Справа № 2а-37/11
Суддя: Поліщук М.Г.
Дата ухвалення: 2011-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"09" червня 2011 р. Справа № 2а-37/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Поліщука М.Г.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Олевського районного суду Житомирської області від "15" лютого 2011 р. у справі № 2а-37/11 за позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області, головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач 29.10.2010 р. звернулась до Олевського районного суду Житомирської області з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій відповідачів неправомірними та зобов'язання останніх провести перерахунок та виплату коштів, передбачених ст.ст.37, 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон) за період з 01.04.2010 р. по 01.10.2010 р.

Постановою цього суду від 15 лютого 2011 року позов задоволено .

Визнано неправомірними дії УПСЗН Олевської райдержадміністрації Житомирської області та ГУПФУ в Житомирській області щодо не донарахування та невиплати ОСОБА_2 доплат, передбачених відповідно ст.ст.37, 39 зазначеного Закону.

Зобов'язано ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області провести перерахунок і виплату ОСОБА_2 допомоги як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до статті 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановивши її на рівні 40% мінімальної заробітної плати, визначену законодавством щомісячно, за період з 01.04.2010 р. по 01.10.2010 р.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести перерахунок і виплату ОСОБА_2 допомоги як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановивши її на рівні двох мінімальних заробітних плат, визначених законодавством щомісячно, за період з 01.04.2010 р. по 01.10.2010 р.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідачі звернулись до суду з апеляційними скаргами, в яких просять скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права і ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зазначає, що вказану постанову отримали із запізненням, через що просять поновити пропущений строк на її апеляційне оскарження.

Відповідно до ч.2 ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.41) відповідач ГУ ПФУ в Житомирській області отримав копію оскаржуваної постанови 09.03.2011 р., а 17.03.2011 р. подав апеляційну скаргу, тому, колегія суддів приходить до висновку, що строк апеляційного оскарження постанови Олевського районного суду Житомирської області від 15.02.2011 р. зазначеним скаржником не пропущено, а тому відсутні правові підстави окремо вирішувати питання щодо поновлення пропущеного строку.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з»явилися. Про причину своєї неявки не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов»язкова, колегія суддів відповідно до ч.4 ст.196 та п.2 ч.1 ст.197 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Тому, згідно ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в межах, визначених ст.195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про те, що остання підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Встановлено, що позивач є непрацюючим пенсіонером та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду Олевського району, віднесена до 3 категорії осіб, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи та проживає в зоні гарантованого добровільного відселення (а.с.3-4). Позивач отримує виплати згідно зі ст. ст. 37,39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, але у меншому розмірі, ніж визначено Законом.

Відповідно до ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.91р. громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах:

- у зоні посиленого радіоекологічного контролю - 30 процентів від

мінімальної заробітної плати;

- у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від

мінімальної заробітної плати;

- у зоні безумовного (обов'язкового) відселення - 50 процентів від

мінімальної заробітної плати.

За змістом ст. 39 вищезазначеного Закону до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах:

- у зоні безумовного (обов'язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати;

- у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати;

- у зоні посиленого радіоекологічного контролю одна мінімальна заробітна плата.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними положення щодо зупинення дії ч. 1 ст. 37, ч. 2 ст. 39 вищевказаного Закону, а тому починаючи з травня 2008 року, позивач має право на виплати, які передбачені ст.ст.37,39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру виплат застосуванню підлягає саме ст.ст. 37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Доводи апелянтів щодо правомірності їх дій у звязку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Доводи апеляції Пенсійного фонду про те, що Пенсійний фонд не є належним відповідачем по справі, не може проводити виплату спірних сум, оскільки такі кошти є бюджетними, а кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, є необгрунтованими.

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 року №121/2001, Пенсійний фонд є центральним органом виконавчої влади.

За змістом п 2.1. Положення основними завданнями ОСОБА_3 є: забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, а тому управління Пенсійного фонду України є належним відповідачем у справах щодо виплати пенсій, доплат до них.

Вказана норма узгоджується зі ст.72 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, яка відносить до джерел формування коштів Пенсійного фонду кошти державного бюджету та цільових фондів, що перераховуються до Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом. Зазначені кошти становлять бюджет Пенсійного фонду (ст.71 цього Закону).

Таким чином суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо задоволення позову, однак в своїй постанові неправильно зазначив дату, з якої належить проводити перерахунок та виплату спірних коштів.

Зважаючи на ту обставину, що позов було подано до суду 29.10.2010р., жодних уточнень, доповнень або змін до нього від позивача не надходило, суд першої інстанції повинен був, керуючись ч.2 ст.99 КАС України, прийти до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за період з 29.06.2010р. по 01.10.2010р., тобто за шість місяців, що передували зверненню позивача до суду. А її позовні вимоги за період з 01.04.2010 р. по 28.06.2010 р.слід залишити без розгляду у відповідності до ч.1 ст. 100 КАС України.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити частково.

Постанову Олевського районного суду Житомирської області від 15.02.2011 р. в частині зобов'язання управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 коштів, передбачених відповідно ст. 37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.04.2010 р. по 28.06.2010 р. включно - скасувати, а її позовні вимоги за вказаний період залишити без розгляду.

Постанову Олевського районного суду Житомирської області від 15.02.2011 р. в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 за період з 29.06.2010 р. по 01.10.2010 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.Г. Поліщук

судді: М.М. Капустинський

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу Пєчкурова Євгенія Володимирівна вул.Фрунзе,20, квє 52,с.Нові Білокоровичі,Олевський район, Житомирська область,11055

3- відповідачу ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області вул.Привокзальна 5,м.Олевськ,Житомирська область,11002