Справа № 5508/08/1570
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2012-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 5508/08/1570
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2012 року

м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Юхтенко Л.Р.,

при секретарі Каракаш Ю.І.,

за участю сторін:

позивач - ОСОБА_1, за паспортом

представник позивача ОСОБА_2, за довіреністю

представник позивача ОСОБА_3, за довіреністю

від відповідача ГУМВС України в Одеській області та начальника ГУМВС України в

Одеській області, представник ОСОБА_4, за довіреністю

від відповідача ОСОБА_5 патрульної служби Одеського міського управління ГУМВС України в

Одеській області, представник не зявився

від третіх осіб, представники не зявилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, начальника ОСОБА_6 управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Полку патрульної служби Одеського міського управління ОСОБА_6 управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на боці відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про визнання незаконним та скасування наказу №26 о/с від 24.01.2008 року начальника ГУМВС України в Одеській області генерал-лейтенанта міліції ОСОБА_12, в частині звільнення ОСОБА_1 в запас Збройних сил України з органів Внутрішніх справ України та поновлення ОСОБА_1 на посаді командира взводу з обслуговування Приморського району м. Одеси в полку патрульно-постової служби при Одеському міському управлінні ОСОБА_6 управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, відновлення в спеціальному званні старшого лейтенанта міліції, забезпечення виплати грошової компенсації за час вимушеного прогулу в період з 28.09.2007 року і по теперішній час в повному обсязі, суд, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходилась адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, начальника ОСОБА_6 управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Батальйону патрульної служби при Одеському міському управлінні ОСОБА_6 управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з органів внутрішніх справ та поновлення на посаді.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22.09.2009 року позивачу було відмовлено у задоволенні його позовних вимог.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2010 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а постанова Одеського окружного адміністративного суду від 22.09.2009 року, без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 лютого 2012 року вищевказані судові рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.09.2009 року та Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2010 року скасовані та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, у звязку з тим, що судами попередніх інстанцій не були розглянуті всі позовні вимоги позивача, не досліджені усі істотні обставини справи, а саме: враховуючи те, що в період з 16.10.2007 року по 27.12.2007 року позивач відвідував слідчій відділ Шевченківського ВМ Приморського РО міста ОСОБА_2 з метою отримання обхідного листа, не встановлено чи приступив позивач до виконання службових обовязків в період з 08.10.2007 року по 27.12.2007 року, також не надано належної оцінки доводам позивача про те, що на момент видання оскаржуваного наказу щодо його звільнення, полк патрульної служби при Одеському міському управлінні ГУМВС України в Одеській області було ліквідовано та створено батальйон патрульної служби при Одеському міському управлінні ГУМВС України в Одеській області.

08 червня 2012 року позивачем були подані на адресу суду уточнення позовних вимог, відповідно до яких позивач просив визнати матеріали і висновки службового розслідування від 28.12.2007 року проведеного заступником начальника батальйону ППС при ОМУ УМВС України в Одеській області по роботі з особовим складом, капітаном міліції ОСОБА_13 щодо командира взводу роти з обслуговування Приморського району м. Одеси полку патрульної служби при Одеському міському управлінні ОСОБА_6 управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 неналежними та незаконними та виключити їх з числа доказів, визнати незаконним та скасувати наказ №26 о/с від 24.01.2008 року начальника ГУМВС України в Одеській області генерал-лейтенанта міліції ОСОБА_12, в частині звільнення ОСОБА_1 в запас Збройних сил України з органів Внутрішніх справ України та поновити ОСОБА_1 на посаді командира взводу з обслуговування Приморського району м. Одеси в полку патрульно-постової служби при Одеському міському управлінні ОСОБА_6 управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, відновити в спеціальному званні старшого лейтенанта міліції, забезпечити виплату грошової компенсації за час вимушеного прогулу в період з 28.09.2007 року і по теперішній час в повному обсязі.

Ухвалою суду від 17 вересня 2012 року було закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання матеріалів і висновків службового розслідування від 28.12.2007 року проведеного заступником начальника батальйону ППС при ОМУ УМВС України в Одеській області по роботі з особовим складом, капітаном міліції ОСОБА_13 щодо командира взводу роти з обслуговування Приморського району м. Одеси полку патрульної служби при Одеському міському управлінні ОСОБА_6 управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 неналежними та незаконними та виключити їх з числа доказів.

