Справа № 817/731/15
Суддя: Бондарчук І.Ф.
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Кравчук Т.О.
Суддя-доповідач:Бондарчук І.Ф.
УХВАЛА

іменем України

"25" серпня 2015 р. Справа № 817/731/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Бондарчука І.Ф.

суддів: Моніча Б.С.

Хаюка С.М.,

при секретарі Лялевич С.С. ,

за участю позивача, представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "24" червня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління МВС України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку ,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року позивач звернувся з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Управління МВС України в Рівненській області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства внутрішніх справ України №2602 о/с від 17.12.2014 року в частині звільнення полковника міліції ОСОБА_3, який перебуває в розпорядженні Міністерства внутрішніх справ за посадою начальника Управління МВС України в Рівненській області; визнати протиправним та скасувати Наказ Управління МВС України в Рівненській області №429 о/с від 19.12.2014 року «Про оголошення наказу МВС України від 17.12.2014 № 2602 о/с» в частині оголошення про звільнення полковника міліції ОСОБА_3, який перебуває в розпорядженні Міністерства внутрішніх справ за посадою начальника Управління МВС України в Рівненській області; поновити ОСОБА_3 в органах внутрішніх справ в розпорядження Міністерства внутрішніх справ України за посадою начальника Управління МВС України в Рівненській області; стягнути з Управління МВС України в Рівненській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за період з 02.12.2014 року по день прийняття рішення по справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він був незаконно звільнений з органів внутрішніх справ з розпорядження Міністерства внутрішніх справ за посадою начальника Управління МВС України в Рівненській області, оскільки перебуваючи на лікарняному та у відпустці він , не був повідомлений належним чином про початок проведення перевірки відповідно до Закону України «Про очищення влади в Україні», а тому строк подання ним заяви про згоду на здійснення люстраційної перевірки не розпочався. Вказав, що проведення перевірки осіб, які перебувають в розпорядженні Міністерства внутрішніх справ України не передбачено в жодному нормативному документі, а тому позивач не підпадає під таку перевірку взагалі.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду 24 червня 2015 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано Наказ Міністерства внутрішніх справ України №2602 о/с від 17.12.2014 року в частині звільнення полковника міліції ОСОБА_3, який перебуває в розпорядженні Міністерства внутрішніх справ за посадою начальника Управління МВС України в Рівненській області.

Визнано протиправним та скасовано Наказ Управління МВС України в Рівненській області №429 о/с від 19.12.2014 року «Про оголошення наказу МВС України від 17.12.2014 № 2602 о/с» в частині оголошення про звільнення полковника міліції ОСОБА_3, який перебуває в розпорядженні Міністерства внутрішніх справ за посадою начальника Управління МВС України в Рівненській області.

Поновлено ОСОБА_3 в органах внутрішніх справ в розпорядження Міністерства внутрішніх справ України за посадою начальника Управління МВС України в Рівненській області

Стягнуто з Управління МВС України в Рівненській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за період з 02.12.2014 року по 24.06.2015 року в сумі 44602 (сорок чотири тисячі шістсот дві) гривні 82 коп.

Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_3 в органах внутрішніх справ та стягнення середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, Міністерство внутрішніх справ України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст.195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції покликався на те, що враховуючи встановлений факт необізнаності позивача про початок проведення перевірки та її результати, звільнення ОСОБА_3 згідно з частиною третьою статті 4 Закону України «Про очищення влади» від 16.09.2014 року №1682-УІІ та пунктом 62 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ проведено з порушенням встановленої Законом України «Про очищення влади» процедури, а тому є неправомірним.

Колегія суддів не погоджується з наведеним висновком, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_3 з 1981 року по 2005 рік проходив службу в органах внутрішніх справ України. Звільнений в червні 2005 року з посади першого заступника начальника УМВС - начальника УБОЗ УМВС України в Івано-Франківський області у відставку за вислугою років.

