Справа № 813/3944/14
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2015-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2015 року м. Київ К/800/50802/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Приходько І.В., Рибченко А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Личаківському районі міста Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області до Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про визнання дій протиправними та скасування постанови, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Личаківському районі міста Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 6 червня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2014 року Державна податкова інспекція у Личаківському районі міста Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області (далі - позивач) звернулася до суду першої інстанції з позовом, у якому просила визнати протиправними дії Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (далі - відповідач) та скасувати його постанову від 13.03.2014 року ВП № 41809134 про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 6 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що у відповідача відсутні правові підстави для примусового виконання виконавчого документа, а тому оскаржувана постанова прийнята ним у межах наданих повноважень та відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження»

Не погоджуючись із судовими рішеннями у справі, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить про скасування рішень судів попередніх інстанцій, як таких, що постановлені із порушенням норм процесуального права, і ухвалення нової постанови про задоволення позовних вимог. У доводах касаційної скарги зазначає, що виконавчий лист судом не визнано таким, що не підлягає виконанню, а тому у відповідача не було правових підстав для повернення виконавчого документу стягувачу. Крім того, відповідач не може керуватися інформаційним листом Вищого адміністративного суду України від 24.10.2013 року при поверненні виконавчих документів, оскільки вказаний лист містить роз'яснення адміністративним судам, а не органам державної виконавчої служби.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

Після набрання законної сили постанови Львівського окружного адміністративного суду від 23.10.2013 року позивачу було видано виконавчий лист № 2а-4428/12/1370 про стягнення з ТОВ «Компанія «Данило Галицький» до бюджету податкового боргу в сумі 115381,16 грн., який в подальшому направлено на виконання до Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції.

Відповідачем 13.03.2014 року винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження. Вказана постанова винесена на підставі інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 24.10.2013 року № 1484/12/13-13, ст.ст. 87, 95 Податкового кодексу України, п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Частиною 1 статті 3 Закону у випадках, передбачених законом, рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів виконуються органами доходів і зборів, банками та іншими фінансовими установами. Рішення зазначених органів можуть виконуватися відповідно до закону також іншими органами, установами, організаціями, посадовими особами та громадянами.

До набрання чинності Податковим кодексом України, примусове виконання рішень по стягненню податкового боргу покладалось на Державну виконавчу службу України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» Державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

З набуттям чинності Податковим кодексом України з 01.01.2011 року примусове виконання рішень по даній категорії справ покладено на контролюючі органи в розумінні Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи. У складі контролюючих органів діють підрозділи податкової міліції.

Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється Главою 9 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового Кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Тобто, із змісту наведеної законодавчої норми випливає, що Податковим кодексом України встановлено особливий порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з платника податків у рахунок погашення податкового боргу. Органами стягнення за такими рішеннями, які здійснюють процедуру їх примусового виконання є контролюючі органи в розумінні Податкового кодексу України.

Враховуючи вищевикладене та те, що виконавчий лист № 2а-4428/12/1370 про стягнення з ТОВ «Компанія «Данило Галицький» до бюджету податкового боргу в сумі 115381,16 грн. виданий 23.10.2013 року, тобто, після набрання законної сили ст. 95 Податкового кодексу України, то суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що порядок його виконання визначається саме Податковим кодексом України, а тому оскаржувана постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження є такою, що відповідає чинному законодавству та прийнята в межах наданих повноважень.

Доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 224, 231, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Личаківському районі міста Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 6 червня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року у справі № 813/3944/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235 - 244-2 КАС України.

Судді: І.Я. Олендер

І.В. Приходько

А.О. Рибченко