Позовні вимоги позивача вмотивовані тим, що ОСОБА_1 проходив службу в рядах органів внутрішніх справ з 1996 року. З 18 лютого 2003 року був на посаді слідчого, слідчого відділення Шевченківського відділу міліції Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, а з 28 вересня 2007 року наказом начальника ГУ МВС України в Одеської області, був звільнений з посади слідчого слідчого відділення Шевченківського відділу міліції Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області та призначений на посаду командира взводу по обслуговуванню Приморського району м. Одеси полку патрульної служби при ОМУ ГУМВС України в Одеської області. Після звільнення з посади слідчого він в установленому порядку передавав кримінальні справи і попередню посаду та в період з 16.10.2007 року по 27.12.2007 року відвідував Шевченківський ВМ Приморського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області з метою підписати обхідний лист для представлення в батальйон патрульної служби. 21 вересня 2007 року на підставі наказу № 705 була проведена реорганізація полку патрульної служби в батальйон патрульної служби, а отже він був призначений на неіснуючу посаду командира взводу. Позивач стверджує, що йому не було видано табельну зброю, службове посвідчення та формений одяг, до виконання службових обовязків у період з 08.10.2007 року по 27.12.2007 року він не приступив за незалежних від нього причин, реально в наданні йому посади в батальйоні було відмовлено, за штатний розклад в батальної він не був виведений, на іншу рівноцінну посаду не призначався та така посада йому фактично не пропонувалась. Службове розслідування відносно позивача було проведено без видачі розпорядження про створення комісії для проведення службової перевірки, що є грубим порушенням встановленого порядку службового розслідування. Також позивач посилається на те, що в період з 21 січня 2008 року він хворів та 23 січня 2008 року був змушений звернутися за наданням медичної допомоги до Центральної районної лікарні м. Котовська Одеської області, де йому був поставлений медичний діагноз: „Дісциркуляторная енцефалопатія II ст. не ускладнена церебральними ознаками" та рекомендовано лікування. 28 січня 2008 року позивач прибув на робоче місце в батальйон та усно був повідомлений про звільнення з рядів органів внутрішніх справ за наказом № 26 о/с від 24.01.2008 року, тобто вказаний наказ був винесений під час його хвороби, що також є підставою для скасування вказаного наказу.

Під час розгляду справи позивач ОСОБА_1 та його представники підтримали позовні вимоги у повному обсязі і просили задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідачів ОСОБА_6 управління МВС України в Одеській області та начальника ОСОБА_6 управління МВС України в Одеській області позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволені позову повністю, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях (а.с. 61-63, т.1).

Представник відповідача ОСОБА_5 патрульної служби ОМУ ГУМВС України в Одеській області у відкрите судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, про що свідчить розписка. У попередніх судових засіданнях позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на боці відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 у відкрите судове засідання не зявилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутністю.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, заслухавши пояснення позивача, представників позивача, відповідачів, дослідивши матеріали особової справи позивача та матеріали службового розслідування, та допитавши в якості свідка ОСОБА_13, заступника командира Полку патрульної служби, судом по справі встановлені наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 1996 року перебував на службі в органах внутрішніх справ. З 17.02.2003 року позивач проходив службу на посаді слідчого, слідчого відділення Шевченківського відділу міліції Приморського РВ ОМУ УМВС. Згідно з наказом ГУМВС від 10.09.2007 року № 677, до ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді «звільнення з посади»за відсутність показників в роботі впродовж 2007 року та грубе порушення службової дисципліни, що виразилось у відсутності на службі 30 та 31.07.2007 року, 21 та 22.08.2007 року, та не вихід на добове чергування 30.08.2007 року (а.с. 273-275, т.1), та відповідно він був звільнений з вказаної посади і направлений для вирішення питання на кадровій комісії ГУМВС України в Одеській області щодо його призначення на іншу посаду поза межами слідства, що підтверджено відповідним листом слідчого управління (а.с. 276, т.1).

Відповідно до приписів Положення «Про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України», ОСОБА_1 була запропонована для проходження служби інша посада, а саме: посада командира взводу по обслуговуванню Приморського району м. Одеси полку патрульної служби при ОМУ ГУМВС України, з якою він погодився, про що свідчить його рапорт на імя начальника ГУМВС України в Одеській області від 27.09.2007 року.

Наказом начальника ГУМВС від 28.09.2007 року № 576 о/с, ОСОБА_1 був призначений на посаду командира взводу роти по обслуговуванню Приморського району м. Одеси полку ПС при ОМУ ГУМВС України в Одеській області, що підтверджується записами в послужному списку (а.с 54-58, т.1).

