Справа № 2а-5075/10
Суддя: Філіпова Т.Л.
Дата ухвалення: 2011-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"08" квітня 2011 р. Справа № 2а-5075/10

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Філіпової Т.Л.

суддів: Євпак В.В.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області на постанову Рівненського міського суду від "10" грудня 2010 р. у справі № 2а-5075/10 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач 29.11.2010 року звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з адміністративним позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області про визнання дій відповідача протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 10.12.2010 року позов задоволено: визнано протиправними рішення та дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії та додаткової щомісячної пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю. Зобов'язано відповідача зробити позивачу перерахунок та виплатити пенсію з урахуванням виплачених сум в розмірі шести мінімальних пенсій за віком виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком згідно ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 01.11.2009 року, з 01.01.2010 року, 01.04.2010 року, з 01.10.2010 року, також провести перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, з 01.11.2009 року, з 01.01.2010 року, 01.04.2010 року, з 01.10.2010 року, з подальшим перерахунком та виплатою згідно ч.3 ст.67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і ст. 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є інвалідом третьої групи внаслідок захворювання, повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та отримує пенсію у відповідача та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначених у відповідності до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У відповідності до статті 49 Закону пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали наслідок Чорнобильської катастрофи" (далі за текстом - Закон) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах:… інвалідам ІІІ групи - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 статті 54 зазначеного вище Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по IІІ групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком.

Всупереч ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивачу вказані доплати виплачувалися частково, у фіксованому розмірі, визначеному відповідно до постанов КМУ №1 від 03.01.2002 р., № 530 від 28.05.2008 р., № 654 від 16.07.2008 р., №1252 від 26.11.2009 р., №1375 від 23.12.2009 р., а не в кратному відношенні до мінімальної пенсії за віком, як того вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має вищу юридичну силу в порівняні з ПКМУ №1 від 03.01.2002 р., № 530 від 28.05.2008 р., № 654 від 16.07.2008 р., №1252 від 26.11.2009 р., №1375 від 23.12.2009 р. відповідач не правомірно виплачував пенсію та додаткову пенсію в меншому розмірі ніж це передбачено ст. ст. 50, 54 зазначеного Закону.

Мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом (ч. 1 ст. 28 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування").

В свою чергу, чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого даною правовою нормою, мінімального розміру пенсії за віком.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про правомірність доводів суду першої інстанції про наявність у позивача права на перерахунок та виплату пенсій у розмірах, визначених ст.ст.50,54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Суд першої інстанції в своєму рішенні прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених позивачем вимог за період часу з 01.11.2009 року по 01.10.2010 року та на майбутнє.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, оскільки при визначенні періоду здійснення перерахунку вищезазначених виплат, суд першої інстанції повинен був прийти до висновку, що такі вимоги позивача підлягають задоволенню лише в межах шестимісячного строку звернення до суду, визначеного ч.2 ст.99 КАС України виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

У ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, що пов'язане зі специфікою правовідносин, а також має сприяти наданню доказів, підвищує їхню достовірність і тим самим сприяє встановленню істини у конкретній адміністративній справі.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення позову без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку. Позивач з такою заявою до суду не звертався.

Тобто, внаслідок пропущення строків звернення до адміністративного суду для позивача наступають негативні юридичні наслідки.

Слід зауважити, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Спірні виплати є регулярними, тобто про своє порушене право позивач мав знати при отриманні ним додаткової пенсії, передбаченої Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Тому, вимоги позивача підлягають задоволенню лише в межах шестимісячного строку, визначеного ч.2 ст.99 КАС України, які передували пред'явленню ним даного позову.

Враховуючи положення ст. ст. 99 та 100 КАС України, позивач має право на перерахунок виплат тільки з 29.05.2010 року, оскільки з даним позовом звернувся до суду лише 29.11.2010 року, та по 29.11.2010 року.

У зв"язку з цим, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача за період з 01.11.2009р. по 28.05.2010 р. згідно зі ст. 100 КАС України підлягають залишенню без розгляду.

Крім цього, позовні вимоги ОСОБА_4 щодо зобов'язання відповідача здійснювати нарахування та виплату сум, передбачених ст.ст. 50,54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на майбутнє не підлягають задоволенню, так як захист прав, свобод і інтересів особи передбачає наявність встановленого судом факту їх порушень, тобто необхідною умовою для прийняття рішення по суті є наявність порушення прав, свобод та інтересів. Захист порушених прав, свобод та інтересів на майбутнє, які не відбулися в часі чинним законодавством не передбачено.

Відповідно до ст.198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати їх та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції в цій частині скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст.ст.160,197,198,202,205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного Фонду в м Рівне Рівненської області задовольнити частково.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 10 грудня 2010 року скасувати та прийняти нову постанову.

" Адміністративний позов ОСОБА_4 задоволити частково.

Визнати протиправними дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області щодо відмови в перерахунку пенсії та додаткової щомісячної пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за період з 29.05.2010 по 29.11.2010 року.

Зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області провести ОСОБА_4 перерахунок та виплатити пенсію з урахуванням виплачених сум в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком згідно ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 29.05.2010 по 29.11.2010 року, також провести перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, за період з 29.05.2010 року по 29.11.2010 року.

Позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання дій ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області протиправними та зобов'язання провести перерахунок та виплату підвищення до пенсії за період з 01.11.2009 року по 28.05.2010 року включно залишити без розгляду.

В іншій частині позовних вимог відмовити за безпідставністю.".

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.Л. Філіпова

судді: В.В. Євпак

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:прост.

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 вул.Макарова 52/85,м.Рівне,33000

3- відповідачу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області вул. Відінська, 41,м. Рівне,33018