Справа № 168/512/15-а
Суддя: Хаврона О. Й.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/168/19/15
Справа № 168/512/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2015 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Хаврони О.Й.,

за участі секретаря: Островерхої Т.С.

представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Стара Вижівка справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДПЗКУ Українські органічні ресурси» до Старовижівської районної ради, треті особи Синівська сільська рада, Сололищенська сільська рада та ТОВ «Волиньсапрофос», Старовижівська районна адміністрація про скасування рішення Старовижівської районної ради від 05.06.2015 р. № 49/5,

в с т а н о в и в:

Позивач просить скасувати рішення відповідача від 05.06.2015 р. № 49/5 «Про надання згоди на право користування надрами для розробки родовища сапропелю ТОВ «Волиньсапрофос» на територіях Синівської, Соколищенської сільських рад» /далі Рішення № 49/5/, як таке, що порушує права позивача. Зазначає, що позивач як інвестор, відповідно до ст. 24 Кодексу України про надра, в 2013 р. отримав дозвіл на 20 років на видобування сапропелю родовища «Синове» в Старовижівському районі площею 73, 38 га. і має виключне право здійснювати на даній ділянці нард геологічне вивчення, комплексну розробку родовищ корисних копалин і інші роботи, тому іншому користувачу Державна служба геології і надр не може надати право користування цими ж надрами.

Вважає, що Рішення № 49/5 підлягає скасуванню, оскільки в ньому не зазначено яку саме ділянку надр «Синове» погоджено в користування, її параметри, розташування, де вона межує з ділянкою позивача, повністю проігноровано позивача як законного користувача, який має відповідний дозвіл; договори оренди земельних ділянок з сільськими радами не можуть братись до уваги при прийнятті такого рішення, оскільки строк їх дії закінчився; рішення відповідача ґрунтується не на рішеннях відповідних сільських рад про погодження надання в користування надр, а на підтвердженнях сільських рад про дійсність договорів оренди земельних ділянок, що суперечить вимогам Порядку надання надр в спецкористування. Надання дозволу на спец користування надрами вирішується виключно на пленарних засіданнях сесії сільської ради (ст. 26, ст.36 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала, додала, що відповідно до Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами встановлено для отримання спецдозволу необхідно отримати погодження відповідних місцевих рад. Ця норма при ухваленні Рішення № 49/5 не була дотримана, що стверджується листами сільських рад про те, що вони не приймали рішень про надання ТОВ «Волиньсапрофос» погодження на надання надр в користування для видобуванню сапропелю на території цих сільських рад, тобто сільські ради не були залучені до вирішення цього питання, а це є обовязковим.

РДА не має жодних повноважень щодо надання надр в користування, тому її заперечення проти позову має швидше інформаційний характер.

Процедура надання надр в користування і процедура надання земельних ділянок в користування - це різні процедури. Посилання на наявність договорів оренди земельних ділянок не має значення, навіть якби договори і не втратили чинність, надра надаються в користування в порядку, встановленому Кодексом про надра, а щодо земельних ділянок Земельним кодексом. Надра в користування не були надані, про це немає відповідних рішень сільських рад, а, тому районна рада не мала права в «обхід» сільських рад приймати Рішення № 49/5.

Крім того, зазначає, що районна рада не могла визначити межі земельних ділянок, якщо місцеві ради не вирішили питання про розмежування ділянок позивача і ТОВ «Волиньсапрофос». Посилання на строк дії договорів, який становить 49 років, не має стосунку до користування надр.

Представник відповідача у судове засідання, будучи належно повідомленим, не з'явився.

Представник третьої особи Соколищенської сільської ради у поданій на адресу суду заяві просить розглядати справу за її відсутності, з позовом згідна.

Представник третьої особи Синівської сільської ради у поданій на адресу суду заяві просить розглядати справу за його відсутності.

Суд ухвалив розглядати справу за їх відсутності.