З показань свідка ОСОБА_14 та пояснень позивача судом встановлено, що позивач прибув в полк патрульної служби при ОМУ ГУМВС України 08 жовтня 2007 року, у той же день ним був написаний рапорт про закріплення табельної зброї (на рапорті вказана дата 07.10.2007 року) (а.с. 81). В цьому рапорті позивач зазначив свою посаду командир взводу кінологічної та автотранспортної роти полку ПС при ОМУ ГУМВС України в Одеській області. Свідок пояснив, що вказану посаду позивач мав бути зайняти у звязку з реорганізацією Полку в Батальйон. Також рапортом ОСОБА_15, який на той час був в.о. командира роти (кінологічної та автотранспортної) підтверджено, що 08 жовтня 2007 року у позивача були прийняті заліки знань матеріальної частини ТХ зброї (а.с. 85, т. 1).

Також судом встановлено, що наказом Полку патрульної служби при ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 10.10.2007 року № 38 о/с, старшому лейтенанту ОСОБА_1, командиру взводу роти по обслуговуванню Приморського району м. Одеси полку, був встановлений посадовий оклад у розмірі 110 гривень, надбавку за особливі умови служби в розмірі 50 % з 28 вересня 2007 року.

Судом встановлено, що за дорученням командира Полку, заступником командира по РП батальйону патрульної служби капітаном ОСОБА_14 було проведено службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни, а саме: невиходу на службу командира взводу роти по обслуговуванню Приморського району м. Одеси полку патрульної служби старшого лейтенанта ОСОБА_1, за результатами якої був складений висновок, затверджений командиром батальйону 28.12.2007 року (а.с. 52-53, т.1), в якому зазначено, що позивач за невстановленими причинами не прибув на комісію по закріпленню табельної зброї; згідно з рапортом ОСОБА_16 в період з 08.10.2007 року по 15.10.2007 року ОСОБА_1 оформляв необхідні документи для повноцінного використання на службі (а.с. 83, т.1), але 16.10.2007 року в підрозділ не зявився; 24 жовтня 2007 року в.о. заступника командира роти по роботі з персоналом роти по обслуговуванню Приморського району м. Одеси молодшим лейтенантом ОСОБА_17 з метою встановлення причини відсутності ОСОБА_1 на службі, був відвіданий за місцем проживання, але на момент перевірки він був відсутній (рапорт а.с. 82, т.1), також ОСОБА_1 телефонували ОСОБА_14 та старший інспектор ГРП старший лейтенант ОСОБА_18, що підтверджено рапортами (а.с. 88, т.1); були здійснені відповідні запити в поліклініку ВОЗ ГУМВС України в Одеській області та встановлено, що ОСОБА_1 на лікарняному не значиться; 25.12.2007 року командир взводу роти по обслуговуванню Приморського району м. Одеси батальйону ПС лейтенант міліції ОСОБА_19 відвідав ОСОБА_1 за місцем його проживання, який пояснив, що не виходить на роботу у звязку з тим, що начальник слідчого відділення Шевченківського ВМ капітан міліції ОСОБА_20 до теперішнього часу не підписав йому обхідний лист, що підтверджено рапортом (а.с. 89, т.1); 27.12.2007 року старший лейтенант міліції ОСОБА_1 прибув до ГРП батальйону та написав пояснення, в якому пояснив свій невихід на службу тим, що в Шевченківському ВМ йому не підписують обхідний лист (а.с. 91-92, т.1). Враховуючи, що ОСОБА_1 вже допускав грубі порушення службової дисципліни та попереднє дисциплінарне стягнення, яке було накладено на ОСОБА_1 було «звільнення з посади»у вказаному висновку запропоновано звільнити позивача з органів внутрішніх справ за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України.

В матеріалах службового розслідування наявні акти про невихід на службу командира взводу роти по обслуговуванню Приморського району м. Одеси батальйону ПС старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 від 30.11.2007 року (а.с. 76, т.1), від 08.12.2007 року (а.с. 77), від 11.12.2007 року (а.с. 78, т.1), 21.12.2007 року (а.с. 79, т.1), від 28.12.2012 року (а.с. 80, т.1), рапорт командира роти батальйону ПС ОСОБА_21 про невихід на роботу позивача з 08.10.2007 року (а.с. 84, т.1).

