Справа № 2а/0614/175/11
Суддя: Поліщук М.Г.
Дата ухвалення: 2011-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"27" травня 2011 р. Справа № 2а/0614/175/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.1

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Поліщука М.Г.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області на постанову Малинського районного суду Житомирської області від "20" лютого 2011 р. у справі № 2а/0614/175/11 за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач 01.02.2011 р. звернулась до Малинського районного суду Житомирської області з адміністративним позовом до УПФУ в Малинському районі Житомирської області про зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату їй як дитині війни надбавки до пенсії згідно ст. 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни", а також додаткової пенсії і підвищення до пенсії згідно ст.39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.01.2010 р. по 31.12.2010 р. та проводити зазначені виплати в подальшому на майбутнє.

Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 01.02.2011 року, у зв"язку з пропуском позивачем строку звернення до суду без поважних причин, адміністративний позов в частині зобов"язання відповідача виплатити позивачу соціальні виплати за період з 01.01.2010 р. по 31.07.2010 р. залишено без розгляду.

Постановою цього суду від 20.02.2011 позов задоволено частково, за період з 01.08.2010 р. по 31.12.2010 р. В задоволенні позовних вимог на майбутнє - відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження в справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є пенсіонером та перебуває на обліку в УПФУ в Малинському районі Житомирської області, постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 року віднесено до зони посиленого радіологічного контролю, а також має статус особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4-ї категорії та дитини війни, що підтверджується відповідними документами (а.с.16,17).

Згідно до ч. 2 ст. 39 «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата до пенсії, яка становить у зоні посиленого радіологічного контролю - одну мінімальну заробітну плату.

За змістом ст. 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до 4-ї категорії щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»особам, що належать до соціальної категорії громадян «діти війни», з 01.01.2006 року відповідач повинен був нараховувати та виплачувати щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Однак всупереч ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» позивачу вказані доплати виплачувалась частково, у фіксованому розмірі, визначеному відповідно ПКМУ № 836 від 26.07.1996 року та ПКМУ №530 від 28.05.2008 року, а не у кратному та процентному відношенні до мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком відповідно по доплаті за проживання на території радіоактивного забруднення та по додатковій пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, а також по щомісячному підвищенню до пенсії як дитині війни, як того вимагають вищезазначені Закони.

З огляду на те, що ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» мають вищу юридичну силу в порівняні з ПКМУ № 836 від 26.07.1996 року та ПКМУ №530 від 28.05.2008 р. відповідач не правомірно нараховував та виплачував доплати в меншому розмірі, ніж це передбачено вказаними Законами.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств та відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій, тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов"язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

При цьому, визначаючи базову величину, з якої розраховується сума допомоги згідно зі ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідачу слід керуватися розміром мінімальної заробітної плати, а не сумою, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 року №836, а щодо виплати підвищення до пенсії за ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", що дорівнює 30% від пенсії за віком, та додаткової пенсії, передбаченої ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідачу слід виходити з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", а не керуватися постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530.

Розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2010 року - 869,00 грн., з 01.04.2010 року - 884,00 грн., з 01.07.2010 року - 888,00 грн., з 01.10.2010 року - 907,00 грн.

Розмір мінімальної пенсії за віком в Україні становив: з 01.01.2010 року - 695,00 грн., з 01.04.2010 року - 706,00 грн., з 01.07.2010 року - 709,00 грн., з 01.10.2010 року - 723,00 грн., з 01.12.2010 року - 734,00 грн.

Тому позивач, відповідно до ст.39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як непрацюючий пенсіонер, має право отримувати доплату до пенсії за проживання у зоні посиленого радіологічного контролю у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю - 15 % мінімальної пенсії за віком, а також як "дитина війни", відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року №497 "Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду" на органи Пенсійного фонду України покладено обов"язок щодо виплати пенсій та доплат до пенсій, які передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Законом України "Про соціальний захист дітей війни".

Таким чином, обов'язок проводити нарахування та виплату пенсіонерам сум, передбачених ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", відноситься до відання органів Пенсійного фонду України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, яка прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205 та 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Малинського районного суду Житомирської області від "20" лютого 2011 р. - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.Г. Поліщук

судді: М.М. Капустинський

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу Роман Катерина Миколаївна вул.Ватутіна, 69 б, кв. 1,м.Малин,Житомирська область,11600

3- відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області пл. Соборна, 12А,м.Малин,Житомирська область,11600