Справа № 808/3001/14
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 липня 2015 рокусправа № 808/3001/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1 дов від 26.05.2015

третьої особи з самостійними вимогами: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційні скарги Державної реєстраційної служби України та публічного акціонерного товариства «Фінбанк»

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2014 року

у справі № 808/3001/14

за позовом ОСОБА_3

до Реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції та Державної реєстраційної служби України

третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_4

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, публічне акціонерне товариство «Фінбанк»

про визнання протиправним та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_4, в якому з урахуванням доповнень та уточнень (т.1 а.с.81) просив:

визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Дахно Артема Миколайовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №11857861 від 24.03.2014 щодо реєстрації права власності на садовий будинок НОМЕР_1, який розташований в Обслуговуючому садово-городньому кооперативі «Мостобуд-5» за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Долинська сільська рада, загальною площею 379,8 кв.м. за ПАТ «Фінбанк»;

скасувати запис про право власності №5107727, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.02.2014 про реєстрацію права власності на садовий будинок НОМЕР_1, що розташований в Обслуговуючому садово-городньому кооперативі «Мостобуд-5» за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Долинська сільська рада, на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_2, площею0,12 га за ПАТ «Фінбанк».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем незаконно проведено реєстрацію права власності на садовий будинок НОМЕР_1 за ПАТ «Фінбанк», оскільки на дане майно був накладений арешт за судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики з ОСОБА_2 Державним реєстратором речових прав на нерухоме майно під час вчинення реєстраційних дій з належним ОСОБА_2 об'єктом нерухомості порушено норми та чинного законодавства України, а саме: ст.ст. 9, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктів 15, 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868.

Ухвалою про відкриття провадження в адміністративній справі від 12.05.2014 судом залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Публічне акціонерне товариство «Фінбанк» (т.1, а. с.1).

Ухвалою від 12.06.2014 судом залучено в якості відповідача-2 - Державну реєстраційну службу України (далі - Укрдержреєстр) (т.1, а. с.80).

25.06.2014 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_4, подав суду письмову заяву про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, в якій, посилаючись на те, що спір, який виник між ОСОБА_3 та Державною реєстраційною службою України, стосується також прав та законних інтересів ОСОБА_2, які також порушені протиправними рішеннями держаних реєстраторів Державної реєстраційної служби України, просив:

визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Нілової Ангеліни Олександрівни пор дердавну реєстрацію прав та їх обтяжень № 11561753 від 12.03.2014 щодо реєстрації права власності на земельну ділянку НОМЕР_1, яка розташована в Обслуговуючому садово-городньому кооперативі «Мостобуд-5» за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Долинська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_2 за ПАТ «Фінбанк»;

скасувати запис про право власності №4961420, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.02.2014 про реєстрацію права власності на земельну ділянку НОМЕР_1, що розташована в Обслуговуючому садово-городньому кооперативі «Мостобуд-5» за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Долинська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,12 га за ПАТ «Фінбанк»;

зобов'язати реєстраційну службу Запорізького районного управління юстиції внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності - запису про право власності ПАТ «Фінбанк» на земельну ділянку НОМЕР_1, яка розташована в Обслуговуючому садово-городньому кооперативі «Містобуд-5» за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Долинська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,12 га, вчинений 25.02.2014 за номером 4961420 (т.1 а.с.85, 87).

Означені вимоги обґрунтовані тим, що на момент звернення ПАТ «Фінбанк» до реєстраційної служби із заявою про реєстрацію права власності на належні ОСОБА_2 об'єкти нерухомості на підставі іпотечного застереження, викладеного в Іпотечному договорі від 28.02.2013, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вже існував не скасований запис про обтяження нерухомого майна ОСОБА_2, що свідчить про проведену реєстрацію права власності ПАТ «Фінбанк» всупереч встановленому законодавством порядку реєстрації та порушенням нормативно-правових актів стосовно процедури реєстрації нерухомого майна.

