Справа № 2а-6664/09/2270
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2011-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2011 р. Справа № 86499/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Довгополова О.М., Гуляка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами в місті Львові апеляційну скаргу Хмельницької міжрайонної державної податкової інспекції Хмельницької області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2009 року у справі за адміністративним позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ,,Коричинецьке до Хмельницької міжрайонної державної податкової інспекції Хмельницької області про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю (СТОВ) ,,Коричинецьке звернулося до суду з адміністративним позовом до Хмельницької міжрайонної державної податкової інспекції (МДПІ) Хмельницької області, в якому просить визнати частково нечинним податкове повідомлення-рішення №/0 від 15 червня 2009 року.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2009 року позов задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Хмельницька МДПІ подала апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою доводи податкового органу про те, що у випадку відсутності первинної транспортної документації, яка підтверджує отримання послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом (товарно-транспортних накладних), платник податку не має підстав для віднесення таких витрат до складу валових витрат, а сум ПДВ до податкового кредиту.

З огляду не викладене, апелянт просить скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2009 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Оскільки особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно Свідоцтва про державну реєстрацію серії А00№ 23 та довідки з ЄДРПОУ позивач є сільськогосподарським товариством, видом діяльності якого є змішане сільське господарство: вирощування культур у поєднанні з тваринництвом, виробництво хліба та хлібобулочних виробів, оптова торгівля зерном та кормами для тварин.

До 01.01.2009 року позивач застосовував спеціальні режими оподаткування податком на додану вартість відповідно до п.п. 11.21 та 11.29 Закону України ,,Про податок на додану вартість, а з 01.01.2009 року перейшов на спеціальний режим оподаткування відповідно до п.81 ст.8 Закону України ,,Про податок на додану вартість.

За наслідками проведеної планової виїзної перевірки СТОВ ,,Коричинецьке з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2007 року по 31.03.2009 року Хмельницькою МДПІ складено акт № 374/23/03788187 від 03.06.32009 року.

На підставі висновків акту перевірки Хмельницькою МДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № /0 від 15 червня 2009 року, яким визначено податкове зобовязання з податку на додану вартість в сумі 76053, 0 грн., з яких 50702,0 грн. основного платежу та 25351,0 грн. штрафних (фінансових) санкцій, яке оскаржується позивачем в частині основного платежу в сумі 50324,0 грн. та штрафних санкцій в сумі 25162,0 грн..

Висновки податкового органу базуються на ому, що позивачем в порушення вимог п.1.4 ст.1. п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України ,,Про податок на додану вартість занижено податку на додану вартість на суму 50702,0 грн. у звязку з віднесенням до податкового кредиту звітних періодів податку на додану вартість по господарських операціях з поставки нафтопродуктів відповідно до нікчемного договору № 20/03-3 від 26.03.2008 року, укладеного з ТОВ ,,Транс-Нафта Сервіс.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем правомірно віднесено до складу податкового кредиту суми ПДВ в розмірі 50324,0 грн. по господарських операціях з поставки нафтопродуктів відповідно до укладеного з ТОВ ,,Транс-Нафта Сервіс договору, а тому податкове повідомлення-рішення в частині нарахування податкового зобовязання по ПДВ в сумі 50324,0 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 25162,0 грн. є незаконним.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Пунктом 1.7 статті 1 Закону України від 03.04.1997року № 168/97-ВР ,,Про податок на додану вартість (чинного на час виникнення даних спірних правовідносин) визначено, що податковим кредитом є сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобовязання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 ст. 7 цього Закону встановлено, що податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Згідно підпункту 7.3.1 пункту 7.3 ст. 7 Закону № 168/97-ВР датою виникнення податкових зобовязань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Відповідно до положень підпункту 7.4.1 пункту 7.4 ст. 7 Закону № 168/97-ВР податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8 цього Закону, протягом такого звітного періоду у звязку з:придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не дозволяється включення до податкового кредиту, згідно з п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону, суми сплаченого (нарахованого) податку у звязку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно п.п.7.5.1 Закону № 168/97-ВР датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Право на нарахування податкового кредиту обумовлюється наявністю факту придбання платником податку товарів, робіт, послуг, основних фондів, нематеріальних активів, в ціні яких платником податку-покупцем сплачений (нарахований) податок на додану вартість.

Таким чином, платник податку - покупець має право збільшити валові витрати після оприбуткування товарів за обовязкової умови, що зазначені витрати сплачені (нараховані) у звязку з підготовкою, організацією, і веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) та охороною праці та використані ним з господарській діяльності.

За змістом підпункту 7.7.1 ст.7 Закону № 168/97-ВР сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобовязання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду. При відємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має відємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого відємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок відємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (підпункт 7.7.2 ст. 7 Закону № 168/97-ВР).

Відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України ,,Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні фінансова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий примірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку. Частиною 1 ст. 9 зазначеного Закону передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Приписами ст.1 Закону України ,,Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.

Виходячи з системного аналізу наведених норм, колегія суддів приходить до висновку, що основною підставою для віднесення витрат з придбанням товарів (послуг) до складу валових витрат та сум ПДВ до податкового кредиту є факт реального придбанням товарів (послуг та безпосередній звязок витрат на оплату цих товарів (послуг) з господарською діяльністю платника податків, що передбачає використання у власній господарській діяльності придбаних товарів (послуг) або ж призначення останніх для такого використання.

Судом першої інстанції досліджено первині документи та встановлено, що на виконання умов договору № 20/03-3 від 26.03.2008 року постачальник - ТОВ ,,Транс-Нафта Сервіс в період з березня по жовтень 2008 року здійснило поставку позивачеві дизельного пального виробництва ВАТ ,,Лукойл - Одеський нафтопереробний завод на загальну суму 301944,0 грн. на умовах СРТ - склад позивача в с.Коричинці. Вантажовідправником та одночасно перевізником дизельного пального відповідно до товарно-транспортних накладних є ТОВ ,,Транс-Нафта Сервіс.

Факт поставки дизельного пального підтверджено дослідженими в судовому засіданні видатковими накладними, податковими накладними, товарно-транспортними накладними на кожен факт поставки, сертифікатом відповідності №513161 серії ДЕ, журналом складського обліку, рахунком 20/3 «пальне». Придбане дизельне пальне позивач використав у власній господарській діяльності, що підтверджується рахунком 91/3 «затрати».

Факт оплати позивачем отриманого дизельного пального підтверджується актом про результати планової перевірки № 374/23/03788187 від 03.06.2009 року та платіжними дорученнями.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достовірно встановив факт реальності господарських операції з поставки дизельного пального та використання позивачем придбаного пального у власній господарській діяльності, а тому віднесення позивачем , а тому прийшов до вірного та обґрунтованого висновку про правомірність віднесення позивачем сум ПДВ по вказаних господарських операціях в розмірі 50324,0 грн. до складу податкового кредиту.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст.254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

апеляційну скаргу Хмельницької міжрайонної державної податкової інспекції Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2009 року у справі № 2-а-6664/09/2270 без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Святецький

Судді О.М. Довгополов

ОСОБА_1