Справа № 2а-1529/09
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2011-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2011 р. Справа № 37454/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сапіги В.П., Попка Я.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Буської районної державної адміністрації Львівської області на постанову Буського районного суду Львівської області від 03 червня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Буської районної державної адміністрації Львівської області про стягнення недоплаченої разової щорічної грошової допомоги,

ВСТАНОВИЛА :

У травні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила стягнути з управління праці та соціального захисту населення Буської районної державної адміністрації Львівської області (далі УПСЗН Буської РДА) на її користь недоплачену разову щорічну грошову допомогу, передбачену ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як учаснику війни, у розмірі 2553,18 грн. за 2007-2008 рр.

Постановою Буського районного суду Львівської області від 03 червня 2009 року вказаний позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі УПСЗН Буської РДА просить зазначену постанову скасувати і ухвалити нову про відмову у задоволенні заявлених позивачкою вимог в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неврахування істотних обставин справи. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що воно належним чином і відповідно до вимог Законів України про Державний бюджет України на 2007-2008 рр. виконало свій обовязок перед позивачкою щодо виплати їй щорічної разової грошової допомоги, як учаснику війни. Просить врахувати, що воно не є головним розпорядником коштів для виплати спірної допомоги і що виключно законом про Державний бюджет України визначаються видатки на загальносуспільні потреби, їх розмір та цільове спрямування. Вказує на порушення судом першої інстанції норм бюджетного законодавства України.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не зявилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що він є учасником війни, якому відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня виплачується грошова допомога у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 визнано таким, що не відповідає Конституції України положення ст. 29 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким обмежувався розмір щорічної разової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». ОСОБА_1 того, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано таким, що не відповідає Конституції України положення п. 20 Розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким обмежувався розмір щорічної разової допомоги ветеранам війни. Розмір отриманої позивачкою у 2007-2008 рр. грошової допомоги до 5 травня суперечить вимогам Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також рішенням Конституційного Суду України, оскільки має обчислюватися виходячи із законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком у відповідних роках. Обовязок щодо виплати спірної недоплати у розмірі 2553,18 грн. слід покласти на УПСЗН Буської РДА.

Такі висновки суду першої інстанції частково відповідають нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

Встановлено, що позивачка є учасником війни, який відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня має право на одержання грошової допомоги у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, обовязок щодо виплати якої, за правилами ст. 171 цього ж Закону, покладено на органи праці та соціального захисту населення.

Поряд із цим, Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і постановою КМ України № 177 від 18 лютого 2004 року було встановлено конкретні розміри щорічної разової допомоги, що підлягають виплаті особам, на яких поширюються гарантії вказаного Закону.

З матеріалів справи вбачається, що УПСЗН Буської РДА належним чином та відповідно до вимог вищезазначених нормативно-правових актів виконало свій обовязок перед позивачкою з виплати їй спірної допомоги у 2007-2008 рр.

Згідно із положеннями ч.2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що УПСЗН Буської РДА, здійснивши позивачці виплату щорічної грошової допомоги до 5 травня у 2007-2008 рр. в розмірах, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і постановою КМ України № 177 від 18 лютого 2004 року, станом на час проведення такої виплати діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинними законами України, тобто правомірно, а тому підстав для задоволення вимог позивачки у частині стягнення з відповідача спірної заборгованості за 2007-2008 рр. немає.

Висновок суду першої інстанції про необхідність задоволення таких вимог позивачки з врахуванням рішень Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 та від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, на думку колегії суддів, є помилковим і не відповідає ст. 152 Конституції України, за правилами якої закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 202, 205, 207, 254 КАС України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Буської районної державної адміністрації Львівської області задовольнити.

Постанову Буського районного суду Львівської області від 03 червня 2009 року у справі № 2а-1529/09/1303 скасувати і прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення з управління праці та соціального захисту населення Буської районної державної адміністрації Львівської області на її користь недоплаченої разової щорічної грошової допомоги, як учаснику війни, за 2007-2008 рр.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Сапіга

ОСОБА_2