Крім того, державні реєстратори не виконали вимоги ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 15 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, а саме: не прийняли до уваги, що оцінка предмету іпотеки (переоцінка) проведена в порушення п.8.4.5 Іпотечного договору без погодження із власником майна (ОСОБА_2,), без візуального огляду об'єктів оцінки, що фактично вплинуло на її об'єктивність та значене заниження вартості належного ОСОБА_2 садового будинку. Складені ПП «Радикал» Звіти про оцінку майна № 21-02/2014/01, № 21-02/2014/02 не є належними і не повинні були прийматися державним реєстратором. Оскільки фактично відбувся перехід права власності від ОСОБА_2. до ПАТ «Фінбанк», тобто продаж, банком повинні були бути додані звіти з оцінки майна для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов'язкових платежів, чого зроблено не було, і вказана обставина не врахована державним реєстратором.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2014 року адміністративний позов задоволено:

- скасовано рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Дахно А. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №11857861 від 24.03.2014 щодо реєстрації права власності на садовий будинок НОМЕР_1, розташований в Обслуговуючому садово-городньому кооперативі «Мостобуд-5» за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Долинська сільська рада, АДРЕСА_1, загальною площею 379,8 кв. м. за ПАТ «Фінбанк»;

- скасовано запис про право власності № 5107727, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.02.2014 про реєстрацію права власності на садовий будинок НОМЕР_1, розташований в Обслуговуючому садово-городньому кооперативі «Мостобуд-5» за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Долинська сільська рада, загальною площею 379,8 кв. м за ПАТ «Фінбанк»;

- скасовано рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Нілової А. О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №11561753 від 12.03.2014 щодо реєстрації права власності на земельну ділянку НОМЕР_1, що розташована в Обслуговуючому садово-городньому кооперативі «Мостобуд-5» за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Долинська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_2 за ПАТ «Фінбанк»;

- скасовано запис про право власності № 4961420, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.02.2014 про реєстрацію права власності на земельну ділянку НОМЕР_1, що розташована в Обслуговуючому садово-городньому кооперативі «Мостобуд-5» за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Долинська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_2 за ПАТ «Фінбанк»;

- зобов'язати Реєстраційну службу Запорізького РКЮ внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності - запису про право власності ПАТ «Фінбанк» на земельну ділянку НОМЕР_1, що розташована в Обслуговуючому садово-городньому кооперативі «Мостобуд-5» за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Долинська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,12 га, вчинений 25.02.2014 за номером 4961420.

Постанову суду мотивовано тим, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державних реєстраторів прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Нілової А.О. від 12.03.2014 за № 11561753 та Дахно А. М. від 24.03.2014 за №11857861 є протиправними, оскільки при вчиненні реєстраційних дій з садовим будинком і земельною ділянкою не було враховано норми ч.2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Крім того, до заяви про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, заявником повинні були бути додані звіти з оцінки майна для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов'язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства, чого зроблено не було, чим грубо порушено вимоги та приписи податкового законодавства України, що не було враховано державними реєстраторами під час винесення рішень про державну реєстрацію права власності на об'єкти нерухомості за ПАТ «Фінбанк».

Також всупереч умов іпотечного договору переоцінка предмету іпотеки здійснена ПАТ «Фінбанк» без погодження з іпотекодавцем, тобто з ОСОБА_2, а земельна ділянка, що належала ОСОБА_2, відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення, оскільки була надана ОСОБА_2 для ведення садівництва, внаслідок чого її відчуження повинно відбуватись лише на прилюдних торгах, що також не враховано державним реєстратором при винесені рішення про реєстрацію речового права на цю ділянку за ПАТ «Фінбанк». Крім того, не було додано документів, які б могли підтвердити той факт, що оцінювачі, які проводили оцінку об'єктів нерухомості, відповідають вимогам, що пред'являються до оцінювачів Порядком проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов'язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства до звітів з оцінки спірних об'єктів нерухомості.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, публічне акціонерне товариство «Фінбанк» та Державна реєстраційна служба України (далі - Укрдержреєстр) подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