Наказом ГУМВС України в Одеській області № 41 від 18.01.2008 року за порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, що виразилося у невиході на службу без поважних причин командира взводу роти по обслуговуванню Приморського району міста Одеси полку ПС при ОМУ ГУМВС України в Одеській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України. З наказом ГУМВС України в Одеській області № 41 від 18.01.2008 року позивач був ознайомлений 21 січня 2008 року, що підтверджується актом (а.с. 93).

На підставі вказаного наказу було винесено командиром батальйону ПС при ОМУ ГУМВС України в Одеській області на адресу начальника ГУМВС України в Одеській області подання від 22.01.2008 року про звільнення з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1

Вказане подання було задоволено та наказом начальника ГУМВС України в Одеській області № 26 о/с від 24.01.2008 року старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 було звільнено в запас Збройних Сил України за п. 66 (за дискредитацію).

Судом досліджений наказ ГУМВС України в Одеській області від 21.09.2007 року № 705 «Про організаційно-штатні зміни по підрозділом ОМУ ГУМВС»(а.с. 122, т.1), відповідно до якого Полк патрульної служби був реорганізований у Батальйон патрульної служби. Судом встановлено, що Полк патрульної служби отримав вказаний наказ 04 жовтня 2007 року, що підтверджено штампом канцелярії вхідної кореспонденції, та саме з цієї дати розпочалась реорганізація полку, що підтверджено показаннями свідка ОСОБА_14 Також свідок пояснив, що фактично реорганізація та скорочення стосувалось лише сержантського складу Полку, офіцерський склад Полку залишався без змін та на тих самих рівнозначних посадах, а тому будь-яке можливе вивільнення офіцерського складу не передбачалось і відповідно офіцерський склад Полку не був попереджений про можливе вивільнення. Офіцерами був лише написані рапорти про призначення їх на рівнозначні посади в Батальйону, однак, коли писалися такі рапорти 5-ю ротою, куди був призначений позивач, він не знаходився на службі, тому такий рапорт від нього не був відібраний.

Судом досліджена копія медичної карти амбулаторного хворого (а.с. 6, 27 т.1), виписній епікриз з історії хвороби № 548, № 615 (а.с. 12,14 т. 1), рапорт на імя начальника ГУМВС України в Одеській області щодо дій керівництва Шевченківського ВМ Приморського РВ та батальйону ПС при ОМУ та відповідь на цей рапорт (а.с. 18-20, т.1), обхідний лист ОСОБА_1 з попереднього місця роботи, з якого вбачається, що останні підписи відповідними посадовими особами були вчинені 10.01.2008 року (а.с. 26, т.1), послужний список позивача (а.с. 54-58, т.1), витяги розрахунків на службу особового складу авто-кінологічної роти полку ПС при ОМУ ГУМВС України в Одеській області в частині списку міліціонерів, які знаходяться поза службою від 07.10.2007 року, 08.10.2007року, 09.10.2007 року, 16.10.2007 року, 17.10.2007 року, 18.10.2007 року, 19.10.2007 року, 20.10.2007 року, 25.10.2007 року (а.с. 195-218, т. 1), в яких відсутнє прізвище позивача, лист ГУМВС України в Одеській області від 27.07.2009 року № 10/558, про те, що колишній співробітник ОВС ОСОБА_1 не забезпечувався форменим одягом, у звязку з відсутністю речового атестата з попереднього місця служби та письмового звернення щодо недоотримання повсякденного форменого одягу від позивача не надходило (а.с. 220, т.1), копія постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 21.10.2011 року по кримінальній справі № 1-570/11, висновок за результатами перевірки рапорту старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 про неправомірні дії відносно нього з боку керівництва Шевченківського ВМ Приморського РВ та батальйону ПС при ОМУ, затвердженого начальником ГУМВС України в Одеській області від 31.01.2008 року, яким не встановлені порушення з боку вказаних посадових осіб.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, вислухавши пояснення позивача, його представників та представників відповідачів, допитавши свідка, дослідивши матеріали особової справи позивача та матеріали службового розслідування позивача, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.18 Закону України "Про міліцію", порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №114 від 29 липня 1991року.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок скарження дисциплінарних стягнень, визначаються Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно зі ст. 7 вказаного Закону, обовязками осіб рядового і начальницького складу є: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Згідно з ст. 2 вказаного Закону, дисциплінарний проступок це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 14 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України»регулюється порядок накладення дисциплінарних стягнень, відповідно до якої з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

Статтею 12 Закону передбачені види дисциплінарних стягнень, а саме: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Відповідно до ст. 13 цього Закону, такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання.

