Справа № 204/52/15-а
Суддя: Токар Н. В.
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/52/15-а
Провадження № 2-а/204/73/15
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року о 08 годині 30 хвилин суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська Токар Н.В., розглянувши в порядку скороченого провадження у м.Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управляння праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради про визнання нечинними та скасування рішень, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просила ухвалити рішення, яким визнати нечинними та скасувати рішення УПСЗН Бабушкінської та Красногвардійської районної ради про призначення з 17.05.2012 pоку, та про перерахунок з 01.05.2013 року допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку згідно ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» та Постанови Кабінету міністрів України від 27.12.2001 року №1751 у розмірі, що дорівнює різниці між 100% прожиткового мінімуму для працездатної особи та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців; зобовязати УПСЗН Красногвардійської районної ради прийняти рішення про призначення з 17.05.2012 року до 25.03.2015 року допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних громадян згідно ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» №2240-ІІІ від 18.01.2001 року; зобовязати УПСЗН Красногвардійської районної ради здійснити перерахунок та доплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку згідно ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» №2240-ІІІ від 18.01.2001 року починаючи з дати призначення зазначеної допомоги.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала на те, що з 17.05.2012 року вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та має статус особи, застрахованої у системі загальнообовязкового державного соціального страхування. 15.06.2012 року їй призначено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку працюючим жінкам: з 17.05.2012 року по 25.03.2015 року у розмірі 130,00 грн. 08.07.2014 року позивач звернулася до УПСЗН Красногвардійського району з проханням переглянути та прийняти нове рішення про призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку працюючим жінкам у розмірі, встановленому ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», здійснити перерахунок та доплату зазначеної допомоги. У своєму листі №14/215 від 09.07.2014 року УПСЗН Красногвардійського району повідомило, що виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку проводиться відповідно до чинного законодавства в повному обсязі, а саме: позивачу призначено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» та Постанови Кабінету міністрів України від 27.12.2001 року №1751 у розмірі, що дорівнює різниці між 100% прожиткового мінімуму для працездатної особи та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130,00 грн. також зазначено, що їй проведено перерахунок державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі: з 01.05.2013 року по 31.10.2013 року у розмірі 757,57 грн., з 01.04.2014 року по 30.09.2014 року у розмірі 437,36 грн. Вважає, що дії відповідача є такими, що не відповідають вимогам зазначеного Закону, порушують її конституційні права на гарантовані державою матеріальну підтримку материнства і соціальний захист.

12 серпня 2015 року від відповідача надійшли письмові заперечення проти адміністративного позову, згідно яких зазначено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку була призначена позивачці з 01.05.2013 року по 25.03.2015 рік на підставі наказу про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років від 17.05.2012 №2К. Законом України «Про державний бюджет України на 2013 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесені зміни до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», у звязку з чим відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» та п.22 вищезазначеної постанови допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року-50 відсотками, з 1 січня 2009 року - 75 відсотками, з 1 січня 2010 року-100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні 6 місяців, але не менш як 130,00 грн. За заявою позивачки на період з 01.05.2013 року по 31.10.2013 рік допомога призначена і виплачувалася в розмірі, що перевищує мінімальний, а саме у сумі 757,57 гри., а також на період з 01.04.2014 року по 30.09.2014 року у сумі 437,36 грн. Відповідно до п.22 зазначеної постанови, для призначення допомоги у розмірі, що перевищує мінімальний, подається в установленому порядку довідка про склад сім'ї та декларація про доходи та майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім'ї). Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» внесені зміни до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», з 01.07.2014 р. виключено розділ «Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку». Відповідач посилався на те, що у своєму позові позивачка не просить поновити строк, тому просив застосувати ст.100 КАС України. З огляду на викладене, відповідач заперечує проти позову і просить суд в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Відповідно до ч.5 ст.183-2 КАС України, справа була розглянута у порядку скороченого провадження у встановлений строк.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у звязку з наступним.

Встановлено, що ОСОБА_1, згідно свідоцтва про народження (арк.с.20) є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 17.05.2012 року по 25.03.2015 року (арк.с.21).

