Справа № 2-а-5709/11
Суддя: Кудрявцева Т. О.
Дата ухвалення: 2012-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2011 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі - Ханберовій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Бабушкінському районі міста Дніпропетровська про визнання дій протиправними, визнання права на зарахування стажу для призначення пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 06.06.2011 року звернувся до суду із вказаним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська, посилаючись на те, що 06.12.2010 року він звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за вислугою років на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру»та надав необхідні документи. За результатами розгляду документів у грудні 2010 року за вихідним № 7150 від 10.12.2010 року його відповідачем було повідомлено про відсутність права на зарахування часу перебування на військовій службі у Збройних Силах до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, передбачену законодавством для прокурорів і слідчих, оскільки ст..50-1 Закону України «Про прокуратуру»це не передбачено. Він вважає, що відповідачем незаконно відмовлено йому в призначенні йому пенсії з наступних підстав. Проходження ним військової служби у Збройних Силах у період з 01 серпня 1987 року по 28 червня 2000 року підтверджено записом у військовому квитку офіцера запасу, виданому 23.03.2001 року Бабушкінським райвоєнкоматом м. Дніпропетровська. Відповідно до ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»в редакції закону від 20.12.1991 року № 2011 було передбачено, що час перебування громадян на військовій службі зараховується до загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю. Статтею 2 Закону України «Про загальний військовий обов»язок і військову службу»час проходження військової служби зараховується громадянам до загального стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проте, протягом 1999-2001 року до чинного законодавства України було внесено ряд змін, які істотно звузили зміст та обсяг соціального права на зарахування часу проходження військової служби у Збройних Силах до стажу роботи за новою спеціальністю працівника прокуратури, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, яке він мав як військовослужбовець Збройних Сил. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права. Конституція України має вищу юридичну силу, а Закони та інші нормативно-правові акти повинні прийматися на підставі Конституції України та повинні відповідати їй. Водночас із цим, наведеною нормою Конституції України передбачено, що норми Конституції України є нормами прямої дії, а звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини та громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантовано. Статтею 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України , які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їх сімей. Статтею 22 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються та не можуть бути скасовані, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Отже зазначені зміни до законодавства не можуть застосовуватися щодо нього при вирішенні питання про зарахування або не зарахування часу проходження служби у Збройних Силах до стажу роботи за новою спеціальністю прокурорського працівника, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки це буде суперечити наведеним вимогам Конституції України. Гарантовано право на зарахування йому часу проходження військової служби у Збройних Силах в період з 01 серпня 1987 року до 28 червня 2000 року до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, передбачену законодавством для прокурорів і слідчих, і чинним законодавством про пенсійне забезпечення. Відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру»прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчі прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Отже відповідачем при розрахунку його стажу роботи мало бути зараховано до стажу роботи за спеціальністю час проходження ним військової служби з 01 серпня 1987 року до 28 червня 2000 року, який складає 12 років 10 місяців 27 днів. В органах прокуратури він працює з 10.07.2000 року і станом на 06.12.2010 року стаж роботи складає 10 років 3 місяці 3 дні, а всього його трудовий стаж станом на 06.12.2010 року складає 23 роки 1 місяць 30 днів, що дає йому право на отримання пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». Позивач просить суд визнати протиправним відмову відповідача у призначені йому пенсії згідно Закону України «Про прокуратуру; зобов»язати відповідача зарахувати до 20-річного стажу роботи за спеціальністю час проходження ним військової служби з 01.08.1987 року по 28.06.2000 року та призначити йому пенсію за вислугою років з 06.12.2010 року на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, уточнив, просив визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська щодо невизнання його права на зарахування часу проходження ним військової служби у Збройних Силах України в період з 01 серпня 1987 року по 28 червня 2000 року до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру»; визнати, що він має право на зарахування до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, передбачену законодавством для прокурорів і слідчих, поряд зі стажем роботи на прокурорських посадах в органах прокуратури України, часу проходження ним військової служби у Збройних Силах України за вказаний період; зобов'язати відповідача зарахувати до 20-ти річного стажу роботи, що дає йому право на пенсійне забезпечення за вислугою років працівникам прокуратури, час проходження військової служби з 01 серпня 1987 року по 28 червня 2000 року та призначити йому пенсію за вислугу років з 06.12.2010 року згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, у період з 01.08.1987 по 01.01.1992 року позивач проходив військову службу (навчався) у Саратовському вищому військовому авіаційному училищі льотчиків.

Згідно з ч. 2 статті 11 Закону СРСР ««Про загальний військовий обов'язок»громадяни, прийняті у військово-навчальні заклади, перебувають на дійсній військовій службі та іменуються курсантами. На них розповсюджується обов'язки, встановлені для військовослужбовців строкової служби. Вони та їх сім"ї користуються правами, пільгами та перевагами, передбаченими діючим законодавством для військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей.

В період з 02.01.1992 по 28.06.2000 року позивач проходив військову службу на офіцерських посадах у Збройних Силах України.

З 10.07.2000 року по 26.11.2010 року проходив службу в органах прокуратури України на прокурорсько-слідчих посадах. Таким чином, в період з 01.08.1987 року до 26.11.2010 року позивач проходив військову службу у Збройних Силах України.