Згідно зі ст. 16 цього Закону, дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, провадження в кримінальній справі або справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, провадження в кримінальній справі чи справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Аналогічні положення передбачені Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 06.12.1991 N 552.

Матеріалами справи підтверджено, що службове розслідування було проведено у порядку, спосіб та в межах повноважень посадових осіб, передбачених Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України»та Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 06.12.1991 N 552.

Посилання представника позивача на те, що службове розслідування відносно позивача було проведено без видачі розпорядження про створення комісії для проведення службової перевірки, що є грубим порушенням встановленого порядку службового розслідування, не відповідають приписам статті 14 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», оскільки вказаною статтею передбачено, що службове розслідування призначає начальник, при цьому не робиться посилання на винесення відносно цього розпорядження.

З матеріалів справи вбачається, що 24 жовтня 2007 року в.о. заступника командира роти по роботі з персоналом роти по обслуговуванню Приморського району м. Одеси молодшим лейтенантом ОСОБА_17 з метою встановлення причини відсутності ОСОБА_1 на службі, був відвіданий за місцем проживання, але на момент перевірки він був відсутній, про що був складений рапорт на імя командира Полку, який призначив проведення службового розслідування ОСОБА_14, про що свідчить його резолюція на рапорті (а.с. 82, т.1).

Також не заслуговують на увагу посилання представника позивача на сумлінність актів та рапортів, наявних у матеріалах службового розслідування за недоведеністю цього факту.

Тому, судом не приймаються до уваги посилання позивача на порушення порядку проведення службового розслідування та неповноту висновку службового розслідування за недоведеністю таких обставин.

Одночасно, суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для визнання незаконним та скасування наказу №26 о/с від 24.01.2008 року начальника ГУМВС України в Одеській області генерал-лейтенанта міліції ОСОБА_12, в частині звільнення ОСОБА_1 в запас Збройних сил України з органів Внутрішніх справ України, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи підтверджено та не спростовувалось позивачем, що він 08 жовтня 2007 року прибув до Полку патрульної служби з наказом № 576 о/с про призначення на його посаду командира взводу роти по обслуговуванню Приморського району м. Одеси полку ПС при ОМУ ГУМВС України в Одеській області, та згідно наказу № 38 о/с від 10.10.2007 року позивачу було встановлено посадовий оклад та надбавка. В період з 08.10.2007 року по 15.10.2007 року ОСОБА_1 було надано час для оформлення документів для проходження служби в Полку ПС при ОМУ ГУМВС України в Одеській області. Також матеріалами справи підтверджено та не спростовано позивачем, що ним був написаний рапорт на закріплення за ним табельної вогнепальної зброї та здані заліки. Однак, в подальшому на комісію по закріпленню табельної зброї він не прибув, що підтверджено висновком службового розслідування (а.с. 52) та поясненнями свідка ОСОБА_14 15.10.2007 року ОСОБА_1 отримав від ст. інспектора ОВР ГРП Батальйону ПС ОСОБА_22, запит № 31/9-618 до Малиновського суду міста ОСОБА_2 про розгляд кримінальної справи № 5, порушеної відносно нього за ст. 364 ч. 3 КК України, однак відповідь суду на запит позивач не надавав, що підтверджено висновком службового розслідування (а.с.52) та рапортом ст. інспектора ОВР ГРП Батальйону ПС ОСОБА_22, від 17.12.2007 року (а.с. 86).

З 16 жовтня 2007 року ОСОБА_1 не зявлявся на службі в Полку, що підтверджується матеріалами справи, а саме: рапортом ОСОБА_16 від 26.10.2007 року, де зазначено, що з 16.10.2007 року ОСОБА_1 на службі в полку ПС не зявлявся (а.с. 83), рапортом командира роти ОСОБА_21 від 10.12.2007 року, де вказано, що ОСОБА_1, з 08.10.2007 року на роботу не виходив (а.с. 84), актами комісії про невихід ОСОБА_1 на службу: з 29.11.2007 року по 30.11.2007 року (а.с. 76), з 03.12.2007 року по 07.12.2007 року (а.с. 77), з 10.12.2007 року по 14.12.2007 року (а.с. 78) з 17.12.2007 року по 21.12.2007 року (а.с. 79), з 24.12.2007 року по 28.12.2007 року (а.с. 80).