ПАТ «Фінбанк» зазначає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини у справі, не прийняв до уваги, що дії держреєстраторів узгоджуються з приписами ст. 37 Закону України «Про іпотеку», за якою ПАТ «ФІНБАНК» мав вищий пріоритет щодо задоволення своїх вимог, оскільки мав забезпечене іпотекою зобов'язання та зареєстроване у встановленому законом порядку 28.02.2013, а внесення запису про арешт майна боржника відповідно до постанови державного виконавця Хортицького ВДВС Запорізького міського управління юстиції здійснено лише 18.12.2013. Крім цього, арешт органом ДВС накладений лише на садовий будинок, а стосовно земельної ділянки додаткові обтяження встановлені не були.

ПАТ «Фінбанк» вважає, що позивач намагається підмінити поняття та неправомірно застосувати положення ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, оскільки рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності за ПАТ «Фінбанк» прийнято на законних підставах та не суперечить чинному законодавству України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Державна реєстраційна служба України зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що повноваження стосовно прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову у державній реєстрам прав та їх обтяжень Законом віднесено до виключної компетенції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідного органу державної реєстрації прав, а не до компетенції органу державної реєстрації прав, який представляє його керівник. Державні реєстратори прав на нерухоме майно є самостійними суб'єктами владних повноважень, рішення, дії або, бездіяльність яких можуть бути оскаржені до суду, тому належними відповідачами у справах щодо оскарження рішень з питань державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зокрема визнання їх протиправними, є виключно державні реєстратори прав на нерухоме майно, втім до участі у справі державні реєстратори Дахно А.М. та Нілова А.О. не залучалися.

Стосовно суті спору відповідач-2 зазначає, що обтяження (арешт органу ДВС) накладено після державної реєстрації іпотеки, а отже не є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності за іпотекодержателем - Банком. Крім того, посилання суду першої інстанції на те, що разом з іншими документами заявник (Банк) повинен був подати звіти з оцінки майна для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов'язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства, відповідач-2 вважає безпідставними, оскільки п. 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, визначається перелік документів для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яким не передбачено подання документів, про які зазначає суд першої інстанції, отже підстав для їх витребування від ПАТ «ФІНБАНК» у держреєстратора не було.

Представник позивача та третя особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_2 судовому засіданні заперечують проти задоволення апеляційних скарг, зазначають, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання означені особи повідомлені судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційній скарги підлягають задоволенню.

За хронологією подій обставини справи свідчать про наступне.

01.06.2008 ОСОБА_2 за договором позики від 01.06.2008 отримав від ОСОБА_3 у борг суму у розмірі 240 000 грн., які зобов'язався повернути у строк до 01.12.2008 (т.2, а. с.92-94).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_3, виданого Долинською сільрадою 29.09.2010, ОСОБА_2 є власником садового будинку НОМЕР_1, розташованого в ОСГК «Мостобуд-5» за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Долинська сільська рада.

05.10.2010 на підставі даного свідоцтва здійснено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на вказаний садовий будинок.

Крім того, матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 є учасником (засновником) та керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Тонмет Груп» (т.1, а. с.22-24).

28.02.2013 між ПАТ «Фінбанк» в особі філії (Кредитор) та ТОВ «Тонмет Груп» (Позичальник) укладений кредитний договір, за умовами якого ТОВ «Тонмет Груп» отримало від Банку кредитні кошти для полонення обігових коштів, погашення кредиту перед ПАТ «ПриватБанк» та фінансування власної господарської діяльності, а саме: кредитний договір № 1/28.02.13-1102/17 (відновлювальна кредитна лінія) (т.1, а.с.28-31),- договір овердрафту № 2/28.02.13-1102/17 (т.1, а. с.32-34).

