Справа № 2а-1951/09
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2011-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2011 р. < Текст >Справа № 23520/10/9104

Львівського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів :

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Коваля Р.Й., Гуляка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами в місті Львові апеляційну скаргу управління Держкомзему у Дубенському районі Рівненської області на постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05 березня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель у Рівненській області про визнання нечинним рішення, -

В С Т А Н О В И В :

11 грудня 2009 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом в якому просив визнати нечинною постанову Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель у Рівненській області № 52 від 25 листопада 2009 року про притягнення його адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн..

Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05 березня 2010 року позов задоволено, визнано нечинною та скасовано оскаржену постанову відповідача.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, управління Держкомзему у Дубенському районі Рівненської області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного зясування фактичних обставин справи.

В скарзі зазначає, що будь-які документи, які б посвідчували право на використання земельної ділянки в голови СВК ,,Правда ОСОБА_1 відсутні, що є порушенням вимог ст.ст. 125-126 Земельного кодексу України та за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 53-1 КУпАП. Тому вважає правомірним притягнення позивача до адмінвідповідальності.

З огляду на викладене, позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статі 197 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Оскільки особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що 25 листопада 2009 року старшим державним інспектором з контролю за використанням і охороною земель Рівненської області винесена постанова № 52 про накладення адміністративного стягнення на голову СВК ,,Правда ОСОБА_1С у виді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення адмінправопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП як самовільний захват землі.

Підставою для винесення постанови став протокол № 005552 від 19 листопада 2009 року, в якому зафіксовано, що голова СВК ,,Правда ОСОБА_1 самовільно зайняв земельну ділянку площею 3,14 га шляхом посіву зернових культур на території Малосадівської сільські ради за відсутності документів, які б посвідчували право користування земельною ділянкою. Земельна ділянка на праві приватної власності належала (померлій) ОСОБА_2.

З матеріалів справи суд вбачає, що 26.01.2005 року між Малосадівською сільською радою (орендодавець) та СВК ,,Правда(орендар) був укладений договір оренди земельної ділянки площею 3,51га строкам на 1 рік. Дана земельна ділянка належала на праві приватної власності ОСОБА_2 ( померла в січні 2004 року, а/з № 1 від 03.01.2004 року), на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія IV РВ №001193 та не була належним чином переоформлена спадкоємцями.

22.01.2007 року між Малосадівською сільською радою (орендодавець) та СВК ,,Правда(орендар) був укладений новий договір оренди земельної ділянки площею 3,51га строкам на 1 рік, яка належала ОСОБА_2.

03.10.2008 року головою Дубенської районної державної адміністрації прийнято

розпорядження №492 про передачу СВК ,,Правда в оренду 34-х не витребуваних (не переоформлених) земельних часток, однією з яких являється земельна ділянка померлої ОСОБА_2 та встановлена орендна плата в розмірі 37159,47 грн..

Однак, голова СВК ,,Правда на неодноразові вимоги райдержадміністрації договорів оренди невитребуваних земельних ділянок з райдержадміністрацією не уклав. Згідно зі статтею 13 Закону України ,,Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської (селищної), міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання її власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається в договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відомо їх місцезнаходження.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1277 Цивільного кодексу України, лише у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, спадщина визнається від умерлою в судовому порядку за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

У тих же випадках, коли земельна ділянка є невитребуваною, відповідно до пункту 12 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 лютого 2004 року № 122, нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки передаються в розпорядження сільських, селищних, міських рад чи райдержадміністрацій з метою надання їх в оренду.

Згідно з пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади, тобто відповідні районні державні адміністрації.

Згідно з ст. 211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Статтею 1 Закону України ,,Про державний контроль використанням та охороною земель визначено, що самовільне зайняття земельної ділянки, це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання в оренду.

Відповідно до ст.53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення самовільне зайняття земельної ділянки тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що голова СВК ,,Правда ОСОБА_1 фактично використовував невитребувану земельну ділянку площею 3,14 га, яка належала померлій ОСОБА_2, за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання в оренду, тобто самовільно зайняв вказану земельну ділянку.

За таких обставин колегія суддів вважає, що голова СВК ,,Правда ОСОБА_1 правомірно притягнений до адмінвідповідальності за ст.53-1 КУпАП за самовільне зайняття земельної ділянки.

Суд першої інстанції належної оцінки наведеним обставинам справи не надав, а тому дійшов помилкового висновку про відсутність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП.

Крім того, висновки суду першої інстанції про порушення відповідачем вимог ст. 268 КупАП також є хибними, оскільки під час складання протоколу позивач був повідомлений про дату час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу п.4 ч.1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання. Оскільки суд першої інстанції при винесенні постанови допустився помилки в частині застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів визнає правильним апеляційну скаргу задовольнити, скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 183-3, п. 3 ч. 1 ст.198, ст. ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу управління Держкомзему у Дубенському районі Рівненської області задовольнити.

Постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05 березня 2010 року у справі № 2-а-126/2010 скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель у Рівненській області про визнання нечинним рішення.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Р.Й. Коваль

ОСОБА_3