Позивач посилається на те, що після звільнення з посади слідчого він в установленому порядку передавав кримінальні справи і попередню посаду та в період з 16.10.2007 року по 27.12.2007 року відвідував Шевченківський ВМ Приморського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області з метою підписати обхідний лист для представлення в Батальйон патрульної служби.

Судом досліджені вказані обставини, та враховуючи приписи Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 року № 114 (надалі Положення), суд вважає, що вказані обставини не можуть свідчити про поважність причини невиходу позивача на службу.

Так, відповідно до п. 40 Положення, призначення на посади рядового і начальницького складу провадиться відповідними начальниками згідно з номенклатурою посад, що визначається Міністром внутрішніх справ УРСР відповідно до його компетенції. При цьому, враховується таке, зокрема як: г) переміщення по службі осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу має здійснюватися, як правило, без зарахування їх у розпорядження відповідного органу внутрішніх справ; призначення на посади осіб, які перебувають у розпорядженні відповідного органу, провадиться в найкоротший строк, але не пізніше двох місяців із дня звільнення їх з посади.

Згідно з 46 Положення, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу, переміщені по службі, підлягають відрядженню до нового місця служби після передачі справ, але не пізніше місячного строку з дня одержання органом внутрішніх справ наказу або письмового повідомлення про переміщення по службі, крім випадків, коли дана особа перебуває в черговій відпустці або на лікуванні.

Іншого порядку переміщення по службі вказаним Положенням не передбачено, а отже прибуття до нового місця служби після передачі справ, але не пізніше місячного строку з дня одержання органом внутрішніх справ наказу або письмового повідомлення про переміщення по службі, на думку суду, вважається моментом вступу особи у розпорядження того підрозділу, до якого вона переміщена по службі.

Судом встановлено, що з попередній посади позивач був звільнений 28 вересня 2007 року, у той же день наказом № 576 о/с призначений на посаду командира взводу роти по обслуговуванню Приморського району м. Одеси полку патрульної служби при ОМУ ГУМВС України в Одеській області. Матеріалами справи підтверджено та не спростовано позивачем, що він 08 жовтня 2007 року прибув до полку патрульної служби з наказом № 576 о/с про призначення на його посаду командира взводу роти по обслуговуванню Приморського району м. Одеси полку ПС при ОМУ ГУМВС України в Одеській області, та згідно наказу № 38 о/с від 10.10.2007 року позивачу було встановлено посадовий оклад та надбавка. Вказані обставини відповідають приписам пп. 40, 46 Положення.

Відповідно до п. 21 Положення, для осіб рядового і начальницького складу встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках вони несуть службу понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в понадурочний, нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до законодавства. Внутрішній розпорядок в органах внутрішніх справ, а також у навчальних закладах (навчальних підрозділах), що здійснюють підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації начальницького складу Міністерства внутрішніх справ СРСР і Міністерства внутрішніх справ УРСР, встановлюється з урахуванням особливостей діяльності різних служб і підрозділів. При змінній роботі (службі) і безперервному чергуванні встановлюється однакова тривалість денної, вечірньої та нічної зміни. Особи рядового і начальницького складу зобов'язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників. Направлення для проходження служби за межами республіки здійснюється за згодою працівника в порядку, встановленому законодавством УРСР.

Матеріалами службового розслідування, показаннями свідка підтверджено, що в період з 08.10.2007 року по 15.10.2007 року ОСОБА_1 надавався час для оформлення необхідних документів для використанні на службі. Це не було спростовано позивачем. Однак, з 16.10.2007 року позивач до підрозділу не зявився та не зявлявся на службу тривалий час, що підтверджено відповідними актами та рапортами, наявними в матеріалах службового розслідування. В поясненнях, які були надані позивачем під час службового розслідування, позивачем визнаний той факт, що він не дотримувався приписів п. 21 Положення, не знаходився на службі повний робочий день з причин того, що він в робочий час відвідував Шевченківський ВМ Приморського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області з метою підписати обхідний лист для представлення в батальйон патрульної служби.

Однак, як вже вказувалось вище, відповідно до п. 46 Положення, службовець зобовязаний прибути на нове місця служби після передачі справ, але не пізніше місячного строку з дня одержання органом внутрішніх справ наказу або письмового повідомлення про переміщення по службі, крім випадків, коли дана особа перебуває в черговій відпустці або на лікуванні, що позивачем не було дотримано. Тому, не виконання своїх обовязків за попереднім місцем служби не звільняє особу від виконання своїх службових обовязків за новим місцем служби. Позивачу не встановлювався окремий внутрішній розпорядок, тому з дати прибуття на службу в Полк (08.10.2007 року), відповідно до приписів п. 21 Положення він зобовязаний був дотримуватися внутрішнього розпорядку в органах внутрішніх справ з урахуванням особливостей діяльності вказаного підрозділу. Відповідно до п. 21 Положення, особи рядового і начальницького складу зобов'язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників.

