Справа № 2а-1466/09
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2011-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2011 р. Справа № 59775/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду

в складі: головуючого судді Дяковича В.П.,

суддів Обрізко І.М., Яворського І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові в залі суду апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Борщівському районі Тернопільської області на постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 30 червня 2009 року у справі №2а-1466/09/1902 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до управління Пенсійного фонду України в Борщівському районі Тернопільської області про зобов»язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі звернулися 09.06.2009р. до суду із адміністративним позовом, яким просили зобовязати відповідача нарахувати та виплатити в їх користь невиплачене як дітям війни підвищення пенсії відповідно до статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни за 2006-2008 роки, а також зобовязати відповідача виплачувати щомісячно соціальну державну допомогу до пенсії..

Постановою Борщівського районного суду Тернопільської області від 30 червня 2009 року позов задоволено частково. Зобов»язано управління Пенсійного фонду України в Борщівському районі Тернопільської області нарахувати та виплатити позивачам підвищення до пенсії, встановленого їм як дітям війни, в період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р., визначивши це підвищення в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яка діяла у вказаних періодах, і виплатити різницю між перерахованими і отриманими нею сумами підвищення. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З таким рішенням суду не погодився відповідач, подав апеляційну скаргу, в якій покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову, якою повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснювалось в розмірах передбачених Законами України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік та в межах передбачених на це видатків, а також, що законодавством не визначено, з якого саме розміру мінімальної пенсії за віком слід виходити при визначенні розміру підвищення до пенсії дітям війни.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання апеляційного суду не з»явилися, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, а відтак, на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Задовольняючи частково вимоги позивачів суд першої інстанції виходив з того, що позивачам як дітям війни відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» пенсія повинна підвищуватись на 30% мінімальної пенсії за віком, оскільки рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007р. визнано неконституційними положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» в частині обмеження розміру підвищення пенсії дітям війни на 2007 рік.

В задоволенні позовних вимог за 2006 рік відмовлено оскільки положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», якими розмір підвищення пенсії дітям війни на 2006 рік було обмежено, діяли і неконституційними не визнавались.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується і вважає їх такими, що відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи апеляційної скарги в цій частині висновки суду не спростовують і є безпідставними, а відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою невиконання відповідним субєктом владних повноважень покладених на нього обовязків. В свою чергу реалізація особою права на отримання соціальних виплат не може бути поставлена у залежність від наявності відповідних бюджетних асигнувань.

Крім того, розмір мінімальної пенсії за віком, на 30% якої підвищується пенсія дітям війни, визначається відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та з врахуванням відповідних положень Закону України «Про державний бюджет України» щодо розміру прожиткового мінімуму на відповідний рік.

Поряд з тим, колегія суддів приходить до переконання щодо відмови у задоволенні позовних вимог за 2007 рік та часткового задоволення позовних вимог за 2008 рік за пропуском строку звернення до суду, оскільки відповідно до ч.2 ст.99 КАС України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин та вирішення справи судом першої інстанції), для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення свої прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Покликання позивача на те, що про порушення своїх прав він дізнався із засобів масової інформації, без зазначення конкретної дати, не є достатнім доказом того, що такий строк пропущено з поважних причин.

Покликання суду першої інстанції на застосування до спірних правовідносин ст.46 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» є необґрунтованим, оскільки положеннями даної статті передбачено виплату пенсій за минулий час лише в разі їх попереднього нарахування пенсійним органом. Враховуючи те, що спірні суми підвищення пенсій дітям війни позивачам нараховані не були, тому положення ст.46 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» на них не поширюються, а підлягає застосуванню річний строк звернення до суду, передбачений ст.99 КАС України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин та вирішення справи судом першої інстанції).

Враховуючи, що виникнення права позивача на перерахунок та виплату підвищення до пенсії як дитині війни за 2007-2008 роки пов»язане із рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. та від 22.05.2008 р., яке було у встановленому законом порядку опубліковане, тому строк звернення до суду за 2007 і 2008 роки слід рахувати саме з цього часу і закінчився такий строк 09.07.2008 р. та 22.05.2009 р. відповідно.

Крім того, позивачі заявляли позовну вимогу про зобовязання відповідача нараховувати та виплачувати їм надалі підвищення до пенсії як дітям війни при нарахуванні пенсії.

Щодо зазначеної позовної вимоги колегія суддів дійшла наступного висновку.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов'язання відповідача проводити нарахування та виплату перерахованої пенсії у подальшому, оскільки така не стосується спірних відносин, а носить перспективний, на думку позивача - ймовірний протиправний характер поведінки відповідача у відносинах із позивачем, у яких право останнього не є порушеним, а тому таке право відповідно до частини 1 статті 2 КАС України судовому захисту не підлягає.

Оскільки Законом України «Про державний бюджет України на 2009 рік» не було зупинено чи обмежено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а позивачі звернулися до суду 09.06.2009 року, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в межах річного строку звернення до суду з 09.06.2008 року до настання обставин, з якими закон пов'язує припинення виплати. Висновок суду першої інстанції щодо визначення періоду, за який необхідно здійснювати перерахунок та виплату підвищення до пенсії позивачу, є безпідставним та суперечить самій правовій природі інституту призначення, перерахунку та виплати пенсії.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а тому постанова суду підлягає скасуванню з постановленням нової, якою позов слід задоволити частково.

Керуючись ст.ст.160, 195, 197, 198, п.4 ст.202, 205, 207, 211, 212, 254 КАС України,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Борщівському районі Тернопільської області задоволити частково.

Постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 30 червня 2009 року у справі №2а-1466/09/1902 скасувати та прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до управління Пенсійного фонду України в Борщівському районі Тернопільської області про зобовязання вчинити дії задоволити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Борщівському районі Тернопільської області та зобовязати управління Пенсійного фонду України в Борщівському районі Тернопільської області нараховувати та виплачувати на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 щомісячне підвищення пенсії як дітям війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком на підставі положень ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з встановленого на відповідний рік розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 09.06.2008 року, з врахуванням виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п»ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: В.П. ДЯКОВИЧ

СУДДІ І.М. ОБРІЗКО

ОСОБА_11