Справа № 817/2664/14
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2015-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сало А.Б.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"31" серпня 2015 р. Справа № 817/2664/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

при секретарі Єрикаловій О.О. ,

за участю представника Кабінету Міністрів України Пасічник Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від "22" травня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_5 до Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної ради України з прав людини про визнаня бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинення певних дій ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 22 травня 2015 року відмовлено ОСОБА_5 у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову - про задоволення клопотання. Як на підставу для скасування ухвали апелянт посилається на те, що суд при постановленні ухвали не врахував усіх обставин по справі, не надав оцінки аргументам та антидискредитаційним мотивам забезпечення позову, не зазначив повний текст заявлених позовних вимог.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обгрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та просив:

1. Прийняти позовну заяву щодо дискримінації до розгляду без сплати судового збору відповідно до п.6-1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір"

2. Визнати незаконною і протиправною бездіяльність відповідачів щодо неналежного спрямування, координації та контролю підлеглих органів, органів місцевого самоврядування, невжиття позитивних дій, не запобігання будь-яким проявам дискримінації, не здійснення заходів протидії дискримінації, що призвело до не виконання рішення Європейського суду з прав людини від 06.06.2013 у справі Кононова та інших проти України, щодо усунення порушеного права на житло.

3. Зобов'язати відповідачів, спрямувавши координацію та контроль, вжити позитивних заходів направлених на виконання рішення Європейського суду з прав людини від 06.06.2013 (справа Кононов та інші проти України) та національних судів, ухвалених на його користь щодо усунення порушеного права на житло, які залишаються невиконаними.

19.05.2015 року позивачем уточнено позовну вимогу №2 прохальної частини, а тому як варіант вирішення спору просив:

- зобов'язати відповідачів спрямувати координацію та контроль причетних органів державної виконавчої служби, органів виконавчої влади і органів місцевого самоврядування, вжити позитивні дії, запобігти проявам дискримінації, здійснити заходи протидії дискримінації компетентних органів направлених на виконання рішення Європейського суду з прав людини від 06.06.2013 (справа Кононов та інші проти України) та національних судів щодо усунення порушеного права позивача на житло, шляхом прийняття рішень направлених на спонукання місцевих органів, що є у Володимирецькому районі, видати йому ордер і ключі від вхідних дверей на заселення квартири АДРЕСА_1, чи в порядку п.8 ч.2 ст.162 КАС України, прийняти іншу постанову, яка б гарантувала його сім'ї дотримання і захист права та інтересу на житло у сфері публічно правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень спрямовану на усунення дискримінації.

21 травня 2015 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка є власністю територіальної громади смт. Володимирець в особі Володимирецької селищної ради та яка по суті і є боржником (винуватцем дискримінаційного порушення права позивача на житло).

Як на підставу для задоволення клопотання, позивач посилався на те, що відповідачі, в тому числі на його окремі, неодноразові звернення, усунути дискримінацію, виконати свої зобов'язання добровільно - не реагують, що завдає триваючої шкоди (збитків), неможливості вести звичайний спосіб життя, тощо. Також, посилався на те, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам сім'ї позивача на житло, до ухвалення рішення по суті, у зв'язку із чим захист порушеного права стане неможливим або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Також, позивач просив вжити інших дієвих заходів для забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції дійшов висновків, що таке клопотання є безпідставним та не ґрунтується на вимогах ст.117 КАС України.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КАС України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

В свою чергу способи забезпечення адміністративного позову визначені частинами третьою та четвертою статті 117 КАС України, отже, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що накладення арешту на майно, як спосіб забезпечення позову не може бути застосовано в межах адміністративного судочинства.

Окрім того, звертаючись з клопотанням про забезпечення позову у даній справі, судом першої інстанції вірно зазначено про те, що позивач не вказав мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказав ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності відповідачів, щодо зазначеного майна - АДРЕСА_1, що унеможливлює вжити і заходи відповідно до ч.4 ст.117 КАС України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять фактів порушення судом норм процесуального права, а тому підстави для скасування ухвали відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від "22" травня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення виготовлено "01" вересня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_5 АДРЕСА_1,34300

3- відповідачу Кабінет Міністрів України вул.Грушевського,12/2,м.Київ,01008

4 - відповідачу Уповноважений Верховної ради України з прав людини вул.Інститутська,21/8,м.Київ,01008

- ,