Крім того, матеріалами справи не підтверджено, що Батальйон вимагав від позивача обхідний лист та з цього приводу не допускав до служби.

Також позивач стверджує, що йому не було видано табельну зброю, службове посвідчення та формений одяг, що є перешкодою у виконанні своїх обовязків.

Між тим, з матеріалів справи видно, що позивачем був написаний рапорт на закріплення за ним табельної вогнепальної зброї та здані заліки, однак, в подальшому на комісію по закріпленню табельної зброї він не прибув, що підтверджено висновком службового розслідування (а.с. 52) та поясненнями свідка ОСОБА_14

Крім того, суд вважає, що не видача службового посвідчення та форменого одягу, враховуючи, що формений одяг для службовців органів внутрішніх справ є єдиним, не є поважними причинами для невиходу на службу.

Суд наголошує на тому, що позивач не перебував на службі повний робочий день з 16 жовтня 2007 року по 27 грудня 2007 року, а відвідання Полку та відмітка про це у журналі обліку відвідувачів не свідчить про дотримання внутрішнього розпорядку підрозділу.

Також позивач посилається на те, що 21 вересня 2007 року на підставі наказу № 705 була проведена реорганізація Полку патрульної служби в Батальйон патрульної служби, а отже він був призначений на неіснуючу посаду командира взводу, в батальйоні йому було відмовлено у надані посади, за штатний розклад в батальйоні він не був виведений, на іншу рівноцінну посаду не призначався та така посада йому фактично не пропонувалась.

Дослідивши вказані обставини по справі, суд вважає, що вони не можуть бути прийняті за підставу у задоволенні вказаних позовних вимог позивача.

По-перше, як встановлено судом, позивача звільнили за притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді дисциплінарного стягнення «звільнення з органів внутрішніх справ»згідно з наказом № 41 від 18.01.2008 року за невихід на службу без поважних причин, а не за скороченням штату під час реорганізації.

По-друге, судом достовірно встановлено, що наказ ГУМВС України в Одеській області від 21.09.2007 року № 705 «Про організаційно-штатні зміни по підрозділом ОМУ ГУМВС»(а.с. 122, т.1), відповідно до якого Полк патрульної служби був реорганізований у Батальйон патрульної служби був отриманий Полком 04 жовтня 2007 року, що підтверджено штампом канцелярії вхідної кореспонденції, та саме з цієї дати розпочалась реорганізація полку, що підтверджено показаннями свідка ОСОБА_14 Отже, на дату винесення наказу про призначення позивача на посаду командира взводу в Полку від 28.09.2007 року, реорганізація Полку ще не розпочалась.

По-третє, на підставі показань свідка ОСОБА_14 судом встановлено, що коли офіцерам 5-ї роти, куди був призначений позивач командиром взводу, було запропоновано написати рапорти про призначення їх на рівнозначні посади в Батальйону, такий рапорт від позивача не був відібраний, у звязку з відсутністю позивача на службі.

Суду не надані інші докази на підтвердження цих обставин.

Крім того, як встановлено судом, підставою винесення оскаржуваного наказу № 26 о/с від 24.01.2008 року був наказ ГУМВС України в Одеській області № 41 від 18.01.2008 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1М.», який позивач не оскаржував, ані в адміністративному, ані судовому порядку.

Також позивач посилається на те, що в період з 21 січня 2008 року він хворів та 23 січня 2008 року був змушений звернутися за наданням медичної допомоги до Центральної районної лікарні м. Котовська Одеської області, де йому був поставлений медичний діагноз: „Дісциркуляторная енцефалопатія II ст. не ускладнена церебральними ознаками" та рекомендовано лікування.