Також 28.02.2013 між ОСОБА_2 (Іпотекодавець) та ПАТ «Фінбанк» в особі філії (Іпотекодержатель) укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сіпяковим О.С. (т.1, а. с.35-37).

У відповідності до умов даного Іпотечного договору ОСОБА_2 передав в іпотеку Банку належний йому на праві власності садовий будинок разом із земельною ділянкою, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,12 га, на якій цей садовий будинок розташований.

Згідно пункту 2 Іпотечного договору зазначені об'єкти нерухомого майна передані в іпотеку з метою забезпечення зобов'язань ТОВ «Тонмет Груп» за вищевказаними кредитними договорами № 1/28.02.13-1102/17 та № 2/28.02.13-1102/17 від 28.02.2013.

Підпунктом 8.4.8 пункту 8.4 Іпотечного договору передбачено право іпотекодержателя достроково звернути стягнення на Предмет іпотеки у разі неналежного виконання будь-яких умов Основного зобов'язання, у тому числі, у разі несвоєчасної чи неповної сплати платежів, несвоєчасного повернення суми Основного зобов'язання, в тому числі кредиту, процентів, комісійної винагороди, неустойки. Право звернення стягнення на Предмет іпотеки іпотекодержатель набуває також, якщо іпотекодержатель заявить вимогу повернути кредит та сплатити проценти, комісійну винагороду до настання строку, зазначеного у Основному зобов'язанні, а іпотекодавець не виконає зазначене зобов'язання.

Відповідно до п.11 Іпотечного договору за вибором Іпотекодержателя застосовується один із способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог Іпотекодержателя, а саме: за рішенням суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса, а також відповідно до пп.11.3 договору згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в пп.11.3.1 та 11.3.2 цього пункту договору:

задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку» (п.11.3.1 Договору) або продаж Іпотекодержателем від свого імені Предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку,встановленому ст..38 Закону України «Про іпотеку» (пп.11.3.2 Договору).

Отже викладене в пп.11.3.1 вказаного Договору іпотечне застереження є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, у разі повного або часткового невиконання Іпотекодавцем умов Іпотечного договору та/або Позичальником умов Кредитного договору.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

28.02.2013 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сіпяковим О. С. до Державного реєстру прав на нерухому майно внесено запис про реєстрацію іпотеки (номер запису № 246827).

Того ж дня приватним нотаріусом до Державного реєстру прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію обтяження (№246827, № 246636), а саме: заборони на предмет іпотеки: земельної ділянки та садового будинку, що належать ОСОБА_2, відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про іпотеку».

Отже в силу Закону України «Про іпотеку» та умов Іпотечного договору від 28.02.2013 ОСОБА_2 є майновим поручителем виконання зобов'язань за кредитними договорами ТОВ «Тонмет Груп».

18.10.2013 у зв'язку з невиконанням Позичальником умов кредитного договору від 28.02.2013 Банк направив претензії щодо виконання зобов'язань за кредитним договором на адресу директора ТОВ «Тонмет Груп» - № 93/3692 та ОСОБА_2 - № 93/3633, № 93/3634 (отримані ОСОБА_2 04.11.2013).

Листом від 20.11.2013 № 1153/13/106/13 Банк повідомив ОСОБА_2 та ТОВ «Тонмет Груп» про продаж Предмету іпотеки (в порядку ст..38 Закону України «Про іпотеку»).

20.01.2014 Банком направлено повідомлення про усунення порушення Основного зобов'язання ТОВ «Тонмет Груп» - № 07/223 та ОСОБА_2 - № 07/224, в якому Банк у зв'язку з непогашенням заборгованості в розмірі 1014056,47 грн. за наданим кредитом повідомив, що має намір скористатися своїм правом звернення стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно - садовий будинок НОМЕР_1 та земельну ділянку площею 0,1200 га НОМЕР_1, що розташовані в ОСГК «Мостобуд-5» за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Долинська сільська рада, та належать на праві власності ОСОБА_2, шляхом набуття на вказане майно права власності з метою погашення заборгованості боржника - ТОВ «Тонмет Груп» (отримано ОСОБА_2 22.01.2014 відповідно до кур'єрської накладної).

