Справа № 2а-5211/09/2270
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2011-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2011 р. Справа № 65108/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Святецький В.В.

суддів Пліша А.М., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами в м. Львові апеляційну скаргу Красилівської міжрайонної державної податкової інспекції Хмельницької області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 липня 2009 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Красилівської міжрайонної державної податкової інспекції Хмельницької області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 07.05.2009 року за № 000177100/0,-

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Красилівської міжрайонної державної податкової інспекції Хмельницької області (надалі-Красилівська МДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 07 травня 2009 року за № 000177100/0, яким визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 101200,30 грн..

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 липня 2009 року позов задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Красилівської МДПІ від 07 травня 2009 року за № 000177100/0.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Красилівська МДПІ оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції неправомірно застосовано норми ст.7 та ст.9 Закону України "Про податок на додану вартість''. Так, проведеною перевіркою встановлено порушення абзацу 3 п. 9.4 ст. 9 та пп. 7.3.5 п. 7.3 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" , а саме: ФОП ОСОБА_1 не нодано до Красилівської МДПІ у встановлені терміни заяву на реєстрацію платником податку на додану вартість та не включено в зобов'язання червня 2008 року бюджетні кошти, які надійшли на рахунок приватного підприємця в червні 2008 року. Тому Красилівською МДПІ правомірно розраховано розмір штрафних санкцій в сумі 101200,3 грн. та винесено податкове повідомлення-рішення.

З огляду не викладене, апелянт просить скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 липня 2009 року та прийняти нову постанову, якою в позові відмовити.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статі 197 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Оскільки особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши головуючого суддю, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 21 травня 2005 року зареєстрований як фізична особа-підприємець Красилівською районною державною адміністрацією Хмельницької області (Свідоцтво про державну реєстрацію серії В00 № 566200). З 1 січня 2008 року позивач перебував на спрощеній системі оподаткування і звітності. За заявою позивача від 23 червня 2008 року Свідоцтво про сплату єдиного податку серії Є № 504956 анульоване у зв'язку з переходом на загальну систему оподаткування.

Згідно висновків акту планової документальної виїзної перевірки за період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2008 року за № 351-17- від 24.04.2009 року позивачем порушено вимоги абз.3 п.9.4 ст.9 та пп.7.3.5. п.7.3 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» та не подано у встановлені терміни заяви про реєстрацію платником податку на додану вартість, не включено в зобов'язання за червень 2008 року бюджетні кошти, які надійшли на рахунок позивача в червні 2008 року відповідно до договору на виконання підрядних робіт № 18-06 від 30 травня 2008 року.

На підставі зазначеного акту перевірки Красилівською МДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 07.05.2009 року за № 000177100/0, яким визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість за штрафними санкціями в сумі 101200,30 грн..

З матеріалів справи вбачається, що 30 травня 2008 року між позивачем та Хмельницьким обласним музично-драматичним театром ім. Г.І.Петровського укладено договір № 18-06 на виконання підрядних робіт по капітальному ремонту систем вентиляції та кондиціювання у приміщенні театру загальною вартістю 1328983,6 грн.. За змістом п.3.1 договору протягом 20-ти календарних днів з моменту підписання договору замовник зобов'язався сплатити виконавцеві (позивачеві) аванс в розмірі 100 % від суми договірної вартості матеріалів та комплектуючих та 30 % від обсягу виконаних робіт. Пунктом 4.1 договору визначений термін виконання підрядних робіт: початок - 2 квартал 2008 року, завершення - 3 квартал 2008 року.Додатковою угодою від 10 червня 2008 року до договору № 18-06 від 30 травня 2008 року сторони змінили порядок оплати робіт (аванс в розмірі 200000,0 грн. до 10 липня 2008 року) та терміни їх виконання (початок робіт - 3-й квартал 2008 року, завершення - 4-й квартал 2009 року).

На виконання умов договору та відповідно до платіжного доручення №11832342 від 25.06.2008 року на розрахунковий рахунок позивача надійшли кошти в сумі 1214403,60 грн., в тому числі ПДВ в сумі 202400,60 грн..

