Справа № 760/15560/14-а
Суддя: Калініченко О. Б.
Дата ухвалення: 2014-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-666/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2014 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Калініченко О.Б.

при секретарі - Войцеховській М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ВДАІ Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві Сімонова Сергія Віталійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 18.07.2014 року звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення ПС1№718296 за порушення правил дорожнього руху.

Мотивував свої вимоги тим, що 09.07.2014 року інспектором ВДАІ Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві старшим лейтенантом міліції Сімоновим С.В. було винесено постанову ПС1№718296 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 (двісті п'ятдесят п'ять) грн.

Як вбачається з протоколу серія АВ2№489793 від 09.07.2014 року, керуючи автомобілем «Пежо», державний номер НОМЕР_1, позивач не пропустив пішоходів, які переходили проїзну частину на нерегульованому пішохідному переході. Але з цим позивач не погодився та зазначав, що, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу та побачивши пішоходів, які почали переходити проїзну частину, він зменшив швидкість, впевнився, що його проїзд не створить небезпеки або перешкоди для проходу пішоходів, продовжив рух. Тим самим, на його думку, повністю виконав вимоги п. 18.1. ПДР.

Позивач вказував, що, обґрунтовуючи свої дії, відповідач посилався на відеозапис на власний відео реєстратор марки «Гейзер» невідомої моделі, встановлений на лобовому склі патрульного автомобіля, а тому при складанні протоколу та винесенні постанови відповідачем не було встановлено та доведено правомірність застосування останнім технічного приладу, наявність сертифікату, метрологічної повірки технічного приладу, що, на думку позивача, є грубим порушенням його прав, оскільки постанову винесено без дослідження фактичних доказів.

Так,позивач посилається, що відеореєстратор «Гейзер» не входить до Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затвердженого наказом МВС України №33 від 0103.2010 року.

Крім того, позивач вважає, що при складанні протоколу та постанови про адміністративне правопорушення інспектором було порушено вимоги закону, а саме відповідачем, який поводив себе грубо та зухвало, не було роз'яснено позивачу його права та обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Тому вважав протокол та постанову незаконними та необґрунтованими.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначивши, що він діяв правомірно та у спосіб, передбачений законодавством України, було зафіксовано порушення ОСОБА_1 ПДР.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 цього Кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (міліцію).

Згідно ст. 254 КпАП України, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Судом встановлено, що 09.07.2014 року інспектором ВДАІ Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві Сімоновим С.В. складено протокол АВ2 №489793 про те, що 09.07.2014 року об 09:06 год. в м. Києві по вул. Гетьмана, 38 водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Пежо-301», не пропустив пішоходів, які переходили проїзну частину по нерегульованому пішохідному перехресті, чим порушив п. 18.1 ПДР.

На підставі цього 09.07.2014 року інспектором ВДАІ Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві Сімоновим С.В. було прийнято постанову ПС1№718296 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 (двісті п'ятдесят п'ять) грн.

Згідно з п. 4.7 ПДР пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

На підставі приписів п.п. А п. 4.16 ПДР пішохід має право на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора.

Відповідно до п. 18.1 ПДР водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Таким чином, водій під час керування транспортним засобом на нерегульованому пішохідному переході зобов'язаний надати перевагу пішоходам, які рухаються на цьому переході та пропустити його.

На виконання вимог ч. 2 ст. 71 КАС України та керуючись Законом України «Про міліцію», ПДР, відповідачем в судовому засіданні було надано відеофіксацію вказаної пригоди, з якої дійсно вбачається, що ОСОБА_1 09.07.2014 року об 09:06 год. в м. Києві по вул. Гетьмана, 38, керуючи автомобілем «Пежо-301», не пропустив пішоходів, які переходили проїзну частину по нерегульованому пішохідному перехресті, чим порушив п. 18.1 ПДР.

Суд оцінює цей доказ як належний та допустимий, оскільки ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому суд звертає увагу, що норми ст. 251 КУпАП та ЗУ «Про міліцію» не передбачають імперативних обмежень щодо використання працівниками правоохоронних органів технічних засобів, які працюють в автоматичному режимі, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису порушення правил дорожнього руху.

Крім того, щодо посилання позивача на те, що інспектором ВДАІ не було доведено правомірності застосування ним технічного приладу та наявності сертифікату, то слід зазначити, що наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики №28 від 01.02.2005 року затверджено перелік продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні, до якого не входить спеціальні технічні засоби, які працюють в автоматичному режимі, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису порушення правил дорожнього руху.

Стаття 252 КпАП України передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Внутрішнє переконання при оцінці доказу означає самостійне вирішення особою, яка розглядає справу, питання про достовірність доказів, тобто про істинність або хибність відповідних відомостей як конкретної інформації.

На підставі викладеного суд оцінює дії відповідача як правомірні, виходячи з його обов'язку доказування під час розгляду адміністративної справи в суді.

Щодо посилання позивача на те, що інспектором було обмежено право ОСОБА_1 на отримання правової допомоги та на те, що відповідачем під час ухвалення оскаржуваної постанови не було враховано положення ст. ст. 33, 34 КУпАП, то з матеріалів справи, а саме протоколу про АВ2 №489793 від 09.07.2014 року, постанови ПС1№718296 від 09.07.2014 року та відеофіксації, яка була надана відповідачем в судовому засіданні, не вбачаються такі порушення, які окрім того, на суть правопорушення позивача не впливають.

За вказаних обставин, виявивши діяння позивача, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, інспектор ВДАІ Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві Сімонов С.В. діяв в межах своєї компетенції та на підставі наявних належних та допустимих доказів зафіксував 09.07.2014 року об 09:06 год. в м. Києві по вул. Гетьмана, 38 порушення п.18.1 ПДР водієм ОСОБА_1 та виніс відносно нього постанову про притягнення до адміністративної відповідальності та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн., що передбачається санкцією ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачем надано достатньо доказів правомірності дій з прийняття оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення ПС1№718296, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, доказами та наведеними законодавчими нормами.

Проаналізувавши та повно і всебічно дослідивши докази по справі, суд вважає, що 09.07.2014 року інспектором ВДАІ Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві Сімоновим С.В. правомірно винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення п. 18.1 ПДР, а тому вимоги позивача є безпідставними, у зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ЗУ «Про міліцію», ст.ст. 122, 222, 251-252, 254, 258, 283, 288 КУпАП , ст.ст. 9, 11, 69-86, 128, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора ВДАІ Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві Сімонова Сергія Віталійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності залишити без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: