Справа № 2-а-33/11
Суддя: Філіпова Т.Л.
Дата ухвалення: 2011-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"21" квітня 2011 р. Справа № 2-а-33/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.1

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Філіпової Т.Л.

суддів: Євпак В.В.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Радивилівському районі Рівненської області на постанову Радивилівського районного суду Рівненської області від "13" січня 2011 р. у справі № 2-а-33/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Радивилівському районі Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач 17 грудня 2010 року звернувся до Радивилівського районного суду Рівненської області з адміністративним позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України Радивилівському районі Рівненської області про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Радивилівського районного суду Рівненської області від 13 січня 2011 року позов задоволено частково: визнано неправомірними дії відповідача та зобовязано його нарахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 17.06.2010 року по 17.12.2010 року з врахуванням абз.1 ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та виплачених плат. Стягнуто з відповідача на користь позивача 3,40 грн. судового збору.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що апелянт фактично просить апеляційну інстанцію скасувати незаконне, на його думку, судове рішення та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необєктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має статус дитини війни, що підтверджується копією посвідчення №105009 (а.с.5).

Таким чином, позивач є особою, що належить до соціальної категорії громадян діти війни" в розумінні ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війни, а відтак, на нього повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені зазначеним вище Законом України.

Згідно зі ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни" особам, що належать до соціальної категорії громадян діти війни, з 01.01.2006 року відповідач повинен був нараховувати та виплачувати щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058, згідно з якою мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб щорічно встановлюється Закону України Про державний бюджет України" на відповідний рік.

Законом України Про державний бюджет України на 2010 рік збільшено розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно зріс і розмір мінімальної пенсії. Мінімальна пенсія у 2010 році становила: з 01.01.2010 року 695,00 грн., з 01.04.2010 року 706,00 грн., з 01.07.2010 року 709,00 грн.

На момент звернення позивача до суду, нарахування доплати до його пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, відповідно до положень ст. 6 вищезазначеного Закону відповідачем не здійснено, у звязку з чим він звернувся до суду за захистом своїх прав.

Всупереч ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни позивачу щомісячне підвищення до пенсії виплачувалась відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530.

З огляду на загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, Закон України Про соціальний захист дітей війни має вищу юридичну силу в порівняні з Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530. Отже, відповідач неправомірно виплачував щомісячне підвищення до пенсії в меншому розмірі ніж це передбачено ст. 6 зазначеного Закону.

Таким чином, апеляційна інстанція приходить до висновку про правомірність доводів суду першої інстанції про наявність у позивача права на перерахунок доплати до пенсії в розмірі передбаченому Законом України Про соціальний захист дітей війни.

Проте, стягуючи з відповідача на користь позивача 3,40 грн. судового збору, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідно до п.34 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" Пенсійний фонд України, його підприємства, установи й організації від сплати державного мита звільняються. Покладення судового збору на відповідача є безпідставним, оскільки згідно з ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити постанову суду.

Згідно частини 1 статті 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в частині розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 94, 160, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Радивилівському районі Рівненської області задовольнити частково.

Постанову Радивилівського районного суду Рівненської області змінити в частині розподілу судових витрат, виклавши абзац четвертий резолютивної частини постанови в наступній редакції:

"Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 3грн. 40 коп. витрат зі сплати судового збору".

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.Л. Філіпова

судді: В.В. Євпак

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:прост.

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 вул. Їжакевича,18,м. Радивилів,Радивилівський район, Рівненська область,35550

3- відповідачу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Радивилівському районі Рівненської області вул. Почаївська, 28,м. Радивилів,Рівненська область,35500