Справа № 2а-4328/09/0770
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2011-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2011 р. < Текст >Справа № 26986/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Догополова О.М., Глушка І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами в м. Львові апеляційні скарги Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області та Комунального автотранспортного підприємства 072801 м. Ужгород на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2010 року у справі за позовом Комунального автотранспортного підприємства 072801 м. Ужгород до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобовязанння вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В И Л А :

Комунальне автотранспортне підприємство (КАТП) 072801 м. Ужгород звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції (ДПІ) у м. Ужгороді Закарпатської області, в якому просить: визнати протиправними дії, які полягали у проведенні перевірки встановлених чинним податковим законодавством граничних термінів сплати податку з власників транспортних засобів та інших машин і механізмів комунальним автотранспортним підприємством за період з 14 квітня 2006 року по 14 червня 2006 року; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення №/ 0 (1496/17- 2/03344680/12305) від 21 травня 2009 року; зобовязати відповідача сплачені комунальним автотранспортним підприємством 072801 кошти в розмірі 6913 гривень згідно платіжних доручень №263 від 11 квітня 2006 року та № 267 від 12 квітня 2006 року зарахувати в рахунок погашення податкового зобовязання з податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за перший квартал 2006 року.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2010 року позов задоволено частково та ухвалено визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції в місті Ужгороді Закарпатської області №/0 (1496/17-2 /03344680 / 12305 ) від 21 травня 2009 року в частині зобовязання Комунального автотранспортного підприємства 072801 сплатити штраф в сумі 3 456 грн. 50 коп. за платежем: податок з власників наземних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ДПІ у м. Ужгороді та КАТП 072801 подали апеляційні скарги, оскільки вважають, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ДПІ у м. Ужгороді зазначає, що станом на 11 та 12 квітня 2006 року за позивачем рахувався податковий борг по податку з власників транспортних засобів у розмірі 20119,17 грн. та 15119,17грн., а тому суми 5000 грн. та 1913грн. сплаченого позивачем податку з власників транспортних засобів зараховані у погашення податкового боргу позивача по цьому податку. Висновки суду першої інстанції про відсутність у податкового органу повноважень на самостійне зарахування сплачених платником податку сум у рахунок податкового боргу або тих податкових зобовязань, які не вказані в призначенні платежу суперечить п.п. 7.7 ст. 7 Закону України ,,Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами. Тому ДПІ у м. Ужгороді просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі КАТП 072801 зазначає, що фактично визнавши неправомірність дій податкового органу (встановив обставину), що полягали у зміні призначення платежу, яке було самостійно визначено платником податків у платіжних дорученнях, та направлення таких сум при веденні оперативного обліку платежів на погашення податкового боргу за будь-який інший попередній податковий період, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні вимоги щодо зобовязання відповідача сплачені позивачем кошти у розмірі 6913,00 гривень зарахувати в рахунок погашення податкового зобов'язання по податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за І квартал 2006 року.

З огляду на викладене апелянт просить постанову суду першої інстанції в частині відмови в позові скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Оскільки особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає можливим здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в травні 2009 року посадовими особами ДПІ у місті Ужгороді проведено перевірку КАТП 072801 щодо дотримання встановлених чинним законодавством граничних термінів сплати податку з власників транспортних засобів та інших машин і механізмів за період з 14 червня 2006 року по 15 січня 2009 року, про складено акт від 8 травня 2009 року № 60/17 2.

Згідно висновків акту перевірки встановлено порушення позивачем граничних строків сплати узгодженої суми податкового зобовязання по податку з власників транспортних засобів та визначено суму штрафних санкцій в розмірі 14310,01 грн..

На підставі акту перевірки ДПІ у м. у місті Ужгороді прийнято податкове повідомлення - рішення № /0 від 21 травня 2009 року, яким КАТП визначено штрафні (фінансові) санкції в сумі 13911 грн. (50 % від простроченої суми податкового боргу в розмірі 27822 грн.) за платежем: податок з власників наземних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів .

Висновки податкового органу базуються на тому, що позивачем порушено вимоги статті 5 Закону України ,,Про податок з власників транспортних засобів та інших машин і механізмів, абзацом 3 частини 1 якої встановлено, що податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується юридичними особами - щоквартально рівними частинами до 15 числа місяця, що настає за звітним кварталом.

Судом встановлено, що КАТП 072801 самостійно визначено податкове зобовязання з податку з власників транспортних засобів за 2006 рік шляхом подання 27 лютого 2006 року відповідного розрахунку, згідно якого розмір податку складає 27649,00 гривень за рік, з яких 6913,00 гривень за І квартал 2006 року, сплата якого має бути проведена до 15 квітня 2006 року.

Сплата визначеного платником податкового зобовязання у розмірі 6913,00 гривень за І квартал 2006 року підтверджується платіжними дорученнями №263 від 11 квітня 2006 року на суму 5000,00 гривень та №267 від 12 квітня 2006 року на суму 1913,00 гривень.

Податковим органом сума 6913 грн. самостійно зарахована у рахунок податкового боргу за попередні періоди і визначено дату сплати боргу за І квартал 2006 року 6 червня 2007 року та відповідно нараховано штрафні санкції в розмірі 3456,50 грн., тобто 50% від суми 6193 грн., позаяк, на думку податкового органу, кількість днів затримки платежу складає 418 .

Оскільки позивачем вчасно, у термін визначений законодавством погашено податкове зобовязання у розмірі 6913,00 гривень з податку з власників транспортних засобів за І квартал 2006 року, суд першої інстанції прийшов до вірного та обґрунтованого висновку про безпідставність застосування штрафних санкцій у розмірі 3456,50 гривень (6913,00 х 50% штрафної санкції).

Задовольняючи часткового позовні вимоги суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірними дії податкового органу щодо самостійного зарахування сплачених платником податку сум у рахунок податкового боргу, оскільки в платіжних дорученнях №263 від 11 квітня 2006 року та №267 від 12 квітня 2006 року позивач чітко вказав призначення платежу податок на автотранспорт за І квартал 2006 року.

При цьому суд першої інстанції вірно зазначив, що у відповідності до пункту 6 статті 7 Закону України ,,Про Національний банк України, пункту 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 N 22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за N 377/89/76, право визначати призначення платежу належить виключно платнику.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції, що у разі недотримання платником податків порядку погашення податкового боргу та виконання податкових зобовязань, передбаченого пунктом 7.7 статті 7 Законом України ,,Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами, податковий орган не наділений правом чи обовязком змінювати призначення платежу, визначене платником податків. Тому доводи ДПІ у м. Ужгороді про те, що висновки суду першої інстанції суперечать положенням пункту 7.7 статті 7 вказаного Закону є безпідставними.

Суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні решти позовних вимог, оскільки позивач не надав суду доказів вчасної сплати податку з власників транспортних засобів за інші періоди, крім І кварталу 2006 року.

Суд першої інстанції дослідив документи, на підставі яких проводилась перевірка та прийшов до обґрунтованого висновку про правомірність дій відповідача щодо проведення перевірки.

Доводи апеляційної скарги КАТП 072801 також є безпідставними, оскільки судом вірно визначено, що саме платник визначає та вказує призначення платежу за визначеним ним періодом, а тому дане питання не відноситься до повноваження податкового органу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційних скарг їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

апеляційні скарги Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Закарпатської області та Комунального автотранспортного підприємства 072801 м. Ужгород залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2010 року у справі № 2а-4328/09/0770 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді О.М. Довгополов

ОСОБА_1