Позивач перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради та одержує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01 травня 2013 року в наступних розмірах:

травень 2013 року 757,57 грн.; червень 2013 року - 757,57 грн.; липень 2013 року - 757,57 грн.; серпень 2013 року - 757,57 грн.; вересень 2013 року - 757,57 грн.; жовтень 2013 року - 757,57 грн.; листопад 2013 року - 130 грн.; грудень 2013 року - 130 грн.;

січень 2014 року - 130 грн.; лютий 2014 року - 130 грн.; березень 2014 року - 130 грн.; квітень 2014 року - 437,36 грн.; травень 2014 року 437,36 грн.; червень 2014 року - 437,36 грн.; липень 2014 року - 130 грн.; серпень 2014 року - 130 грн.; вересень 2014 року - 130 грн.; жовтень 2014 року - 130 грн.; листопад 2014 року - 130 грн.; грудень 2014 року - 130 грн.;

січень 2015 року - 130 грн.; лютий 2015 року - 130 грн.; березень 2015 року - 104,84 грн.

До дати набрання чинності (1 січня 2008 року) Закону України від 28 грудня 2007 №107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" правовідносини щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку регулювалися Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" №2811-XII від 21.11.1992 року, дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, та Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" №2240-III від 18.01.2001 року, який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими законами.

Статтею 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ст.15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Пунктом 23 розділу ІІ Закону №107-VI були внесені зміни до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми". Так, змінами до статті 13 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" його дію поширено на застрахованих осіб. Статтею 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" зі змінами було встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

Пунктом 25 розділу ІІ Закону №107-VI було виключено статті 40-44 із Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням". Рішенням від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 Конституційний Суд України визнав неконституційним пункт 25 розділу II Закону №107-VI щодо виключення статей 40-44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням".

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону №107-VI було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення Рішення №10-рп/2008 Конституційним Судом України відновили свою дію зазначені положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Статтею 46 Закону України від 26 грудня 2008 №835-VI "Про Державний бюджет України на 2009 рік" та статтею 45 Закону України від 27 квітня 2010 року № 2154-VI "Про Державний бюджет України на 2010 рік" передбачено, що у 2009-2010 роках допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми було затверджено постановою Кабінету Міністрів України 27 грудня 2001 року №1751. Новий акт уряду на виконання статті 45 Закону № 2154-VI не приймався.

Пунктом 22 Порядку призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751 встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 р. - 50 відсотками, з 1 січня 2009 р. - 75 відсотками, з 1 січня 2010 р. - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 130,00 гривень.

Оскільки позивач є особою, застрахованою в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, то на неї поширюється дія Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", а не дія Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

У 2011-2014 рр. зміст ст.43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" не змінювався, а її дія не призупинялася, також у 2011-2014 рр. іншими законами не встановлювався інший розмір допомоги по догляду за дитиною застрахованим особам, ніж передбачений ст.43 цього закону.

Відповідач здійснював нарахування та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у меншому розмірі, ніж передбачено ст.43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням".

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, відповідач мав здійснювати нарахування та виплату позивачу допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст.43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" у розмірі не менше прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала (ч.1 ст.100 КАС України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до суду 06.01.2015 року та просила задовольнити позовні вимоги з 17.05.2012 року.

Оскільки позивач не навела підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, то суд приходить до висновку, що позов в частині вимог за період з 17.05.2012 року по 05.07.2014 року, слід залишити без розгляду.

Відповідно до ст.2 КАС України, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Отже, суд має можливість дати оцінку діям відповідача виключно до дати звернення позивача до суду з відповідним позовом, тобто до 06.01.2015 року.

Крім того, згідно ч.2 ст.11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Отже, суд вважає необхідним для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять, вийти за межі позовних вимог та визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної у м.Дніпропетровську ради щодо нарахування з 06.07.2014 року по 06.01.2015 року державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, меншому, ніж визначено статтею 43 Закону України від 18 січня 2001 року №2240-ІІІ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» - неправомірними.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 6, 8, 9, 69, 94, 104, 158, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управляння праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради про визнання нечинними та скасування рішень, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної у м.Дніпропетровську ради щодо нарахування з 06.07.2014 року по 06.01.2015 року державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, меншому, ніж визначено статтею 43 Закону України від 18 січня 2001 року №2240-ІІІ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» - неправомірними.

Зобов'язати Управляння праці та соціального захисту населення Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі не менше прожиткового мінімуму відповідно до ст.43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" з 06.07.2014 року до 06.01.2015 року, з урахуванням раніше здійснених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у звязку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обовязки.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання стороною копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя Н.В. Токар