Водночас, у 2013 році ОСОБА_3 звернувся до Хортицького районного суду м.Запоріжжя з позовом до стягнення заборгованості за договором позики з ОСОБА_2, за яким порушено провадження у цивільній справі № 337/7357/13-ц.

12.12.2013 Хортицьким районним судом м.Запоріжжя в межах даної цивільної справи винесено ухвалу, якою накладено арешт на нерухоме майно, а саме: садовий будинок НОМЕР_1, розташований в ОСГК «Мостобуд-5» за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Долинська сільська рада, та належить на праві власності ОСОБА_2 (т.1, а. с.10).

16.12.2013 Хортицьким відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції на підставі ухвали Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 12.12.2013 в межах виконавчого провадження ВП № 41236488 накладено арешт на вищевказаний садовий будинок (т.1, а. с.11-13) з внесенням відповідного запису до реєстру речових прав на нерухоме майно 18.12.2013 (т.1, а. с.224-228).

27.01.2014 Хортицьким районним судом м.Запоріжжя винесено рішення у цивільній справі № 337/7357/13-ц, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково і, зокрема, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу за договором позики в розмірі 240 000 грн., відсотки за користування позикою в розмірі 78 000 грн., 0,1 % пеню у розмірі 438 480 грн., індекс інфляції в розмірі 67 560 грн., 3 % річних на суму боргу у розмірі 36 019,73 грн., всього - 1 737 019,73 грн. (т.1, а. с.92-94).

В подальшому згідно даних ЄДРСР ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 30.07.2014 частково задоволено апеляційну скаргу ПАТ «Фінбанк» та скасовано вищевказану ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 12.12.2013 про накладення арешту на садовий будинок.

При цьому, ухвалу апеляційного суду Запорізької області мотивовано тим, що Хортицьким районним судом м.Запоріжжя всупереч вимог ст.152 ЦПК України, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9 не перевірено відсутності обтяження садового будинку за іншим зобов'язанням та можливість накладення арешту на нього у забезпечення зазначеного цивільного позову про стягнення суми боргу за договором позики. Разом з тим, накладення арешту на садовий будинок порушує права іпотекодержеталя - ПАТ «Фінбанку», передбачені чинним законодавством про першочергове задоволення вимог, забезпечених іпотекою, тому неможливо було забезпечити позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за рахунок нерухомого майна, яке передано в іпотеку ПАТ «Фінбанку».

25.02.2014 повноважений представник Банку звернувся до Реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції з заявами про реєстрацію права власності на садовий будинок НОМЕР_1, розташований в ОСГК «Мостобуд-5» за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Долинська сільська рада, та земельну ділянку, на якій вказаний будинок розташований.

За результатом розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.02.2014 за реєстраційним номером № 5573090 та документів поданих для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, державним реєстратором прав на нерухоме майно ДРСУ Дахно А.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.03.2014 №11857861 щодо реєстрації права власності на вищевказаний садовий будинок загальною площею 379,8 кв.м за ПАТ «Фінбанк», до Державного реєстру внесено запис про право власності № 5107727.

За результатом розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.02.2014 за реєстраційним номером № 5569373 та документів поданих для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, державним реєстратором прав на нерухоме майно ДРСУ Ніловою А.О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.03.2014 № 11561753 щодо реєстрації права власності на земельну ділянку НОМЕР_1, що розташована в Обслуговуючому садово-городньому кооперативі «Мостобуд-5» за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Долинська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_2 за ПАТ «Фінбанк», до Державного реєстру внесено запис про право власності № 4961420.

