Справа № 2а-2792/09/0308
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2011-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2011 р. Справа № 45875/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сапіги В.П., Попка Я.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 червня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області про визнання дій протиправними та зобовязання провести нарахування і виплату допомоги по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку,

ВСТАНОВИЛА :

У лютому 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила визнати неправомірною відмову департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області (далі департамент соціальної політики Луцької міської ради) у проведенні перерахунку належної їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виходячи із розміру встановленого законом прожиткового мінімуму та зобовязати відповідача нарахувати і виплатити їй таку допомогу за період з 01.04.2007 року по 21.09.2008 року з врахуванням індексу інфляції.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 червня 2009 року вказаний позов задоволено частково, визнано протиправною відмову департаменту соціальної політики Луцької міської ради у нарахуванні та виплаті позивачці допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку згідно із ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» та вирішено стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 спірну недоплачену допомогу у розмірі 1896,42 грн. за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зазначене судове рішення в апеляційному порядку оскаржено сторонами.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 червня 2009 року змінити та задовольнити заявлені нею позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та неповноту зясування істотних обставин справи. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що згідно із ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» вона має право на одержання грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. При вирішенні справи просить врахувати рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року та 22.05.2008 року про те, що новоприйнятими законами не може скасовуватися чи змінюватися обсяг прав і обовязків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, а також звужуватися існуючий обсяг прав і свобод. Тому зміна Законами України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та «Про Держаний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» розміру допомоги по догляду за дитиною порівняно з розміром, початково визначеним у ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», не відповідає Конституції та спеціальним законам України і є протиправною. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні її позовних вимог.

У своїй апеляційній скарзі департамент соціальної політики Луцької міської ради просить постанову у даній справі в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 скасувати і ухвалити нову про відмову у їх задоволенні, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповноту зясування істотних обставин справи. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що він належним чином виконало свій обовязок перед позивачкою щодо виплати їй щомісячної грошової допомоги по догляду за дитиною у 2007 році. Просить врахувати, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються видатки на загальносуспільні потреби, їх розмір та цільове спрямування і органи праці та соціального захисту населення не вправі їх змінювати. Стверджує, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення було допущено порушення норм бюджетного законодавства України та не враховано видаткові можливості основного фінансового документу держави.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не зявилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апелянтів у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подану відповідачем апеляційну скаргу слід задовольнити, а апеляційну скаргу позивачки залишити без задоволення з наступних мотивів.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що вона, як особа, яка здійснює догляд за дитиною, має право на одержання щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 визнано таким, що не відповідає Конституції України, положення п. 14 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким було зупинено і обмежено право на отримання зазначеної виплати у 2007 році. Розмір отриманої позивачкою щомісячної допомоги по догляду за дитиною за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року суперечить вимогам ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» та ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» і має обчислюватися виходячи із законодавчо встановленого розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Обовязок щодо нарахування та виплати повязаної із цим заборгованості у розмірі 1896,42 грн. слід покласти на департамент соціальної політики Луцької міської ради. Аналогічні вимоги позивачки починаючи за 2008 рік задоволенню не підлягають, оскільки Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» було внесено зміни у частині визначення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, які неконституційними не визнавалися, а отже підлягали виконанню відповідачем.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, частково відповідають нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

Встановлено, що позивачка є матірю, яка у 2007 році здійснювала догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку і була застрахованою у системі загальнообовязкового державного соціального страхування, а тому відповідно до вимог ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» у редакції, що була чинною на час виникнення та існування спірних правовідносин у 2007 році, мала право на отримання щомісячної допомоги у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму.

При цьому колегія суддів вважає, що на підставі ч. 7 ст. 9 КАС України при вирішенні даного спору вимоги ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» слід застосовувати у сукупності із приписами ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», а спірна допомога повинна обчислюватися у розмірі законодавчо встановленого розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України положення ст. 56, а також пункти 7, 14 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким було зупинено на 2007 рік дію ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» та ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», із вказівкою на те, що дане рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком судом першої інстанції про неправомірність відмови департаменту соціальної політики Луцької міської ради у проведенні нарахування і виплати позивачці недоплаченої щомісячної допомоги по догляду за дитиною, виходячи із встановленого ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року.

