Справа № 802/2277/15-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 р. м. Вінниця

Справа № 802/2277/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Кулика Віталія Віталійовича,

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про визнання протиправними дій та визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду України надійшов адміністративний позов управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації до головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 про визнання протиправними дій та визнання протиправною та скасування постанови.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 09.07.2015 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4, винесено постанову ВП №46743647 про накладення на управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації штрафу в розмірі 680,00 грн. за невиконання без поважних причин рішення суду, що зобов"язує боржника вчинити певні дії, а саме: постанови Вінницького міського суду Вінницької області, відповідно до виконавчого листа №127/2163/14-а, виданого 17.02.2014. Позивач вважає, що відповідачем безпідставно винесено оскаржувану постанову, оскільки накладення штрафу на боржника за невиконання судового рішення може мати місце лише при невиконанні вимог без поважних причин. Проте, позивач не може виконати рішення суду в повному обсязі з поважних причин, оскільки кошти для виплати заборгованості, присудженої згідно судового рішення, не передбачені кошторисом управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації на 2015 рік, що на думку позивача є поважною причиною. Також позивачем наголошено, що рішення суду частково виконано, а саме здійснено перерахунок разової грошової допомоги ОСОБА_5 Крім того, позивач зазначає, що вживає заходів для виконання рішення суду в повному обсязі, а саме управлінням неодноразово направлялись до Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації, як до розпорядника коштів вищого рівня, листи щодо виділення додатково коштів в сумі 5342,00 грн. для виплати згідно рішення суду. Проте, на теперішній час кошти ще не виділені.

Згідно ухвали суду від 07.08.2015 року, постановленої із занесенням в журнал судового засідання, за погодженням із сторонами, відповідно до вимог ч. 1 ст. 52 КАС України допущено заміну неналежного відповідача - головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 на належного - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, що також узгоджується з нормами, закріпленими в ч. 3 ст. 181 КАС України.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та просили адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо позову заперечувала та просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 від 09.07.2015 на управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації накладено штраф в розмірі 680,00 грн., за невиконання без поважних причин рішення суду, що зобов"язує боржника вчинити певні дії, а саме: постанови Вінницького міського суду Вінницької області, відповідно до виконавчого листа №127/21631/14-а, виданого 17.02.2014.

Як вбачається з матеріалами справи, підставою для винесення вказаної постанови стало наступне.

06.03.2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 46743647 про примусове виконання виконавчого листа № 127/21631/14-а, виданого 17.02.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області на виконання постанови суду від 10.11.2014 про зобов'язання управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації перерахувати та виплатити ОСОБА_5 разову грошову допомогу до 5 травня 2014 року у відповідності до ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплаченої суми, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» станом на момент призначення ОСОБА_5 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2014 року ( а.с. 17 ).

Зазначеною постановою боржнику надано строк для самостійного виконання рішення суду до 13.03.2015 року.

На виконання вказаної постанови боржником - управлінням праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації згідно розпорядження від 12 березня 2015 року зроблено перерахунок щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня 2014 року, відповідно до ст. 13 Закону України " Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.11.2014, і визначено, що ОСОБА_5 належить до виплати 5342,00 грн.

Таким чином, рішення суду в частині зобов"язання управління перерахувати ОСОБА_5 разову грошову допомогу позивачем виконано.

Окрім того, з метою повного виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області, позивачем на адресу Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації, як до розпорядника коштів вищого рівня, надсилались листи від 13.03.2015 №1153, від 27.05.2015 №2115, від 07.07.2015 №2898 та від 16.07.2015 №3095, в яких управління просило виділити додаткові кошти на 2015 рік в сумі 5342,00 грн. по КПКВ 2501150 "Щорічна разова грошова допомога ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань" для забезпечення виконання судового рішення ( а.с. 10-13 ).

Про вище зазначене позивач, листом № 1165 від 13.03.2015 року, повідомив відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області ( а.с. 15 ).