Наказом МВС України від 25.04.2014 року №713о/с По особовому складу ОСОБА_3 був прийнятий знову на службу в органи внутрішніх справ, зарахований в кадри МВС України зі спеціальним званням «полковник міліції» та призначений начальником Управління МВС України в Рівненській області (підстава заява ОСОБА_3 від 26.03.2014 року та висновок МВС України від 18.04.2014 року).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.10.2014 року №1980о/с «По особовому складу», відповідно до п. 21 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ позивач був звільнений з посади начальника Управління МВС України в Рівненській області та зарахований у розпорядження Міністерства внутрішніх справ за посадою начальника Управління МВС України в Рівненській області.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.10.2014 року №2036о/с «По особовому складу», згідно пункту 52 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ позивачу була надана чергова відпустка за 2014 рік терміном на 19 днів.

Наказами Міністерства внутрішніх справ України від 03.11.2014 року №2294о/с «По особовому складу» та від 13.11.2014 року №2390о/с «По особовому складу», внаслідок перебування позивача на стаціонарному та амбулаторному лікуванні під час знаходження у черговій відпустці позивачу продовжувався строк перебування у черговій відпустці за 2014 рік до 02.12.2014 року.

Представником відповідача надано листи від 20.11.2014 року №3/2-3328 та від 05.12.2014 року №3/2-3503, якими Управління МВС України в Рівненській області направляло до МВС України довідки про тимчасову непрацездатність та рапорти ОСОБА_4 для продовження перебування його у черговій відпустці за 2014 рік.

Наказом МВС України від 17.12.2014 року №2602 о/с По особовому складу згідно з частиною третьою статті 4 Закону України «Про очищення влади» від 16.09.2014 року №1682-VІІ та пунктом 62 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ ОСОБА_3 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із постановленням на військовий облік).

Відповідно до витягу з наказу від 19.12.2014 року №429 о/с" По особовому складу "було оголошено наказ МВС України від 17.12.2014 року №2602 о/с про звільнення з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із постановленням на військовий облік) ОСОБА_4

Крім того встановлено, що у період , в який позивач перебував у відпустці та на лікарняному, набув чинності Закон України «Про очищення влади» від 16.09.2014 року, яким було запроваджено заборону для окремих фізичних осіб обіймати певні посади (перебувати на службі) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

На виконання Закону України «Про очищення влади» від 16.09.2014 року, розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року №1025-р про затвердження плану проведення перевірок відповідно до Закону «Про очищення влади», Постанови Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року №563 про порядок проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону «Про очищення влади», Наказом Міністерства внутрішніх справ від 14.11.2014 року №12229 «Про організацію виконання вимог Закону України «Про очищення влади» в Міністерстві внутрішніх справ було розпочато проведення перевірки щодо достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьої і четвертою статті першої Закону України «Про очищення влади» стосовно осіб рядового і начальницького складу апарату Міністерства внутрішніх справ з 17.11.2014 року по 15.01.2015 року.

Даний Наказ МВС України від 14.11.2014 року №12229 «Про організацію виконання вимог Закону України «Про очищення влади» було оприлюднено на сайті МВС України 18.11.2015 року. До переліку посад щодо яких здійснюються заходи з люстрації було включено також посади начальницького складу органів внутрішніх справ. Застосування люстрації здійснювалось за наслідками проведення перевірки, графік та порядок проведення якої затверджений за поданням Міністерства юстиції України.

Вказаними нормами передбачено обов'язок подання особою, яка підлягає перевірці у десятиденний строк з дня початку проведення перевірки власноручно написану заяву про те, що до неї не застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 Закону, про згоду на проходження перевірки та оприлюднення відомостей щодо неї за відповідною формою.

Представник відповідачів зазначив, що відповідну заяву позивач не подав, будь яких доказів, які б підтверджували продовження терміну його перебування на лікарняному та його бажання продовжити відпустку ані до Міністерства внутрішніх справ України ані до Управління МВС України в Рівненській області позивачем надано не було, а відправлення таких доказів факсимільним зв'язком відповідачі вважають неналежним способом повідомлення.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що такі висновки відповідачів спростувались дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи , що під час перебування у відпустці позивач певний час знаходився на лікарняному, що в свою чергу надає право позивачу продовжувати термін перебування у відпустці на відповідний період. Так з початку відпустки - 07.10.2014 року та закінчення лікування під час відпустки - по 23.12.2014 року, ОСОБА_3 використано з 19 днів чергової відпустки 10 днів. Залишок відпустки станом на 23.12.2014 року - 9 днів.

