Справа № 159/5618/14-а 2-а/159/219/14
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 р. Справа № 876/10762/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області на постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області про визнання протиправними дій, скасування розпорядження, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області, яким просила: визнати протиправними дії відповідача щодо перерахунку її пенсії як державному службовцю на виконання постанови Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.05.2014 року, виходячи з розміру 80% заробітної плати; скасувати розпорядження відповідача від 22.08.2014 року про проведення перерахунку її пенсії; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату її пенсії на виконання постанови Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.08.2014 року відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції, яка діяла на момент призначення пенсії, виходячи з розміру 90% заробітної плати.

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 жовтня 2014 року позов задоволено.

Постанова мотивована тим, що 06.06.2011 року ОСОБА_1 було призначено пенсію відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» та визначено в розмірі 90% посадового окладу з урахуванням надбавок та доплат. Під час звернення за призначенням пенсії позивач подала довідку про складові заробітної плати, в якій серед складових заробітної плати були зазначені матеріальна допомога на оздоровлення і на вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати. Однак відповідач, як пізніше було встановлено постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.05.2014 року, неправомірно не вніс ці складові заробітної плати позивача до обрахунку їй пенсії. Тобто спір стосується не перерахунку пенсії загалом, про що зазначає відповідач, а про усунення порушення права позивача при визначенні їй розміру пенсії. На думку суду, усуваючи це порушення, відповідач повинен був виходити з тих умов і норм, які були встановлені законодавством на момент призначення пенсії позивачу, а не тих, які діяли на день його усунення. На момент призначення пенсії позивачу діяли норми, які дали підстави відповідачу призначити позивачу пенсію в розмірі 90% від сум її заробітної плати і такий відсоток, на думку суду, повинен залишитись, а зменшення його відповідачем під час виконання судового рішення призвело до нового порушення права позивача на отримання пенсії у належному розмірі.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає, що вона прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що перерахунок пенсії ОСОБА_1 був здійснений на виконання судового рішення відповідно до норм ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції, чинній на день проведення такого перерахунку, у розмірі 80% від її заробітної плати, тому, на думку відповідача, відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача у розмірі 90% від її заробітної плати.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановив суд, з 06.06.2011 року ОСОБА_1 було призначено пенсію відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» та визначено її в розмірі 90% посадового окладу з урахуванням надбавок та доплат.

При обчисленні розміру пенсії в розрахунок не були внесені фактично отримані нею суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексацію заробітної плати, хоч зазначені виплати були включені в довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії від 08.06.2011 року № 93, виданій Контрольно-ревізійним управлінням у Волинській області.

29.04.2014 року ОСОБА_1 звернулась до Управління пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області із заявою про перерахунок пенсії за віком, призначеної відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», із врахуванням складових заробітної плати, згідно поданих довідок про заробітну плату.

Однак листом від 28.05.2014 року відповідач повідомив позивача про відмову в проведенні такого перерахунку.

ОСОБА_1 оскаржила дану відмову в судовому порядку і за результатами розгляду її позовної заяви постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 травня 2014 року було зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області провести перерахунок та виплату її пенсії як державному службовцю з урахуванням фактично отриманих нею сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, починаючи з 13.11.2013 року, з урахуванням проведених виплат.

На виконання зазначеного судового рішення Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області видало розпорядження від 22.08.2014 року, яким провело перерахунок пенсії, однак виходячи не з 90% заробітної плати позивача, а з 80%.

Колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про протиправність таких дій та рішення відповідача, виходячи з наступного.

Як зазначено вище, ОСОБА_1 пенсія була призначена з 06.06.2011 року.

Частинами 2, 5 ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції, чинній на час призначення пенсії позивача, було передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Оскільки загальний трудовий стаж ОСОБА_1 становив 35 років 01 місяць 12 днів, а стаж державної служби 33 роки 02 дні, їй було призначено пенсію в розмірі 90% від суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Водночас п. 9 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набув чинності з 01.10.2011 року, ст. 37 Закону України «Про державну службу» було викладено в новій редакції, зокрема, визначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Також було вилучено норму, згідно з якою за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Таким чином, положеннями ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції, чинній на час прийняття відповідачем оскаржуваного розпорядження від 22.08.2014 року про перерахунок пенсії позивача, було встановлено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати та не було передбачено можливості її підвищення за наявності в особи певного стажу роботи на державній службі, тобто 80 відсотків суми заробітної плати були максимальною величиною для обілення розміру пенсії, що призначається відповідно до даної статті, і, як зазначено вище, саме в такому розмірі Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області провело перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії.

Однак, здійснюючи перерахунок пенсії позивача в такому розмірі, відповідач не врахував, що відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

А відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Таким чином, відповідач застосував норми законодавства, які не підлягали застосуванню, а зменшення відсотку від заробітної плати, з якого обчислюється розмір пенсії з 90 до 80 відсотків є незаконним і порушує гарантоване Конституцією та законами України право позивача на належне пенсійне забезпечення.

Також колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що звертаючись до Управління пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області із заявою про перерахунок пенсії з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, а пізніше і до суду з позовом про зобов'язання відповідача провести такий перерахунок, ОСОБА_1 не просила здійснити перерахунку пенсії загалом, про що безпідставно зазначає відповідач, а просила усунути порушення її прав при визначенні розміру пенсії.

Тому, як правильно зазначив суд першої інстанції, усуваючи на виконання судового рішення зазначене вище порушення вимог законодавства, яке полягало у неврахуванні при призначенні пенсії позивача матеріальних допомог та індексації заробітної плати, відповідач повинен був виходити з тих умов і норм, які були встановлені законодавством на момент призначення пенсії позивачу, а не тих, які діяли на день його усунення.

Таким чином, оскільки на момент призначення пенсії позивачу діяла редакція ст. 37 Закону України «Про державну службу», яка визначала право позивача на отримання пенсії в розмірі 90% від сум її заробітної плати, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що такий відсоток повинен залишатись при перерахунку пенсії, а зменшення його відповідачем під час виконання судового рішення призвело до іншого порушення права позивача на отримання пенсії у належному розмірі, що призвело до необхідності звернення до суду з даним адміністративним позовом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області залишити без задоволення.

Постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 жовтня 2014 року у справі № 159/5618/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області про визнання протиправними дій, скасування розпорядження, зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

В.В. Святецький

Ухвала складена в повному обсязі 31.08.2015 року