позивача за отримання необґрунтованої виручки в сумі 4403,73 грн. та стягнення штрафу в сумі 8807,46 грн. за період з 12 по 20 лютого 2009 року відповідає вимогам чинного законодавства, а тому постанова суду першої інстанції про скасування вказаного рішення є незаконною та необґрунтованою. Тому апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Оскільки особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що посадовими особами Державної інспекції з контролю за цінами в Рівненській області проведено планову перевірку ВАТ ,,Рівнефармація з питань дотримання державної дисципліни цін на лікарські засоби та вироби медичного призначення, про що складено акт № 386 від 31.07.2009 року.

В акті перевірки зафіксовано порушення вимог постанови КМУ від 17.10.2008 року № 955 "Про заходи щодо стабілізації цін на лікарські засоби і вироби медичного призначення" із змінами, внесеними постановою КМУ від 25.03.2009 року № 333 "Деякі питання державного регулювання цін на лікарські засоби і вироби медичного призначення", а саме: при формуванні та застосуванні відпускних цін на лікарські засоби та вироби медичного призначення для аптечної мережі за Переліком, затвердженим спільним наказом Міністерства охорони здоровя і Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції від 03.12.2001 року № 480/294 із застосуванням завищених постачальницько-збутових надбавок, Товариство у період з 12 по 20 лютого 2009 року отримало необґрунтовану виручку в сумі 4403,73 грн.;

- при формуванні та застосуванні відпускної ціни на лікарські засоби і вироби медичного призначення, що відпускалися державним та комунальним закладам охорони здоровя або придбавалися повністю чи частково за бюджетні кошти за рахунок застосування завищеного розміру постачальницько-збутових надбавок, позивачем у період з 07.11.2008 року по 17.04.2009 року отримана необґрунтована виручка в сумі 3868,50 грн..

На підставі висновків акту перевірки Державною інспекцією з контролю за цінами в Рівненській області прийнято рішення № 192 від 06.08.2009 року про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін та вирішено вилучити у ВАТ ,,Рівнефармація у доход державного бюджету необґрунтовано одержану виручку в сумі 8272,23 грн. та застосувати штраф в сумі 16544,46 грн..

Позивач погодився з рішенням відповідача в частині вилучення необґрунтовано одержаної виручки в сумі 3868,50 грн. та застосування штрафу в сумі 7737 грн., оскарживши при цьому вказане рішення в частині вилучення необґрунтовано одержаної виручки в сумі 4403,73 грн. та застосування штрафу в сумі 8807,46 грн..

Суть спору зводиться до наступного: 17.10.2008 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 955 "Про заходи щодо стабілізації цін на лікарські засоби і вироби медичного призначення", яка набрала чинності з 06.11.2008 року. Даною постановою установлено граничні постачальницько-збутові надбавки та граничні торговельні (роздрібні) надбавки на лікарські засоби і вироби медичного призначення.

Указом Президента України від 3 грудня 2008 року № 1139/2008 дію зазначеної постанови зупинено. 03.12.2008 року Президент України звернувся з конституційним поданням до Конституційного суду України щодо конституційності: постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2008 року № 827 "Про ліквідацію Державної служби лікарських засобів і виробів медичного призначення"; постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2008 року № 837 "Питання здійснення державного контролю якості лікарських засобів"; постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2008 року № 955 "Про заходи щодо стабілізації цін на лікарські засоби і вироби медичного призначення"; постанови Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2008 року № 1022 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2008 року № 837 і від 17 жовтня 2008 року № 955".

Ухвалою Конституційного суду України № 4-у/2009 від 11.02.2009 року відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за вказаним конституційним поданням Президента України.

Відповідно до ч. 6 ст. 52 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" винесення Конституційним Судом України ухвали про відмову у відкритті провадження у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України акта Кабінету Міністрів України, ухвали про припинення конституційного провадження у справі або визнання акта Кабінету Міністрів України таким, що відповідає Конституції України, відновлює дію цього акта.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвала Конституційного суду України від 11.02.2009 року була опублікована у "Віснику Конституційного Суду України" № 1/2009 від 15.03.2009 року та друкованому засобі масової інформації "Урядовий кур'єр" від 20.02.2009 року № 31. На офіційному сайті Конституційного Суду України в період з 11.02.2009 року по 19.02.2009 року вказана ухвала розміщена не була.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що про наявність ухвали Конституційного Суду України № 4-у/2009 від 11.02.2009 року позивач міг дізнатися лише 20.02.2009 року, тобто після розміщення повідомлення в газеті "Урядовий кур'єр" від 20.02.2009 року № 31.

