Справа № 2а-4021/11/1370
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2011-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2011 р. № 2а-4021/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд в складі :

головуючого - судді Костів М.В.

при секретарі судового засідання Билень Н.С.

з участю представників:

від позивача : ОСОБА_1;

від відповідача : ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Шевченківькому районі м. Львова про скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у Шевченківському районі м. Львова № /0/172002 від 22.07.2010 р., яким визначено суму податку з доходів фізичних осіб 35348,42 грн.; №/1/23198 від 07.10.2010 р. на суму податку з доходів фізичних осіб 35348,42 грн.; №/4/30492 від 21.12.2010 р. на суму податку з доходів фізичних осіб 33848,19 грн.,

встановив:

Адміністративний позов заявлено фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова про скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у Шевченківському районі м. Львова № /0/172002 від 22.07.2010 р., яким визначено суму податку з доходів фізичних осіб 35348,42 грн.; №/1/23198 від 07.10.2010 р. на суму податку з доходів фізичних осіб 35348,42 грн.; №/4/30492 від 21.12.2010 р. на суму податку з доходів фізичних осіб 33848,19 грн.

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 19.04.2011 р. відкрито провадження у справі. Розгляд справи відкладався з підстав, передбачених ст. 150 КАС України.

В судових засіданнях представник позивача позов підтримав з мотивів, зазначених у позовній заяві. Ствердив, зокрема, що відповідач безпідставно виніс оскаржувані рішення, оскільки на їх підтвердження не має жодних доказів. Доводити підставність своїх рішень повинен податковий орган. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача позов заперечив з мотивів, зазначених в акті, запереченні. Посилається на те, що позивач втратив книги обліку доходів і витрат, а в декларації про доходи включив перекручені дані, у звязку із чим занизив оподатковуваний дохід на суму 235656,12 грн. Просить у позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Актом від 09.07.2010 р. №973/17-2/НОМЕР_1 «Про результати виїзної планової перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 за період з 01 січня 2008 року по 31 березня 2010 року»було встановлено порушення позивачем ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», що полягало у відсутності ведення книги обліку доходів і витрат за 2007 2010 р.р., внесення до декларації про одержані доходи за 2008 2010 р.р. перекручених даних, що призвело до заниження оподатковуваного доходу. У звязку із цим позивачу нараховано податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності за 2008 р. 19010,08 грн., за 2009 р. 13338,34 грн., за 1 кв. 2010 р. 3000 грн. З цієї підстави та з врахуванням результатів адміністративного оскарження, були винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення № /0/172002 від 22.07.2010 р., яким визначено суму податку з доходів фізичних осіб 35348,42 грн.; №/1/23198 від 07.10.2010 р. на суму податку з доходів фізичних осіб 35348,42 грн.; №/4/30492 від 21.12.2010 р. на суму податку з доходів фізичних осіб 33848,19 грн.

Посилання позивача ґрунтуються на обовязку відповідача доводити правильність свого рішення та відсутність у відповідача доказів правильності прийнятих рішень. Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, таке обґрунтування, зазначене відповідачем в акті перевірки та запереченнях відповідає матеріалам справи.

З матеріалів справи вбачається та позивачем не заперечується факт відсутності у нього книг обліку доходів і витрат за 2007 2010 р.р. Згідно із п.19.1 ст.19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»платники податку зобов'язані, зокрема, вести облік доходів і витрат у обсягах, достатніх для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі коли такий платник податку зобов'язаний цим законом подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податковий кредит; отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого законом, документи первинного обліку, на підставі яких формується податковий кредит платника податку.

У відповідності до банківських виписок на розрахунковий рахунок позивача надійшло 1632404,18 грн., що включали власні заощадження в сумі 10000 грн. відповідно до виписки від 17.08.2009 р.; повернення коштів в сумі 19876,10грн. відповідно до виписки від 23.07.2009 р.; банківські відсотки в сумі 291 грн.; виручка від покупців на загальну суму 1602237,08грн. В декларації сума одержаних доходів не підтверджується сумою одержаної виручки. У звязку із цим було зроблено висновок про заниження у 2008 р. доходу в сумі 557,67 грн., а за 2009 р. завищено дохід на 5239,26 грн. Крім того, позивачем до складу валових витрат включених у декларацію про одержані доходи за період з 2008 року по перший квартал 2010 року на суму 1378129,65грн. віднесено плату за оренду приміщення, рекламні послуги, послуги банку, витрати на придбання товарно-матеріальних цінностей, інформаційно-консультаційні послуги. Перевіркою правильності визначення витрат, відображених у деклараціях про доходи, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу та документально підтверджених, з даними про суми витрат, встановленими в ході перевірки, виявлено розбіжність валових витрат за 2008 рік в сумі 133585,44 грн., за 2009 рік в сумі 88872,52 грн., за перший квартал 2010 року в сумі 20861,50 грн., чим порушено ст.13 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян»п.19.1 ст.19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Таким чином, внесення до декларацій даних, що не відповідали первинним документам свідчить про порушення статті 13, статті 14 розділу IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», пункту 19.1 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», що призвело до заниження оподатковуваного доходу на загальну суму 235656,12 грн., в тому числі за 2008 рік в сумі 126733,86 грн., за 2009 рік в сумі 88922,26 грн., за перший квартал 2010 року в сумі 20000 грн. В результаті цього підставно нараховано податок з доходів фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності за 2008 рік в сумі 19010,08грн., за 2009 рік в сумі 13338,34грн., за перший квартал 2010 року в сумі 3000 грн.

Згідно із ст.13 Інструкції «Про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю»затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.1993 р. №12 та ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податковий з громадян»оподаткуванню підлягають доходи, одержані за звітний податковий період фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи. Відповідно до ст.13, ст.14 розділу IV вказаного декрету та Інструкції, загальним оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між валовим доходом і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Згідно з пунктом 4.1 ст. 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»загальний річний оподаткований дохід складається із суми загальних місячних оподаткованих доходів звітного року, а також іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного року. Відповідно до п.п.8.1.3 п.8.1 ст.8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»якщо згідно з нормами цього закону окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню при їх нарахуванні чи виплаті, то платник податку зобов'язаний самостійно включити суму таких доходів до складу загального річного оподатковуваного доходу та подати річну декларацію з цього податку. Згідно з п.п. 9.12.2 п. 9.12 ст. 9 вказаного закону, якщо фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності або фізична особа, яка сплачує ринковий збір, отримує інші доходи, ніж визначені у пункті 9.12.1, то такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим законом для платників податку, що не є такими суб'єктами підприємницької діяльності. Недотримання позивачем вказаних положень послужило підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень рішень.

У відповідності до ч. 2 ст. 162 КАС України суд вправі постановою визнати протиправним рішення субєкта владних повноважень чи окремі його положення, дії чи бездіяльність і скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення. Суд також може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод чи інтересів субєкта у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 6-12, 69 -71, 86, 137, 158, 159-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У позові відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 09.11.2011 року.

Суддя Костів М.В.

З оригіналом згідно

Суддя Костів М.В.