Справа № 2-а-1320/11
Суддя: Митрофанова Є. Г.
Дата ухвалення: 2011-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1320/11
Провадженя№
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2011 року м.Маріуполь

Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Пантелєєв Д.Г. розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської Ради (далі за текстом Управління) про визнання дій незаконними та про зобовязання зробити перерахунок та виплату недоплаченої суми одноразової компенсації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії Управління дій незаконними та про зобовязання зробити перерахунок та виплату недоплаченої суми одноразової компенсації, посилаючись на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ої категорії та згідно рішення Донецької обласної МСЕК від 13.06.2005 року визнано інвалідом III групи безстроково. Відповідно до положень Згідно зі ст. 48 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон) йому повинна бути виплачена грошова компенсація як інваліду III групи в розмірі 30 мінімальних заробітних плат. 12.05.2005 року Управлінням йому була виплачена одноразова грошова компенсація як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ої категорії, інваліду III групи, в розмірі 189 грн. 06.09.2010 року він звернувся до Управління з заявою про виплату недоотриманої суми, однак йому було відмовлено. Прохав поновити строк звернення до суду, визнати неправомірним відмову Управління в виплаті недоотриманої суми одноразової компенсації згідно абзацу 4 ч.1 ст. 48 №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобовязати Управління здійснити виплату недоотриманої суми одноразової компенсації в розмірі 8510 грн. 40 коп.

Відповідно з п. 2 ч.1 ст. 1832 КАС України справа розглянута в порядку скороченого провадження. Від відповідача надійшло письмове заперечення проти задоволення позову з посиланням на те що пенсія нарахована відповідно з вимогами законодавства.

Згідно ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

У відповідності до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи із змінами і доповненнями, передбачено виплата одноразової компенсації учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС , який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі: інваліду IІІ групи 30 мінімальних заробітних плат.

Згідно ст.71 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали Чорнобильської катастрофи, дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього закону. Постановою КМУ від 26.07.1996 року № 836 затверджено порядок та умови призначення і виплати одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами в наслідок Чорнобильської катастрофи та сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою.

Судом встановлено, що позивач являється інвалідом ІІI групи, як учасник ліквідації аварії на ЧАЕС з 16.05.2005 року, який має право на отримання одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоровю учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в розмірі, що обраховується від розміру мінімальної заробітної плати. Виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності.

Згідно з відповіддю на заяву позивача про виплату йому компенсації згідно Закону Управління повідомляє, що позивачу призначена згідно розпорядження від 12.08.2005 року одноразова компенсація за шкоду заподіяну здоровю, як інваліду Ш групи в розмірі 189,60 грн. який встановлювався на підставі розмірів, передбачених Постановою Кабінету міністрів України №836 від 26.07.1996 р., відмову відповідача з посиланням на Постанову КМУ №836 від 26.07.1996 суд вважає незаконною, виходячи з того, що ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачає більший розмір виплати компенсації ніж розмір передбачений Постановою КМУ №836 від 26.07.1996 р., дана стаття Закону є чинною, що не оспорюється сторонами.

При розгляді даного спору суд керувався принципом верховенства права, що передбачено ст. 8 Конституції України, взявши в основу Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який має вищу юридичну силу ніж Постанова КМУ №836 на яку посилаються представники відповідачів.

Позовні вимоги щодо донарахування та стягнення з відповідачів недоплаченої одноразової компенсації за шкоду заподіяну здоровю , як інваліду у визначеній позивачем твердій грошовій сумі не можуть підлягати задоволенню оскільки суд не може перебирати на себе функцію органу, на якого законодавством покладено такі повноваження.

Виходячи з вищенаведеного суд бере до уваги те що обовязок по нарахуванню та виплаті допомоги законодавчо покладено на Управління праці та соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської Ради і тому вважає, що нарахування сум недорахованої компенсації у відповідності до вимог закону з урахуванням виплаченої компенсації необхідне покласти на даного відповідача, зобовязавши його виплатити позивачу перераховану компенсацію за шкоду, заподіяну здоровю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Посилання Управління на те, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду судом не приймається до уваги, оскільки згідно п.3 ч.1 ст. 268 ЦК України позовна давність не розповсюджується на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим пошкодженням здоровя або смертю.

Згідно з ст. 99 ч.2 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється 6-місячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач дізнався про порушення свої прав після отримання відповіді Управління на своє письмове звернення від 06.09.2010 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст ст.8, ст.22, 46 Конституції України,ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС, ст. ст. 5, 10, 11, 70, 122, 161-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Приморського району Маріупольської міської Ради здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоплаченої суми одноразової компенсації як інваліду третьої групи по захворюванню повязаному із ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в розмірі 30 мінімальних заробітних плат, згідно ст. 48 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розрахунку мінімальної заробітної плати на час встановлення IІІ групи інвалідності, з урахуванням виплаченої суми.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до апеляційного адміністративного суду Донецької області через Приморський районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя: Митрофанова Є. Г.