Крім того, оскільки зазначені кошти позивачу не були виділені, управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації, листом № 2899 від 07.07.2015 року, просило управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області відкласти провадження виконавчих дій ( а.с. 14 ).

Проте, 14 липня 2015 року управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації отримало постанову державного виконавця про накладення на управління штрафу в розмірі 680,00 грн. ( а.с. 6 - 7 ).

Вважаючи зазначену постанову необгрунтованою та протиправною позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, та визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1, 3 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови, (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення, буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Частинами 1 та 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Проте, з 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» № 4901-VI, який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання.

Зазначеним законом визначено порядок виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу. Так, статтею 3 визначено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, регулюється Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 № 845 (зі змінами).

Пунктом 3 Порядку визначено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Згідно абз. 2 п. 25 Порядку, у разі наявності у боржника окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду, безспірне списання коштів з боржника (виконання рішень суду про стягнення коштів з боржника) здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому, пункти 24 - 34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеної бюджетної програми.

Разом з цим, статтею 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлено особливості виконання рішень суду про зобов'язання вчинити певні дії. Так, виконання рішень суду про зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. У разі, якщо рішення суду не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов'язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Отже, на підставі аналізу зазначених норм права, суд приходить до висновку, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансованого забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу в такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Вищенаведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного суду України, що викладена, зокрема, в постанові від 24 березня 2015 року, прийнятій за наслідком розгляду справи за позовом управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі ОСОБА_2 - Франківської області до старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції в ОСОБА_2 - Франківській області про визнання дії неправомірними та скасування постанови від 14.03.2014 про накладення штрафу.

Крім того, суд зауважує, що сам державний виконавець в ході проведення виконавчих дій дійшов висновку про існування обставин, що ускладнюють виконання рішення суду. В зв"язку з чим державним виконавцем вносилось до суду подання про зміну способу і порядку виконання рішення суду від 18.03.2015 року за № 27/2.1-33/3.

Таким чином, суд вважає, що відповідач необгрунтовано, передчасно прийшов до висновку, що боржником не виконується судове рішення без поважних причин, та в порушення норм ст.ст. 6, 11, 75 та 89 Закону України «Про виконавче провадження» виніс оскаржувану постанову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога щодо визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 від 09 липня 2015 року (ВП № 46743647) про накладання на управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації штрафу у розмірі 680,00 грн. є обґрунтованою, відповідає фактичним обставинам справи, встановленим судом, підтверджена належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 11 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, відповідно до ст. 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Що стосується позовної вимоги про визнання протиправними дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 під час примусового виконання виконавчого листа № 127/21631/14-а, а саме щодо винесення постанови про накладення штрафу від 09.07.2015 року, то суд приходить до висновку, що зазначена вимога не підлягає задоволенню, оскільки не відповідає матеріально-правовим способам захисту порушеного права.

Суд зауважує, що дії державного виконавця щодо винесення постанови про накладення штрафу від 09.07.2015 року знайшли своє кінцеве відображення саме в прийнятті зазначеної постанови. У разі визнання судом протиправною та скасування оскаржуваної постанови про накладення штрафу в повній мірі відбувається відновлення порушених прав та інтересів позивача, а тому правова оцінка дій державного виконавця в такому випадку окремому окресленню не підлягає.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд зауважує, що в ході судового розгляду справи позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги щодо визнання протиправною та скасування постанови про накладання на управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації штрафу від 09 липня 2015 року, в той час, як відповідач не довів правомірності прийнятого ним рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що адміністративний позов обґрунтований лише в частині позовних вимог, відтак підлягає частковому задоволенню в межах вимоги позивача щодо визнання протиправною та скасування постанови про накладання на управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації штрафу від 09 липня 2015 року, в той же час в задоволенні вимоги позивача щодо визнання протиправними дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 від 09 липня 2015 року (ВП № 46743647) про накладання на управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації штрафу у розмірі 680,00 грн. (шістсот вісімдесят гривень 00 коп. ).

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя / підпис / ОСОБА_6

Згідно з оригіналом

Суддя

Секретар