Виходячи із конституційного принципу щодо гарантування державою можливості ознайомлення осіб про наявні у них права та обовязки, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач міг дізнатися та дізнався про покладений на нього державою обов'язок щодо необхідності застосування постанови КМУ № 955 від 17.10.2008 року лише після опублікування ухвали Конституційного Суду України від 11.02.2009 року № 4-у/2009 у засобах масової інформації, а тому в діях позивача відсутня вина щодо незастосування положень вказаної постанови КМУ від № 955.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

В силу ч.3 ст. 50 Закону "Про Конституційний Суд України"( в редакції до 19.03.2009 року) прийнята Конституційним Судом України на його засіданні процесуальна ухвала про відмову у відкритті провадження у справі в Конституційному Суді України є остаточною.

Таким чином, дія постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2008 року № 955 "Про заходи щодо стабілізації цін на лікарські засоби і вироби медичного призначення" відновлена з 11 лютого 2009 року, а тому виручка, отримана позивачем внаслідок порушенням вимог вказаної постанови за період з 11 лютого по 20 лютого 2009 року є необґрунтованою.

Відповідно до ст. 14 Закону України від 03.12.1990 року N 507-XII "Про ціни і ціноутворення" вся необґрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін підлягає вилученню в дохід відповідного бюджету залежно від підпорядкованості підприємства, організації. Крім того, в позабюджетні фонди місцевих рад стягується штраф у двократному розмірі необґрунтовано одержаної суми виручки.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає правомірним рішення відповідача про вилучення у позивача необґрунтовано одержаної виручки, оскільки факт отримання виручки понад встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2008 року № 955 є обєктивним і не залежить від наявності чи відсутності вини субєкта господарювання.

Разом з тим, колегія суддів визнає вірними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо неправомірності стягнення штрафу у двократному розмірі необґрунтовано одержаної суми виручки.

Відповідно до частини 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно статті 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до субєктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення субєкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Статтею 239 Господарського кодексу України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до субєктів господарювання адміністративно-господарські санкції, серед яких і адміністративно-господарський штраф.

Адміністративно-господарський штраф визначається законом як грошова сума, що сплачується субєктом господарювання до відповідного бюджету в разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності (частина перша статті 241 Господарського кодексу України).

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що до 20.02.2009 року позивач не знав та не міг знати про наявність ухвали Конституційного Суду України № 4-у/2009 від 11.02.2009 року, що виключає застосування до нього адміністративно-господарської санкції у виді штрафу, оскільки застосування такої санкції можливе лише за наявності вини в порушенні встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу п.4 ч.1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Оскільки суд першої інстанції при винесенні постанови допустився помилки в частині скасування рішення відповідача щодо стягнення необґрунтовано отриманої виручки, апеляційна скарга в цій частині підлягає задоволенню.

В решті постанова суду першої інстанції, а саме в частині скасування рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Рівненській області від 06 серпня 2009 року за № 192 в частині стягнення штрафу в сумі 8807,46 грн.є законною та обгрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст. 196, п. 3 ч. 1 ст.198, ст. 202, ст.205, ст.207, ст.254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

апеляційну скаргу Державної інспекції з контролю за цінами в Рівненській області задовольнити частково.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2009 року у справі № 2а-5794/09/1770 в частині визнання нечинним рішення субєкта владних повноважень Державної інспекції з контролю за цінами в Рівненській області від 06 серпня 2009 року за № 192 в частині вилучення необгрунтованої виручки в сумі 4403,73 грн. скасувати та прийняту нову постанову про відмову в задоволенні позову Відкритого акціонерного товариства ,,Рівнефармація в цій частині позовних вимог.

В решті Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2009 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді О.М. Довгополов

ОСОБА_1