Справа № 2а-658/09
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2011-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2011 р. Справа № 39960/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Любашевського В.П., Заверухи О.Б.,

при секретарі судового засідання Грищишин Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 26 травня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про зобовязання провести нарахування та виплату грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,

ВСТАНОВИЛА :

У квітня 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила визнати протиправною відмову Шевченківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради у проведенні перерахунку допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та зобовязати відповідача нарахувати і виплатити їй таку допомогу відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» та ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» у розмірі прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», ст. 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» і ст. 54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», за період з травня 2008 року до травня 2009 року.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 26 травня 2009 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначену постанову скасувати і ухвалити нову, якою задовольнити заявлені нею позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та неповноту зясування істотних обставин справи. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що у спірний період вона, як застрахована особа, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», положення якого є спеціальними, мала право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Стверджує, що закони про державний бюджет на певний рік не можуть будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин, що стосується також і внесення змін щодо порядку, підстав та розмірів виплати зазначеної допомоги. При вирішенні справи просить врахувати рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 та від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, норми яких є преюдиціальними для судів загальної юрисдикції та обовязковими до виконання на всій території України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року за № 10-рп/2008 визнано неконституційним, зокрема, п. 25 підпункт 12 розділу II Закону України «Про Держаний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким у Законі України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» було виключено статтю 43, що закріплювала право застрахованої особи на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, не меншому розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Разом із тим, п. 23 розділу II цього ж Закону України «Про Держаний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким було внесено зміни до Закону України «Про допомогу сімям з дітьми», на предмет конституційності не розглядався, у встановленому порядку неконституційним не визнався та своєї чинності не втратив.

Так, згідно із ст. 13 Закону України «Про допомогу сімям з дітьми» у редакції 2008 року право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має особа (один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною (а не тільки не застрахована в системі загальнообовязкового державного соціального страхування особа, як передбачалося цією нормою Закону у попередній редакції).

З огляду на викладене колегія суддів приходить до переконання, що як у 2008, так і у 2009 роках право позивачки ОСОБА_1 на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також розмір цієї допомоги врегульовувалися насамперед положеннями Закону України «Про допомогу сімям з дітьми», як спеціального закону, що був чиним у цей період.

Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про допомогу сімям з дітьми» (у редакції Закону України від 28.12.2007 року № 107-VI) допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином та відповідно до вимог Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» і Закону України «Про допомогу сімям з дітьми» виконав свій обовязок перед позивачкою ОСОБА_1 з виплати їй такої допомоги у спірний період.

Згідно із положеннями ч.2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що Шевченківський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, здійснивши позивачці виплату щомісячної допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку у 2008-2009 рр. в розмірі, встановленому вищевказаними Законами, станом на час проведення такої виплати діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинними Законами України, тобто правомірно, а тому підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у частині зобовязання відповідача нарахувати та виплатити їй спірну недоплату за період з травня 2008 року до травня 2009 року немає.

Доводи апелянта на правильність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Колегія суддів визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Відтак, подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 26 травня 2009 року у справі № 2а-658/09 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Ухвала у повному обсязі складена 05 лютого 2010 року.

Головуючий суддя В.В. Ніколін

Судді В.П. Любашевський

ОСОБА_2