Відповідно до Розрахунку днів відпустки та лікування, що додано до адміністративного позову дата виходу позивача з відпустки мала б бути 17 січня 2015 року, але не як 2 грудня 2014 року, як стверджували відповідачі. Надані позивачем відповідні документи (рапорти, листки непрацездатності, супровідні листи УКЗ УМВС на адресу ДКЗ МВС, довідкові матеріали з ПАТ Укртелеком, фельд'єгерської служби м. Рівне, ФОП Станкевич, тощо) які підтверджують фактичне місцеперебування ОСОБА_3 в даний період.

Так, з додатку до листа-відповіді ДКЗ на ДЮЗ МВС від 11.06.2015 року (вих. № 6/1/1-4746) встановлено, що в ньому відсутні оригінали рапорту позивача від 17.11.2014 року та листок непрацездатності №1006, які, в свою чергу, є додатками до листа УКЗ УМВС від 20.11.2014 року (вих. №3/2-3328), що доставлені фельд'єгерською службою м. Рівне в ДКЗ МВС 24.11.2014 року. Кількість листків-додатків, що надані суду від 20.11.2014 року до вих. №3/2-3328 при цьому залишилася незмінною. Однак, повторюється рапорт від 25.10.2014 року та листок непрацездатності №1006 (перший курс лікування ОСОБА_3.). На рапорті (дублікаті) від 25.10.2014 року виконавцем в ДКЗ МВС «від руки» в графі 2 визначено продовжено терміну: першого курсу лікування - до 07.11.2014 року, а не до 02.12.2014 року, другого курсу лікування вже до 17.11.2014 року.

Встановлено, що під час лікування матеріали (крім факсових підтверджень) для продовження відпустки були направлені Начальнику Департаменту кадрового забезпечення МВС України, що підтверджується листом Управління кадрового забезпечення УМВС України в Рівненській області вих. № 3/2-3328 від 20.11.2014 року (про направлення та отримання оригіналів цих документів підтверджується листом відділу ГУ ДФСУ в м. Рівному від 13.05.2015 року №238).

По завершенню лікування, 05 грудня 2014 року позивачем було подано Міністру внутрішніх справ України рапорт про продовження відпустки на відповідний термін.

Вказаний рапорт було отримано, а матеріали для продовження відпустки були направлені Начальнику Департаменту кадрового забезпечення МВС України, що підтверджується листом Управління кадрового забезпечення УМВС України в Рівненській області вих. № 3/2-3503 від 05.12.2014 року (про направлення оригіналів цих документів підтверджено листом відділу ГУ ДФСУ в м. Рівному від 13.05.2015 року №238).

В цей час, 17 грудня 2014 року наказом МВС України № 2602 о/с «По особовому складу» Позивача було звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил (з постановкою на військовий облік) та 19 грудня 2014 року Управлінням МВС України в Рівненській області було прийнято Наказ № 429 о/с «Про оголошення наказу МВС України від 17.12.2014 року №2602 о/с».

Надаючи правову оцінку відносинам, колегія суддів зазнає наступне.

Згідно із частиною першою статті 18 Закону України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року № 565-XII (зі змінами та доповненнями), порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Порядок звільнення зі служби визначено розділом VII Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114.

Накази, якими позивача було звільнено зі служби, прийняті на підставі пункту 62 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та частини третьої статті 4 Закону України «Про очищення влади».

Так, згідно пункту 40 Положення особа начальницького складу може зараховуватися в розпорядження органу внутрішніх справ на строк не більше 15 діб. У виняткових випадках, пов'язаних з особливими обставинами, перебування в розпорядженні органу внутрішніх справ понад 15 діб, але не більше двох місяців. До цього строку не зараховуються періоди перебування в установлених цим Положенням відпустках (крім відпусток по вагітності, родах і догляду за дитиною), на лікуванні (обстеженні) у лікувальних закладах.