Підставою для прийняття означених рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно за результатами розгляду заяв від 25.02.2014 за реєстраційним номером № 5569373, реєстраційним номером № 5573090 стало, як зазначено державними реєстраторами те, що заявником було дотримано всіх вимог щодо процедури подання документів для проведення державної реєстрації прав, а подані документи відповідали вимогам нормативно-правових актів.

В порядку, передбаченому наказом Міністерства юстиції України «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб» від 02.04.2013 № 607, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за № 534/23066, заяви передані на розгляд до Державної реєстраційної служби України.

В ході розгляду заяв державними реєстраторами встановлено, що для проведення державної реєстрації заявником подано всі необхідні документи.

Як вбачається з матеріалів справи, до зазначених заяв Банком додано, зокрема, копії наступних документів: свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_3, виданого Долинською сільрадою 29.09.2010 ОСОБА_2, вищевказаних кредитних договорів та Іпотечного договору від 28.02.2013, техпаспорту на садовий будинок, вищевказаних повідомлень від 20.01.2014 №№ 07/223, 07/224 та доказів їх отримання ОСОБА_2, Звітів про оцінку майна, Свідоцтва про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів, кваліфікаційного свідоцтва оцінювача, сертифіката суб'єкта оціночної діяльності.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів не погоджується з судом першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_3 та вимог ОСОБА_2 - третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

За приписами ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Стосовно заяви і клопотання ОСОБА_2 про визнання його третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, та прийняття адміністративного позову до Державної реєстраційної служби України колегія суддів зазначає.

Згідно положень ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Стаття 53 КАС України передбачає, що треті особи в адміністративному судочинстві поділяються на дві основні категорії: треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, та треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору.

За приписами ч.1 ст.53 КАС України треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, можуть вступити у справу у будь-який час до закінчення судового розгляду, пред'явивши адміністративний позов до сторін. Задоволення адміністративного позову таких осіб має повністю або частково виключати задоволення вимог позивача до відповідача».

Згідно ч.1 ст.54 КАС України крім прав та обов'язків, визначених у статті 49 цього Кодексу, треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, мають права позивача.

У відповідності до ч.3 ст.53 КАС України питання про вступ до участі у справі третіх осіб вирішується ухвалою. Ухвала за наслідками розгляду питання про вступ у справу третіх осіб окремо не оскаржується. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не дотримано норм процесуального права при розгляді клопотання і заяви ОСОБА_2 про визнання його третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору та при задоволенні адміністративного позову даної особи.

По-перше, предметом спору у даній адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 є правомірність рішення № 11857861 від 24.03.2014 про реєстрацію права власності на певне майно - садовий будинок, яке ОСОБА_3 вважає протиправним, таким, що порушує його законні права.

ОСОБА_2, зі свого боку, заявлені самостійні позовні вимоги, які стосуються зовсім іншого рішення - рішення № 11561753 від 12.03.2014 про реєстрацію права власності на інше майно: земельну ділянку.

Тобто у даному випадку самостійні позовні вимоги, висунуті ОСОБА_2, не стосуються предмету спору даної адміністративної справи - рішення про реєстрацію права власності на певне майно садовий будинок НОМЕР_1, отже заявлені всупереч ч.1 ст.53 КАС України.

Суд першої інстанції, задовольняючи одночасно позовні вимоги ОСОБА_3 і окремі, самостійні, вимоги ОСОБА_2, не прийняв до уваги і порушив наведені норми ч.1 ст.53 КАС України, згідно яким задоволення судом адміністративного позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору (у даному випадку ОСОБА_2.), виключає повністю або часткове задоволення вимог позивача (у даному випадку ОСОБА_2.) до відповідачів.

Також, всупереч вимог ч.3 ст.53 КАС України судом першої інстанції не приймалось процесуальне рішення - відповідна ухвала стосовно заяви ОСОБА_2 про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність законних підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про визнання його третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору та про прийняття адміністративного позову до Державної реєстраційної служби України, який по суті є окремими адміністративним позовом.

