Справа № 2а/0614/397/11
Суддя: Поліщук М.Г.
Дата ухвалення: 2011-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"20" травня 2011 р. Справа № 2а/0614/397/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Поліщука М.Г.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення виконкому Малинської міської ради на постанову Малинського районного суду Житомирської області від "28" лютого 2011 р. у справі № 2а/0614/397/11 за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області, управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської міської ради про визнання бездіяльності протиправною і зобов"язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач 08.02.2011 р. звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з адміністративним позовом до УПФУ в Малинському районі Житомирської області та УПСЗН виконкому Малинської міської ради про зобов"язання відповідачів провести йому виплати, передбачені відповідно ст.ст. 50,54 та ч.4 ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з часу виходу позивача на пенсію (з моменту виникнення права на щорічну допомогу на оздоровлення ) по день винесення рішення.

Постановою цього суду від 28.02.2011 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, зокрема зобов'язано відповідача - УПСЗН виконкому Малинської міської ради провести перерахунок та виплату позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 р. в розмірі, визначеному ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням вже проведених виплат.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач - УПСЗН виконкому Малинської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою його позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що дана скарга задоволенню не підлягає виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 є потерпілим від аварії на ЧАЄС 1-ї категорії та інвалідом 2-ї групи захворювання, по пов"язане з аварією на ЧАЕС, що підтверджується відповідними посвідченням та довідкою (а.с.10-12).

Позивачу, як особі потерпілій від аварії на ЧАЕС 1-ї категорії , інваліду 2-ї групи відповідачем - УПСЗН виконкому Малинської міської ради виплачувалась щорічна допомога на оздоровлення у фіксованому розмірі, передбаченому ПКМУ від 12.07.2005 року №562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", який, на думку позивача, є значно нижчими, ніж це передбачено ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"від 28 лютого 1991 року №796-ХП (далі Закон №796) у зв"язку з чим він звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств та відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій, тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов"язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

При цьому, визначаючи базову величину, з якої розраховується сума зазначеної допомоги згідно ст.48 Закону №796, відповідачу - УПСЗН виконкому Малинської міської ради слід керуватися розміром мінімальної заробітної плати, а не сумою, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року, відповідачем встановлені конкретні розмірі допомоги на оздоровлення, тоді як ст. ст. 62 та 67 Закону №796 Кабінету Міністрів України надано право проводити лише роз"яснення порядку застосування цього Закону, підвищувати розмір доплат, пенсій і компенсацій, передбачених цим Законом, відповідності до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати, але не зменшення їх та встановлення їх у твердій сумі, яка не відповідає Закону

Розмір мінімальної заробітної плати встановлювався Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" і становив: з 01.01.2010 року - 869,00 грн., з 01.04.2010 року - 884,00 грн., з 01.07.2010 року - 888,00 грн., з 01.10.2010 року - 907,00 грн..

Виходячи із засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні спору в частині того, яка сума підлягає стягненню на користь позивача, застосуванню підлягає саме стаття 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та №№562 від 12.07.2005 року "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, колегія суддів приходить до однозначного висновку про правомірність доводів суду першої інстанції про наявність у позивача права відповідно до ст. 48 Закону №796 отримувати щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, а відповідач , як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня за програмами соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи повинен забезпечити виплату коштів відповідно до вимог Закону №796.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обгрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, яка прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення виконкому Малинської міської ради залишити без задоволення, а постанову Малинського районного суду Житомирської області від "28" лютого 2011 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.Г. Поліщук

судді: М.М. Капустинський

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_2 1 пров.Коцюбинського 2,м.Малин,Житомирська область,11604

3- відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області пл. Соборна, 12А,м.Малин,Житомирська область,11600