Подальше просування по службі позивача після закінчення строків перебування у розпорядженні повинно було відбуватися з дотриманням вимог пункту 40 Положення, а саме йому повинно бути запропоновано посаду рівнозначну "раніше займаній (за наявності такої), з урахуванням стану здоров'я, підготовки і досвіду служби.

Згідно Переліку № 2, затвердженого наказом МВС від 30.06.2011 №378 Про затвердження номенклатури посад щодо призначення, переміщення, звільнення осіб рядового і начальницького складу та працівників органів внутрішніх справ» посади начальників управлінь МВС в областях належать до посад керівного складу органів внутрішніх справ призначення та звільнення з яких здійснюються виключно правами Міністра внутрішніх справ

Відповідно до пункту «а» статті 62 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов'язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби.

15 жовтня 2014 року набув чинності Закон України «Про очищення влади» від 16.09.2014 року, статтею 1 якого було запроваджено заборону для окремих фізичних осіб обіймати певні посади (перебувати на службі) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Перелік посад щодо яких здійснюються заходи з люстрації визначено статтею 2 цього Закону. До вказаного переліку посад законодавцем було включено також посади начальницького складу органів внутрішніх справ.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про очищення влади» від 16.09.2014 року застосування люстрації до осіб, які займають посади, перелік яких наведений в статті 2 Закону здійснюється за наслідками проведення перевірки, графік та порядок проведення якої затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням Міністерства юстиції України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №1025-р було затверджено План проведення перевірок відповідно до Закону України «Про очищення влади».

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 р. № 563 було затверджено Порядок проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади» (далі - Порядок №563), який визначив механізм проведення перевірки достовірності відомостей, що подаються посадовими і службовими особами органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також особами, які претендують на зайняття відповідних посад, щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади».

Згідно пунктів 4-6 Порядку №563 організація проведення перевірки покладається на керівника відповідного органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої проводиться перевірка. Рішення про початок проведення перевірки у відповідному органі приймається керівником органу з планом проведення перевірок, затвердженим Кабінетом Міністрів України, в якому встановлює дату початку проведення перевірки, а також відповідальним за проведення перевірки визначає кадрову службу чи інший структурний підрозділ такого органу.

Рішення про початок проведення перевірки в органі оприлюднюється в день його прийняття на офіційному веб-сайті органу, в якому проводиться перевірка, та в той самий день доводиться відповідальним структурним підрозділом такого органу до відома осіб, які підлягають перевірці.

Так, Наказом МВС України від 14.11.2014 р. № 1229 «Про організацію виконання вимог Закону України «Про очищення влади» в Міністерств внутрішніх справ було розпочато проведення перевірки щодо достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених ч. 3, 4 статті 1 Закону України «Про очищення влади» стосовно осіб рядового і начальницького складу апарату Міністерства внутрішніх справ з 17.11.2014 р. по 15.01.2015 р. .

Пунктом 3 частини 1 Наказу МВС України від 14.11.2014 р. № 1229 передбачалося, що вказана перевірка відносно осіб, які претендують на зайняття посад, зазначених в пункті 1 та 2 вказаної частини проводиться на постійній основі.

Частиною другою Наказу МВС України від 14.11.2014 р. № 1229 було визначено відповідальні підрозділи за проведення перевірки, а саме така відповідальність покладалася на Департамент внутрішньої безпеки МВС України та Департамент кадрового забезпечення МВС України. Перевірка окремих категорій осіб доручалося інших підрозділам.

Частиною 5 Наказу МВС України від 14.11.2014 р. № 1229 Управлінню по зв'язкам з громадськістю доручено забезпечити розміщення вказаного наказу на офіційному веб-сайті МВС України.

За умовами пункту 8 Порядку №563 проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частиною третьою та четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади» особа, яка підлягає перевірці, зобов'язана у десятиденний строк з дня початку проведення перевірки в органі подати до відповідального структурного підрозділу власноручно написану заяву про те, що до неї не застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 Закону, про згоду на проходження перевірки та оприлюднення відомості щодо неї за формою згідно з додатком 1 Порядку або про те, що до неї застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 Закону, про згоду на проходження перевірки та оприлюднення відомостей щодо неї за формою згідно з додатком 2 Порядку.