По суті прийнятого судом першої інстанції рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та вимог ОСОБА_2 колегія суддів зазначає наступне.

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) рішень суб'єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у ч. 3 ст. 2 КАС України з урахуванням закріпленого ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (далі - реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV в редакції на момент виникнення спірних відносин).

Згідно абз.1 ч.5 ст.3 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

У відповідності до п.2 ч.2 ст.9 Закону № 1952-IV державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Згідно п.1 ч.2 ст.9 Закону № 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом);

відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень;

відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

За правилами ч.4 ст.9 вказаного Закону Державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Позиція позивача, з якою погодився суд першої інстанції, полягає у невиконанні Держреєстратором обов'язків, визначених ч.2 ст.9 Закону № 1952-IV, щодо встановлення при поданні Банком заяви про реєстрацію права власності на вищевказаний садовий будинок від 25.02.2014 наявності обтяження прав на це нерухоме майно (арешту), зареєстрованого 18.12.2013 на підставі ухвали Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 12.12.2013.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права.

Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 № 898-IV встановлено, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Право іншої особи з вищим пріоритетом щодо строкового користування нерухомим майном, набутим у власність іпотекодержателем, зберігає чинність відповідно до умов договору, яким обумовлено таке користування. Права та вимоги третіх осіб на предмет іпотеки, набутий у власність іпотекодержателем, які мають нижчий пріоритет, ніж вимога іпотекодержателя, втрачають чинність.

Згідно ч.ч.6, 7 ст.3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про іпотеку», пріоритет - переважне право однієї особи відносно права іншої особи на те ж саме нерухоме майно; вищий пріоритет - пріоритет, встановлений раніше будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того ж нерухомого майна; нижчий пріоритет - пріоритет, встановлений пізніше пріоритету будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того ж нерухомого майна.

Як вбачається з вище встановлених обставин справи, Іпотечний договір на нерухоме майно укладений 28.02.2013 і іпотека та обтяження за іпотекою зареєстровані у Державному реєстрі 28.02.2013, а обтяження щодо зазначеного садового будинку (арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження) на підставі ухвали Хортицького райсуду м.Запоріжжя зареєстровано 18.12.2013, тобто після державної реєстрації іпотеки.

Отже в силу наведених правових норм Банк - іпотекодержатель має пріоритет щодо задоволення своїх, забезпечених іпотекою, вимог за рахунок майна - предмету іпотеки.

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868.

Відповідно до п.40 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, для проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці або податковій заставі, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає документ, що підтверджує факт надання іпотекодержателем або контролюючим органом згоди на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна.

Пунктом 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, встановлено, що для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно (п.37 Порядку № 868), подає:

1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги;

2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження нерухомого майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого відбувається перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно не є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Отже, приймаючи до уваги, що обтяження стосовно нерухомого майна - садового будинку на підставі ухвали Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 12.12.2013, постанови Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 16.12.2013 зареєстровано в Державному реєстрі 18.12.2013 після державної реєстрації іпотеки, існування на момент звернення Банку до Реєстраційної служби Запорізького РУЮ про реєстрацію права власності на належні об'єкти нерухомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вказаного запису про обтяження нерухомого майна не є перешкодою для проведення державної реєстрації і відмови у проведенні державної реєстрації права власності за Іпотеко держателем відповідно до п.46 Порядку № 868.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, подані Банком до Реєстраційної служби Запорізького РУЮ документи в повній мірі відповідають вимогам п.46 Порядку № 868, а саме:

підтверджують, що боржник (TOB «Тонмет Груп») та Іпотекодавець (ОСОБА_2.) належним чином повідомлені про наявну заборгованість та необхідність її погашення, а також про намір ПАТ «ФІНБАНК» звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в Кредитному договорі від 28.02.2013.