Разом із тим, при вирішенні адміністративного позову ОСОБА_1 судом першої інстанції безпідставно не враховано, що згідно із ч.2 ст. 99 КАС України у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин та вирішення справи судом першої інстанції, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін (ч.1 ст. 100 КАС України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та вирішення справи судом першої інстанції).

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_1 з даним адміністративним позовом звернулася до суду лише у лютому 2009 року, тобто з пропущенням встановленого законом річного строку звернення до суду, на застосуванні якого наполягає відповідач, що є підставою для відмови у задоволенні заявлених позивачкою вимог за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року.

При цьому поважних причин, які б позбавляли можливості своєчасно звернутися до суду за захистом своїх порушених прав з часу прийняття 09 липня 2007 року Конституційним Судом України рішення за № 6-рп, позивачкою не наведено.

Крім того, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність стягнення з відповідача спірної заборгованості, а також визначення судом конкретного розміру щомісячної допомоги по догляду за дітьми, що підлягає виплаті позивачці.

З огляду на положення ст.ст. 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльність відповідача, зобовязання вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю. Встановивши, що відповідач у справі порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, адміністративний суд повинен визнати такі дії протиправними і зобовязати відповідача провести нарахування та виплату належних позивачці сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення чи виплату їх у конкретному розмірі.

Перевіряючи правомірність вимог позивачки щодо аналогічних спірних виплат починаючи з 2008 року, колегія суддів виходить з наступних мотивів.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року за № 10-рп/2008 визнано неконституційним, зокрема, п. 25 підпункт 12 розділу II Закону України «Про Держаний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким у Законі України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» було виключено статтю 43, що закріплювала право застрахованої особи на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, не меншому розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Разом із тим, п. 23 розділу II цього ж Закону України «Про Держаний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким було внесено зміни до Закону України «Про допомогу сімям з дітьми», на предмет конституційності не розглядався, у встановленому порядку неконституційним не визнався та своєї чинності не втратив.

Так, згідно із ст. 13 Закону України «Про допомогу сімям з дітьми» у редакції 2008 року право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має особа (один з батьків дитини, усиновитель, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною (а не тільки не застрахована в системі загальнообовязкового державного соціального страхування особа, як передбачалося цією нормою Закону у попередній редакції).

З огляду на викладене колегія суддів приходить до переконання, що з 2008 року право позивачки ОСОБА_1 на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також розмір цієї допомоги врегульовувалися насамперед положеннями Закону України «Про допомогу сімям з дітьми», як спеціального закону, що був чиним у цей період.

Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про допомогу сімям з дітьми» (у редакції Закону України від 28.12.2007 року № 107-VI) допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином та відповідно до вимог Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» і Закону України «Про допомогу сімям з дітьми» виконав свій обовязок перед позивачкою ОСОБА_1 з виплати їй такої допомоги у спірний період.

З врахуванням наведеного та виходячи із вимог ч.2 ст. 6 Конституції України колегія суддів вважає, що департамент соціальної політики Луцької міської ради, здійснивши позивачці виплату щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у 2008-2009 рр. в розмірі, встановленому вищевказаними Законами, станом на час проведення такої виплати діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинними Законами України, тобто правомірно, а тому правових підстав для задоволення позовних вимог у частині покладення на нього обовязку з нарахування та виплати спірної недоплати за цей період немає.

Таким чином, оскільки при вирішенні даного публічно-правового спору у частині задоволення вимог позивачки судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права, а мотиви, з яких виходив суд під час ухвалення свого рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскаржувана постанова у цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні відповідних позовних вимог.

В силу вимог ст. 94 КАС України підстав для присудження позивачці понесених нею судових витрат у справі немає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 202, 205, 207, 254 КАС України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення

Апеляційну скаргу департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області задовольнити.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 червня 2009 року у справі № 2а-2792/09/0308 у частині задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 та вирішення питання про розподіл судових витрат скасувати і прийняти у цій частині нову постанову, якою відмовити у задоволенні вимог позивачки до департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області про зобовязання провести нарахування і виплату їй недоплаченої грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року.

У іншій частині постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 червня 2009 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Сапіга

ОСОБА_2