Згідно пункту 10 Порядку №563 неподання особою, яка підлягає перевірці, заяви у строк, зазначений у пункті 8 цього Порядку, є підставою для її звільнення не пізніш як на третій день після закінчення строку подання заяви застосування до неї заборони, передбаченої відповідно частиною третьою або четвертою статті 1 Закону.

В свою чергу, перебуваючи в розпорядженні Міністерства внутрішніх справ України, позивач відносився до категорії осіб, які претендують на зайняття посад, які, відповідно до статті 6 Закону України «Про очищення влади», підлягають люстраційній перевірці.

Так, відповідно до статті 6 Закону України «Про очищення влади», перевірка здійснюється у такій черговості: Міністра юстиції України, посадових і службових осіб Міністерства юстиції України, керівників, посадових і службових осіб органів, визначених пунктом 1 частини другої цієї статті; керівників органів, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону; заступників керівників органів, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, керівників їх структурних підрозділів, керівників їх територіальних (регіональних) органів та осіб, зазначених у пункті 9 частини першої статті 2 цього Закону; інших осіб, зазначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що аналіз ст. ст. 40, 41, 42, 45 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ дає підстави прийти до висновку, що даними нормами статей чітко прописано правові підстави переміщення по службі осіб старшого начальницького складу на вищі, рівнозначні та на нижчі посади, серед яких - за станом здоров'я, за особистим проханням.

Тобто, з моменту звільнення позивача з посади начальника УМВСУ в Рівненській області, ОСОБА_3 вважався особою, яка, згідно чинного законодавства, претендує на зайняття певної посади, яка могла бути і нижче від тієї, з якої був звільнений, що не заперечував в судовому засіданні представник відповідачів.

Проте встановлено, що будь яких пропозицій про подальше проходження служби в органах внутрішніх справ керівництвом Міністерства внутрішніх справ позивачу не пропонувалось, а тому позивач був би зобов'язаний подати таку заяву лише після своєї згоди на пропозицію Міністерства внутрішніх справ на зайняття певної посади, якщо остання була б запропонована.

Крім того, відповідно до Закону України «Про очищення влади», Постанови Кабміну та п.п. 3 п.1 Наказу МВС України «Про організацію виконання вимог Закону України «Про очищення влади» проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених Законом України «Про очищення влади», стосовно осіб, які претендують на зайняття керівних посад здійснюється постійно.

Згідно українського орфографічного словника слово «постійний» означає «весь час», «безперервно» «діє впродовж довгого часу», «розрахований на довгий час», «сталий» тощо.

Представник відповідачів підтвердив, що позивачу могла бути запропонована керівна посада, не обов'язково але не виключено, він мав право претендувати на таку посаду, тобто перевірка відносно особи, яка перебуває у розпорядженні Міністерства внутрішніх справ та має право претендувати на керівну посаду (не обов'язково, але не виключено) повинна проводитися постійно.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість покликання відповідачів про те, що оголошення про початок перевірки на сайті Міністерства внутрішніх справ є достатньою підставою для того, щоб вважати осіб, щодо яких проводиться така перевірка повідомленими належним чином, оскільки це офіційний сайт з необмеженим доступом, виходячи з наступного.

У відповідності до пункту шостого Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених Законом України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 563, та пункту 7 Наказу МВС України від 14.11.2014 року № 1229 «Про організацію виконання вимог Закону України «Про очищення влади» рішення про початок проведення перевірки в обов'язковому порядку доводиться до відома осіб, які підлягають перевірці, під їх особистий підпис.

Тобто, саме початок проведення перевірки, щодо осіб, які перебувають у розпорядженні Міністерства внутрішніх справ та, відповідно, претендують на зайняття посад, є моментом їх повідомлення про початок її проведення.

