Справа № 2-а-17556/11
Суддя: Смиковська Л. О.
Дата ухвалення: 2011-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Овруцький районний суд Житомирської області
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2011 року

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Смиковська Л. О.

з секретарем Деменчук О. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі про зобовязання поновити виплату пенсії , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду і просить зобовязати управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі поновити їй виплату пенсій за віком та нарахувати її з дня звернення до суду, мотивуючи тим, що вона є пенсіонером за віком і знаходилась на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Овруцькому районі. У звязку із виїздом на тимчасове проживання в Ізраїль їй було припинено нарахування та виплата пенсії. Вона звернулась із заявою до відповідача для поновлення їй нарахування та виплати пенсії, так як Конституція України та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України. На її звернення відповідач відмовив їй в поновленні пенсії, що є протиправним та незаконним.

Позивач в судове засідання не зявилась, однак в заяві просить справу розглянути без її участі.

Представник управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі в судове засідання не зявився, будучу належним чином повідомленим про місце, дату та час судового розгляду справи про причини неявки суд не повідомляв, про розгляд справи у відсутності свого представника не клопотав, письмових пояснень або заперечень проти адміністративного позову не подав.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, у разі неприбуття відповідача - субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду справи, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативну базу, що регулює галузь спірних правовідносин, вважає за необхідне задовольнити позов з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1, є громадянином України, що підтверджується копією паспорта (а.с.7) та пенсіонером за віком, відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Згідно листа управління пенсійного фонду України №10096/02 від 28.07.2011 р. (а.с.2) вона перебувала на обліку в управлінні та отримувала пенсію за віком з 16.07.1999 р. по 30.06.2005 р. З 01.07.2005 р. згідно заяви позивача від 06.06.2005 р. вона була знята з обліку у звязку із виїздом на постійне місце проживання в Ізраїль з виплатою пенсії за шість місяців наперед по 31.12.2005 р.

В даному випадку, на позивача розповсюджуються спеціальні норми Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування - ст. 51, згідно з якою у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.3.3 Рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 оспорюваними нормами Закону (ст. 51) конституційне право на соціальний захист поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

З наведених підстав положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання (перебування) за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір, суперечать приписам Конституції України стосовно утвердження і забезпечення прав і свобод людини, неприпустимості обмеження конституційних прав і свобод, рівності конституційних прав громадян незалежно від місця проживання, гарантування піклування та захисту громадянам України, які перебувають за її межами, права на соціальний захист у старості (стаття 3, частини перша, друга статті 24, частина третя статті 25, частина перша статті 46, частина перша статті 64 Основного Закону України).

Конституційний Суд України на підставі цього визнав неконституційним положення статті 51 Закону „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, за якими позивачеві відмовлено у поновленні пенсії, а тому виплата пенсії повинна бути їй поновлена.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Цю норму слід розуміти таким чином, що пенсія виплачується не за місцем реєстрації пенсіонера в Україні, а за місцем його фактичного перебування в Україні, яке він зазначить у своїй заяві.

Рішення Конституційного суду України є обовязковим до виконання на території України.

Визнані неконституційними положення п.2 ч.1 ст. 49 та другого речення ст. 51 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 07.10.2009 року № 25-рп/2009.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне для поновлення порушеного права зобовязати відповідача поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком та нарахувати її з 20.10.2011 р.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позов подано в межах шестимісячного строку звернення до суду (відмова датована 28.07.2011 р., а позов предявлено 20.10.2011 р.)

Відповідно до ст.6 КАС України до адміністративного суду має право звернутись з адміністративним позовом особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси.

Позивач звільнена від сплати судового збору (на момент подання позову) на підставі п.18 ст.4 Декрету КМ України «Про державне мито».

Керуючись ст.ст. 150, 152 Конституції України, рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 року, ст. 26, 47, 51 Законом України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року, ст. 19 Закону України „Про державні соціальні стандарти і державні соціальні гарантії , ст.ст. 6-14, 17, 19, 99, 159-163, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Зобовязати управління Пенсійного фонду в Овруцькому районі Житомирської області поновити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком та нараховувати її з 20.10.2011 р.

На постанову суду до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Овруцький районний суд може бути подана апеляційна скарга на протязі 10 днів з дня отримання копії постанови, з одночасним направленням копії скарги до Житомирського апеляційного адміністративного суду особою, яка її подає.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_2