27 червня 2008 року позивач звернувся до Красилівської МДПІ з заявою про реєстрацію платником податку на додану вартість на підставі підпункту «а» пункту 2.3 ст.2, п.9.4 ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість». Свідоцтво про реєстрацію платником податку на додану вартість № НОМЕР_1 видане Красилівською МДПІ 1 липня 2007 року. 20 листопада 2008 року ФОП ОСОБА_1 подав до Красилівської МДПІ декларацію за жовтень 2008 року, в яку включив податкові зобовязання по ПДВ в сумі 202400,6 грн..

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що для позивача, який перебував на спрощеній системі оподаткування, звітним (податковим) періодом був квартал. А тому, подавши заяву про реєстрацію платником ПДВ 27 червня 2008 року, оскільки за угодою від 30 травня 2008 року, унаслідок виконання якої планувалось здійснення оподатковуваних операцій протягом останніх дванадцяти календарних місяців на суму, що сукупно перевищує 300000 гривень, позивач не порушив вимог абзацу 3 п.9.4 ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість».

Колегія судді погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки в відповідно до ст.4 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" та п.9 Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого наказом ДПА України №599 від 29 жовтня 1999 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за № 752/4045, звітним (податковим) періодом для суб'єктів малого підприємництва є квартал.

Відповідно до абзацу 3 п.9.4 ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) якщо особа укладає одну чи більше цивільно-правових угод (договорів), унаслідок виконання яких планується здійснення оподатковуваних операцій, обсяг яких перевищуватиме протягом звітного податкового періоду у два чи більше разів суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, то така особа зобов'язана зареєструватися як платник цього податку до кінця такого звітного податкового періоду.

Підпунктом 2.3.1 п.2.3 ст.2 Закону України «Про податок на додану вартість» визначено, що особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі, коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що податковим періодом для позивача був саме квартал, а не місяць як стверджував представник відповідача, оскільки Законом України «Про податок на додану вартість» місячний строк звітності визначено тільки для належним чином зареєстрованих платників ПДВ. Позивач був зареєстрований платником ПДВ лише 01 липня 2008 року.

Відповідно до пп. 7.3.1. п.7.3 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Підпунктом 7.3.5. п.7.3 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» визначено, що датою виникнення податкових зобов'язань у разі поставки товарів (робіт, послуг) з оплатою за рахунок бюджетних коштів є дата надходження таких коштів на поточний рахунок платника податку або дата отримання відповідної компенсації у будь-якому іншому виді, включаючи зменшення заборгованості такого платника податку за його зобов'язаннями перед таким бюджетом (пп. 7.3.5. п.7.3 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»).

Виходячи з системного аналізу наведених норм, колегія суддів визнає обґрунтованими та вірними висновки суду першої інстанції про те, що на дату отримання бюджетних коштів позивач не був зареєстрований платником податку на додану вартість, а тому відповідно до пп. 7.3.1. п.7.3 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», датою виникнення його податкових зобов'язань з податку на додану вартість по операції з поставки підрядних робіт по договору № 18-06 від 30 травня 2008 року є дата виконання робіт (жовтень 2008 року).

Подавши 20 листопада 2008 року декларацію за жовтень 2008 року, в якій самостійно визначено суму податкового зобовязання з ПДВ в розмірі 202400,6 грн., позивач не допустив порушень Закону України «Про податок на додану вартість», а тому судом першої інстанції правомірно визнано незаконним податкове повідомлення-рішення Красилівської МДІ, яким до позивача застосовано штрафні санкції.

Крім того, колегія суддів визнає необхідним зазначити, що Красилівською МДІ при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення-рішення протиправно застосовано норми підпункту 17.1.3 ст.17 Закону України від 21.12.2000 року № 2181-III "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", оскільки дана норма застосовується лише у випадку коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

В поданій податковому органу декларації позивачем зазначена сума податкового зобовязання з ПДВ в розмірі 202400,6 грн., яка під час перевірки була підтверджена податковим органом як достовірна.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.195, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

апеляційну скаргу Красилівської міжрайонної державної податкової інспекції Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного від 27 липня 2009 року у справі № 2-а-5211/09/2270 без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді: М.А. Пліш

ОСОБА_2