Встановлено, що під особистий підпис позивач не був ознайомлений ані з самим Наказом МВС України від 14.11.2014 року № 1229, яким передбачалось проведення перевірки, ані про початок проведення самої перевірки стосовно нього, оскільки, в цей час перебував у відпустці та проходив лікування, а з 10 листопада 2014 року по 23 грудня 2014 року здійснював останнє під час відпустки у відомчій лікарні УМВС України в Рівненській області, що підтверджено належними доказами.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не був належним чином повідомлений про початок проведення перевірки, відповідно, строк подання ним заяви про згоду на здійснення люстраційної перевірки повинен був розпочатися саме з моменту проставлення його особистого підпису про ознайомлення.

Крім того встановлено, що з врахуванням можливої перспективи призначення на посаду, на виконання статті 6 ЗУ «Про очищення влади», 23 листопада 2014 року ОСОБА_3 була написана та 01 грудня 2014 року направлена факсом до Міністерства внутрішніх справ України заява про проведення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», до якої були додані копії декларації про майно, доходи, витрати та зобов'язання фінансового характеру за 2013-й рік.

Колегія суддів вважає безпідставними покликання відповідачів, що надсилання засобами факсимільного зв'язку рапортів та інших документів позивачем не є належним способом повідомлення про відповідні факти, оскільки ними не наведено жодного нормативного або ненормативного акту, про регулювання ведення діловодства в системі Міністерства внутрішніх справ, який забороняє надсилання рапортів чи будь якої інформації засобами факсимільного зв'язку.

Слід зазначити, що суду надані належні докази, що підтверджують відправлення позивачем рапортів та довідок про тимчасову непрацездатність, ці докази досліджені під час судового розгляду та достовірність їх змісту представником відповідачів не заперечувалась, твердження останніх про те, що нібито взагалі не було від позивача ніяких рапортів та документів не відповідають дійсності.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що до спірних правовідносин не застосовуються положення частини 3 статті 40 Кодексу законів про працю України, якою встановлено заборону проводити звільнення працівника за ініціативою власника або уповноваженого органу під час тимчасової непрацездатності, оскільки кодекс регулює трудові правовідносини, якими не є правовідносини щодо проходження військової служби в органах внутрішніх справ. Проходження військової служби в органах внутрішніх справ регулюється спеціальними нормами, які не містять заборони звільняти осіб начальницького і офіцерського складу під час тимчасової непрацездатності.

Проте, підставою для звільнення ОСОБА_3 слугувало саме неподання позивачем у встановлений законом строк заяви про проведення перевірки відповідно до вимог Закону України «Про очищення влади».

Враховуючи, що позивач перебував в розпорядженні Міністерства внутрішніх справ України та не передбачено проведення перевірки відповідно до Закону України «Про очищення влади в Україні»,й встановлений факт необізнаності позивача про початок проведення перевірки та її результати, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що звільнення ОСОБА_3 згідно з частиною третьою статті 4 Закону України «Про очищення влади» від 16.09.2014 року №1682-УІІ та пунктом 62 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ проведено з порушенням встановленої Законом України «Про очищення влади» процедури, а тому є неправомірним.

Відповідно до приписів статті 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Крім того, відповідно до пункту 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більше як за один рік.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення з Управління МВС України в Рівненській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за період з 02.12.2014 року по 24.06.2015 року в сумі 44602 гривні 82 коп.

Суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи, вірно застосував Законодавство, яке регулює ці правовідносини та ухвалив правильне рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду без змін.

За таких обставин, доводи, наведені в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи, а висновок суду першої інстанції є таким, що ґрунтується на належних та допустимих доказах.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "24" червня 2015 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Ф.Бондарчук

судді: Б.С. Моніч

С.М.Хаюк

Повний текст cудового рішення виготовлено "28" серпня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,33000

3- відповідачу: Міністерство внутрішніх справ України вул.Академіка Богомольця, 10,м.Київ,01024

4 - Управління МВС України в Рівненській області вул.М.Хвильового,2,м.Рівне,33000

5 - представник позивача: ОСОБА_5 АДРЕСА_3

6 - представник позивача: - ОСОБА_6 АДРЕСА_2,