Суд не може погодитися з даними твердженнями позивача, оскільки з матеріалів справи, що надані позивачем в обґрунтування його доводів вбачається, що медична картка розпочата в КП Поліклініка № 20 м. Одеси, 06.03.2008 року та позивач звертався до лікаря 07.03.2008 року, 10.03.2008 року, 13-14.03.2008 року, 17.03.2008 року, 20.07.2008 року, (а.с. 6-11); в період з 25.05.2007 року по 13.06.2007 року та з 14.06.2007 року по 02.07.2007 року позивач проходив обстеження у лікарів, що підтверджено виписним епікризом із історії хвороби № 548 від 25.05.2007 року виписним епікризом із історії хвороби № 615 від 14.06.2007 року (а.с. 12-14); медична картка розпочата в Котовській міській поліклініці 23.01.2008 року та ОСОБА_1, 23.01.2008 року звертався до лікаря, та після надання медичної допомоги від госпіталізації відмовився (а.с. 27-29).

Отже, з вищевикладених документів вбачається, що позивач, ані 18.01.2008 року, на день винесення наказу № 41, ані 24.01.2008 року, на день винесення наказу № 26 о/с до лікарів не звертався, на лікарняному не знаходився, та листків непрацездатності, які були видані в медичному закладі по місцю роботи, не має.

Крім того, слід зазначити, що наказом ГУМВС України в Одеській області від 30 травня 2008 року № 530 «Про додаткові заходи щодо впорядкування звільнення від службових обовязків через тимчасову непрацездатність особового складу органів на підрозділів ГУ МВС»встановлений певний порядок оформлення документів про тимчасову непрацездатність. Так, відповідно до пп. 1.3, 1.4., 1.5. вказаного наказу, при виході на амбулаторне (стаціонарне) лікування у позавідомчих закладах охорони здоровя (крім випадків коли необхідна термінова госпіталізація), співробітник зобовязаний написати рапорт на імя безпосереднього керівника, який візується дільничним лікарем лікарні з поліклінікою МВС. Документи, що засвідчують непрацездатність, видані позавідомчим закладом здоровя повинні обовязково реєструватися в лікарні з поліклінікою ВМЗ ГУМВ протягом 1 доби після закінчення лікування, у разі не оформлення в установленому порядку листа звільнення від служби, він вважається недійсним. Позивач не надав доказів реєстрації документів про тимчасову непрацездатність виданих позавідомчим закладом охорони здоровя.

Відповідно до п. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З аналізу вказаної правової норми випливає, що рішення державного органу, органу місцевого самоврядування повинні бути здійснені в межах компетенції відповідного органу та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), не порушувати інтересів держави, прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Виходячи із положень Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 року № 114, суд приходить до висновку, що наказ начальника ОСОБА_6 управління МВС України в Одеській області № 26 о/с від 24.01.2008 року був прийнятий з дотриманням приписів ст. 2 КАС України, тому позовні вимоги щодо визнання його незаконним та скасування в частині звільнення ОСОБА_1 в запас Збройних сил України з органів Внутрішніх справ України не підлягають задоволенню.

Враховуючи, що суд прийшов до висновку, що вказаний наказ винесений відповідачем законно та обґрунтовано, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача про поновлення його на посаді та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Також, суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині відновлення його в спеціальному званні старшого лейтенанта міліції, оскільки, як свідчать матеріали справи, матеріали особової справи та службового розслідування позивача, він не був позбавлений свого спеціального звання старшого лейтенанта міліції та був звільнений в запас Збройних сил України з органів Внутрішніх справ України саме в цьому спеціальному званні.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що дії відповідачів були правомірні, вчинені в порядку, спосіб та в межах повноважень, наданих законодавством вказаному субєкту владних повноважень, а отже позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Враховуючи відсутність документально підтверджених судових витрат відповідача, повязаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, керуючись ст. 94 КАС України, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

На підставі вищевикладеного, відповідно до положень Законів України «Про міліцію», «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 року № 114, Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 06.12.1991 N 552, та керуючись ст. ст.160, 161-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_6 управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, начальника ОСОБА_6 управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Полку патрульної служби Одеського міського управління ОСОБА_6 управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на боці відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, про визнання незаконним та скасування наказу №26 о/с від 24.01.2008 року начальника ГУМВС України в Одеській області генерал-лейтенанта міліції ОСОБА_12, в частині звільнення ОСОБА_1 в запас Збройних сил України з органів Внутрішніх справ України, поновлення ОСОБА_1 на посаді командира взводу з обслуговування Приморського району м. Одеси в полку патрульно-постової служби при Одеському міському управлінні ОСОБА_6 управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, відновлення в спеціальному званні старшого лейтенанта міліції, забезпечення виплати грошової компенсації за час вимушеного прогулу в період з 28.09.2007 року і по теперішній час в повному обсязі відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції в порядку та строки, передбачені ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складений та підписаний 01 жовтня 2012 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.