свідчать про дотримання встановлених вказаною нормою умов - завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги Банку.

Стосовно посилання позивача та ОСОБА_2, що Банк разом з іншими документами повинен був подати звіти з оцінки майна для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов'язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства, державні реєстратори зазначають, що вказані позивачем документи п.46 Порядку № 868 не передбачені, а отже підстав для їх витребовування у ПАТ«ФІНБАНК» не було.

Дійсно п.46 Порядку №858 не містить вимог щодо подання документів з приводу оцінки майна - предмету іпотеки, проте вказаний пункт не визначає вичерпного переліку документів, що подаються державному реєстратору і не звільняє відповідну особу від обов'язку надати інші документи, що визначені цим Порядком.

Відповідно до ч.3 ст.37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Судом встановлено, що оскаржувані рішення державних реєстраторів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - предмет іпотеки прийняті також з огляду на подані Банком звіти про оцінку майна.

Посилання суду першої інстанції в якості однієї з підстав для задоволення позову на те, що держреєстратором при винесені спірних рішень не враховано, що всупереч умов іпотечного договору переоцінка предмету іпотеки здійснена ПАТ «Фінбанк» без погодження з іпотекодавцем (ОСОБА_2.) колегія суддів вважає помилковим.

Відповідно до долученого до матеріалів справи Звіту про оцінку майна № 21-02/2014/02 висновок про ринкову вартість об'єкта оцінки (предмета іпотеки) здійснено ПП «Радикал» (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 15029/13, виданий ФДМУ 02.08.2013) на підставі договору № 13-02/2014/01 від 13.02.2014, укладеного з ПАэТ «ФІНБАНК», що, як зазначено у звіті, діяв за дорученням власника майна - ОСОБА_2

Правовідносини з оцінки майна врегульовані, зокрема, Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до ст.12 вказаного Закону звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджу є виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку

майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

При цьому ані жодна норма вказаного Закону, ані Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, Національний стандарт № 2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1442, не містять вимог щодо обов'язкового долучення до Звіту про оцінку майна в якості додатку документу на підтвердження повноважень особи, з якою суб'єктом оціночної діяльності укладений відповідний договір на проведення оцінки майна.

Відповідно до визначених Законом № 1952-IV повноважень державного реєстратора правомірність укладення договору на проведення оцінки майна не є предметом перевірки при прийнятті державним реєстратором рішення про державну реєстрацію права.

Отже наведені позивачем та ОСОБА_2 з цього приводу доводи судом не приймаються як такі, що взагалі не стосуються предмету даного адміністративного спору.

Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності свідчать, що Банком для проведення реєстрації прав на об'єкт нерухомого майна - предмет іпотеки надано всі документи, передбачені чинним законодавством, зміст яких свідчить про їх відповідність вимогам законодавства, а також відповідність заявлених Банком прав документам, що їх посвідчують, що зумовлює відсутність підстав для відмови в державній реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна.

Таким чином, оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч.3 ст.2 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи спірні рішення про реєстрацію права власності на майно за Банком, відповідач діяв на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому вказані рішення є законними і не підлягають скасуванню.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що задовольняючи позовні вимоги в частині скасування записів про право власності за ПАТ «Фінбанк», внесених до Державного реєстру, суд першої інстанції не врахував, що ані положеннями Закону № 1952-IV, ані Порядку № 868 не передбачена можливість скасування таких записів.

За правилами ч.2 ст.26 Закону № 1952-IV у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Наведене свідчить про невірно обраний спосіб захисту порушеного права в цій частині, що не взято до уваги судом першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору і відповідно до ст.202 КАС України є підставою для скасування постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 29.12.2014 з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 і вимог третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_2

Керуючись п.3 ч.1 ст.ст.198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Державної реєстраційної служби України та публічного акціонерного товариства «Фінбанк» задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2014 року у справі № 808/3001/14 скасувати, прийняти нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_3, третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_2 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко