Справа № 2а-26/09
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2011-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2011 р. Справа № 64530/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Святецький В.В.

суддів Пліша А.М., Сапіги В.П..,

при секретарі судового засідання Грицані З.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 липня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Луцької міської ради, виконавчого комітету Луцької міської ради, обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія-Волинь» про визнання нечинними рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Луцької міської ради, виконавчого комітету Луцької міської ради, обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Надія-Волинь» про визнання нечинними рішень.

Свої вимоги мотивують тим, що 20.06.2003 року Луцькою міською радою було прийнято рішення №9/3, у відповідності до якого гуртожиток по вул. Космонавтів, 4 в м. Луцьку передано з державної у міську комунальну власність, а в подальшому - у колективну власність товариства співмешканців «Надія». 28.07.2005 року виконавчим комітетом Луцької міської ради рішенням за №240 за вказаним товариством оформлено право власності. Зазначені рішення на думку позивачів суперечать ст.21 Закону України «Про власність», ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», оскільки у товариства відсутні будь-які підстави для набуття його у власність і вказане приміщення, яке мало статус гуртожитку не підлягає приватизації. Тому просили скасувати вказані рішення.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 липня 2010 року в задоволенні позову відмовлено з підстав пропущення строку звернення до адміністративного суду.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що про оскаржувані рішення виконкому та міської ради вони дізнались лише в 2008 році з відповіді на запит адвоката, а тому не пропустили строк звернення до суду. Суд не дав належної оцінки порушенням норм чинного законодавства, допущених відповідачами при прийнятті оскаржуваних рішень. Висновок суду про те, що оскаржуваними рішеннями не порушено їх права є передчасним, оскільки житлом вони стали забезпеченими після винесення оскаржуваних рішень.

З огляду на викладене, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийнятим нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно протоколів загальних зборів членів ТС «Надія» №1 від 04.03.2003 року, № 2 від 02.04.2003 року, № 11 від 05.07.2005 року, на яких були присутні позивачі, обговорювались рішення про передачу гуртожитку товариству, розподіл приміщень та інші питання.

Таким чином суд першої інстанції прийшов до висновку, що про оскаржувані рішення позивачі знали ще в 2003 - 2005 роках, а тому, звернувшись до суду лише в 2008 році, пропустили передбачений ст. 99 КАС України строк.

Дані висновки підтверджуються поясненнями представників відповідачів про те, що позивачі достовірно знали про рішення міської ради та виконкому про передачу гуртожитку у колективну власність, оскільки саме на підставі цих рішень їм були надані додаткові приміщення для переобладнання під житлові. Після проведеного переобладнання нових житлових приміщень, позивачі відмовились звільнити займані ними раніше приміщення, що і стало підставою для даного спору.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції,виходячи з наступного.

Статтею 99 КАС України ( в редакції до 07.07.2010 року) визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В силу ст. 100 КАС України ( в редакції до 07.07.2010 року) пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що позивачі станом на 2005 рік знали або повинні були знати про наявність оскаржуваних рішень міської ради та виконкому міської ради, оскільки на підставі зазначених рішень приймались рішення зборів товариства співмешканців житлового будинку по вул. Космонавтів, 4 про переобладнання нежитлових приміщень гуртожитку під житлові квартири та надавались дозволи позивачам на переобладнання, що підтверджується протоколами загальних зборів.

На думку колегії суддів при прийнятті оскаржуваних рішень міською радою та виконкомом не було дотримано процедури приватизації житлового фонду, а тому суд першої інстанції правомірно відмовив в позові саме з підстав пропущення строку звернення до суду, оскільки поважних причин пропущення строку звернення до суду позивачі не навели.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст.254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 липня 2009 року у справі № 2а-26/09 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді: М.А. Пліш

ОСОБА_4