Статтею 25 Закону України «Про загальний військовий обов'язок і військову службу»в редакції закону від 25.03.1992 р. №2232 було передбачено, що період навчання у військово-навчальних закладах зараховується курсантам як строкова військова служба. Поряд із цим, статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»в редакції закону від 20.12.1991 р. № 2011 було передбачено, що час перебування громадян на військовій службі зараховується до загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.

Наведені норми законодавства діяли протягом усього зазначеного вище періоду проходження позивачем військової служби у Збройних Силах, що дозволяло йому цілком обґрунтовано розраховувати та бути впевненим при переведенні для подальшої служби в органи прокуратури України в тому, що до стажу його роботи за новою спеціальністю прокурорського працівника, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, буде зарахований у повному обсязі час проходження ним військової служби у Збройних Силах з 01.08.1987 року, так як стаття 50-1 Закону України «Про прокуратуру»в редакції закону від 26.11.1993 №3662, яка діяла на той час, не містила будь-яких заборон та застережень з цього приводу.

Проте, протягом 1999-2001 років, вже під час проходження позивачем служби на прокурорських посадах в органах прокуратури України, до чинного законодавства України було внесено ряд змін, які істотно звузили зміст та обсяг його соціального права на зарахування часу проходження військової служби у Збройних Силах України до стажу роботи за новою спеціальністю прокурорського працівника, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, яке він мав як військовослужбовець Збройних Сил на час переведення для подальшої служби в органи прокуратури України.

Так, Законом України від 18 червня 1999 року №766-ХІУ Закон України «Про загальний військовий обов'язок і військову службу»був прийнятий в новій редакції, згідно якої зі статті 25 було виключено норму, якою було передбачено зарахування курсантам періоду навчання у військово-навчальних закладах як строкової військової служби. Водночас із цим, Законом України від 12 липня 2001 року №663-111 стаття 50-1 Закону України «Про прокуратуру»була викладена в новій редакції, яка передбачає вичерпний перелік державних органів та посад, час роботи на яких включається до 20-ти річного стажу роботи, що дає право прокурорським працівникам, переліченим у статті 56 цього ж Закону, на пенсію за вислугою років. Згідно з цією редакцією статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру»до зазначеного стажу включається лише строкова військова служба.

За результатами розгляду звернення позивача від 06.12.2010 року про призначення йому пенсії за вислугу років Управлінням Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська за вихідним № 7150/12-44 від 10.12.2010 року його було повідомлено про відсутність права на зарахування часу перебування на військовій службі у Збройних Силах до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, передбачену законодавством для прокурорів і слідчих, оскільки чинною редакцією статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру»це не передбачено. Зазначене викладене і в протоколі № 41 від 10.12.2010 року засідання комісії по призначенню та перерахункам пенсі відповідача.

Суд вважає, що така позиція відповідача є помилковою, оскільки ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, а зазначені зміни до законодавства не можуть застосовуватися щодо позивача при вирішенні питання про зарахування або не зарахування часу проходження ним служби у Збройних Силах до стажу його роботи на прокурорських посадах, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки це буде суперечити вимогам Конституції України.

Зокрема, відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права, Конституція України має вищу юридичну силу, а Закони та інші нормативно-правові акти повинні прийматися на підставі Конституції України та повинні відповідати їй. Водночас із цим, наведеною нормою Конституції України передбачено, що норми Конституції України є нормами прямої дії, а звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини та громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантовано.

Статтею 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.

Зважаючи на викладене, статтею 25 Закону "України «Про загальний військовий обов'язок і військову службу»в редакції закону від 25.03.1992 року №2232 та статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»в редакції закону від 20.12.1991 р. №2011, які діяли до часу переведення позивача на службу в органи прокуратури України, було передбачено, що період навчання у військово-навчальних закладах зараховується курсантам як строкова військова служба, а час перебування громадян на військовій службі зараховується до загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю. Статтею 22 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, деклароване статтею 17 Конституції України конституційне право позивача, як військовослужбовця Збройних Сил України, на соціальний захист, конкретизоване, зокрема у наведених нормах законодавства, які діяли на час проходження ним військової служби у Збройних Силах та гарантували йому зарахування періоду навчання у військово-навчальному закладі як строкової військової служби, а також зарахування часу перебування на військовій службі до загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю, не може бути скасоване, а зміст та обсяг цих прав не може бути звужений.

Такий висновок суду ґрунтується, крім того, й на вимогах статті 58 Конституції України, згідно з якими закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, зазначені зміни до законодавства не можуть застосовуватися щодо позивача при вирішенні питання про зарахування або не зарахування часу проходження служби у Збройних Силах України до стажу роботи за новою спеціальністю прокурорського працівника, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки це буде суперечити наведеним вимогам Конституції України.

Аналогічну правову позицію з питань обмеження пільг, компенсацій і гарантій військовослужбовців, висловив й Конституційний Суд України в Рішеннях від 6 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги; від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій; від 17 березня 2004 року №7-рп/2004 у справі про соціальний захист військовослужбовців та працівників правоохоронних органів; від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004 у справі про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій.

Зокрема, відповідно до наведених рішень правова позиція Конституційного Суду України з питань обмеження пільг, компенсацій і гарантій військовослужбовців полягає в тому, що комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлений не втратою працездатності, безробіттям або відсутністю достатніх засобів для існування, а особливістю професійних обов'язків у зв'язку з виконанням ними державних функцій, пов'язаних з ризиком для життя та здоров'я, певним обмеженням конституційних прав і свобод, у тому числі права заробляти матеріальні блага для забезпечення собі і своїй сім»ї, рівня життя, вищого за прожитковий мінімум, здійснення таких заходів має безумовний характер.

Відповідно з наведеними рішеннями Конституційного Суду України, звуження змісту та обсягу соціальних гарантій військовослужбовців шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається. Гарантовано право позивача на зарахування часу проходження військової служби у Збройних Силах в період з 5 серпня 1984 року до 21 жовтня 1997 року до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, передбачену законодавством для прокурорів і слідчих, й чинним законодавством про пенсійне забезпечення. Так, відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», передбачена цією нормою закону для прокурорів і слідчих пенсія за вислугу років незалежно від віку - є державною пенсією.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення»в якості окремого виду державних пенсій, визначено трудові пенсії, до яких, серед іншого, віднесені пенсії за вислугу років, які відповідно до статті 51 цього ж Закону встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Саме на підставі цієї норми Закону наведеною вище статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру»передбачено пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих за вислугу років незалежно від віку.

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення»визначені види трудової діяльності, що зараховуються до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, а відтак, згідно зі статтею 2 цього ж Закону - на такий вид трудової пенсії як пенсію за вислугу років.

Зокрема, відповідно до пункту «в»частини 3 вищезгаданої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховується військова служба незалежно від місця проходження служби. Будь-яких обмежень щодо зарахування часу проходження військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, передбачену законодавством для прокурорів і слідчих, зазначена норма закону не містить.

Отже і за змістом наведених норм законодавства про пенсійне забезпечення, час проходження позивачем військової служби в період з 01.08.1987 по 28.06.2000 року підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, передбачену законодавством для прокурорів і слідчих.

Крім того, відповідно до ст.2 ч.1 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу»у редакції від 4.04.2006 р., ст.8 ч.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров'я і віком громадян України, пов'язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»є конституційним, оскільки згідно з преамбулою він відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Дану позицію з цього питання підтримує і Комітет Верховної Ради України з питань національної безпеки і оборони, який дав роз'яснення у листі від 13 листопада 2007 року щодо проблеми зарахування стажу військової служби до прокурорського стажу.

Зважаючи на викладене, з метою захисту прав позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська щодо невизнання права позивача на зарахування часу проходження ним військової служби у Збройних Силах України в період з 01 серпня 1987 року по 28 червня 2000 року до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру»; визнати, що він має право на зарахування до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, передбачену законодавством для прокурорів і слідчих, поряд зі стажем роботи на прокурорських посадах в органах прокуратури України, часу проходження ним військової служби у Збройних Силах України за вказаний період; зобов'язати відповідача зарахувати до 20-ти річного стажу роботи, що дає йому право на пенсійне забезпечення за вислугою років працівникам прокуратури, час проходження військової служби з 01 серпня 1987 року по 28 червня 2000 року та призначити йому, нараховувати та виплачувати пенсію за вислугу років з 06.12.2010 року, тобто з часу його звернення до відповідача для призначення пенсії, згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 КАС України постанова підлягає негайному виконанню в частині присудження пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

Згідно до ч.1 ст. 94 КАС України суд вважає за необхідне стягнути з місцевого бюджету м. Дніпропетровська на користь позивача здійснені ним та документально підтверджені судові витрати - сплачений судовий збір в сумі 03 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 8, 17, 19, 22, 55, 58 Конституції України, Законом України «Про прокуратуру», Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу», ст.ст. 9, 69-71, 158-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська щодо невизнання права ОСОБА_1 на зарахування часу проходження ним військової служби у Збройних Силах України в період з 01 серпня 1987 року по 28 червня 2000 року до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Визнати, що ОСОБА_1 має право на зарахування до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, передбачену законодавством для прокурорів і слідчих, поряд зі стажем роботи на прокурорських посадах в органах прокуратури України, часу проходження ним військової служби у Збройних Силах України в період з 01 серпня 1987 року по 28 червня 2000 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України Бабушкінського району м. Дніпропетровська зарахувати до 20-ти річного стажу роботи ОСОБА_1, що дає право на пенсійне забезпечення за вислугою років працівникам прокуратури, час проходження військової служби з 01 серпня 1987 року по 28 червня 2000 року та призначити, нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 06.12.2010 року згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Стягнути з місцевого бюджету м. Дніпропетровська на користь ОСОБА_1 здійснені ним та документально підтверджені судові витрати - сплачений судовий збір в сумі 03 грн. 40 коп.

Постанова підлягає негайному виконанню в частині присудження пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова може бути оскаржена до Адміністративного Апеляційного суду м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Т.О. Кудрявцева