Представник третьої особи Старовижівської РДА ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позову заперечила, пояснила, що оскаржуване рішення приймалось на підставі ст.43 Закону «Про місцеве самоврядування».

Дані родовища знаходяться за межами населених пунктів, тому розпорядження цими землями здійснює РДА, погодження надає районна рада, оскільки це її компетенція, а не сільських рад.

Згідно з існуючим та той час земельним законодавством Волинська ОДА зобовязала районну раду укласти договори оренди ділянок.

Відповідно до розпорядження голови обласної державної адміністрації від 18.10.2005 року №357 Старовижівською РДА 21.03.2006 року було укладено Договір оренди земельної ділянки площею 12,6882 га з ТОВ «Волиньсапрофос» на території Соколищенської сільської ради для будівництва та обслуговування комплексу з обезводнення сапропелю та договір оренди між зазначеними сторонами на території Синівської сільської ради площею 0,2357 га для будівництва та обслуговування комплексу з обезводнення сапропелю. Договори укладені на 49 років.

Згідно з розпорядженням голови облдержадміністрації від 12.02.2007 року № 50 між Старовижівською РДА та ТОВ «Волиньсапрофос» 09.07.2007 року було укладено Договір оренди земельної ділянки площею 8,1462 га на території Синівської сільської ради для розробки родовища сапропелю «Озеро Синове» і на території Соколищенської сільської ради площею 1, 6242 га для розробки родовища «Озеро Синове». Загальна площа 9.7704 га. Площа озеро ОСОБА_2 становить 143,0 га, на території Соколищенської сільської ради - 32,4 га., тобто близько 170 га.

ТОВ «Волиньсапрофос» звернулось до РДА для надання погодження для продовження строку дії спеціального дозволу в лютому 2015 р.

Ухвалюючи оскаржуване рішення райрада керувалась тим, що спеціальний дозвіл ТОВ «Волиньсапрофос» не скасований, договори оренди земельних ділянок діють протягом 49років, а інших закінчувався в липні 2015 р.

Однак безпосередньо засідання сесії відбулось тільки 05.06.2015 р.

При цьому районна рада все ж таки брала до уваги те, чи є будь-які претензії зі сторони сільських рад, які надали відповідь - згідно з довідками Синівської сільської ради від 06.04.2015 року №118/02-07 та Соколищенської сільської ради від 07.04.2015 року №89 орендар ТОВ «Волиньсапрофос» добросовісно виконував умови Договору оренди земельної ділянки, претензій немає.

Згідно з клопотанням ТОВ «Волиньсапрофос» від 06.02.2015 року, враховуючи довідки сільських рад про відсутність претензій до ТОВ «Волиньсапрофос», ухвалу Вищого адміністративного суду України від 03.02.2015 року, згідно з якою спецдозвіл ТОВ «Волиньсапрофос» є чинним, і було прийнято рішення про надання згоди на право користування надрами для розробки родовища сапропелю ТОВ «Волиньсапрофос» на територіях Синівської, Соколищенської сільських рад відповідно до діючих договорів.

Крім того, рішенням Старовижівської районної ради від 04.01.2012 року № 13/4 позивачу - ТОВ «ДПЗКУ Українські органічні ресурси» згідно погоджень Синівської сільської ради від 19.12.2011 року №13/2 та Соколищенської сільської ради від 14.12.2011 року № 13/3 було надано згоду на отримання спеціального дозволу на право користування надрами на території Синівської сільської ради площею 40 га та на території Соколищенської сільської ради площею 20 га.

У рішенні районної ради конкретна площа ділянки, що надається, не вказується тому, що вона визначається при розробленні технічної документації, так само було зазначено і в рішенні, яким надавався дозвіл позивачу.

Твердження позивача про те, що рішенням районної ради не визначено параметри земельної ділянки спростовується тим, що Договори оренди земельної ділянки для будівництва і обслуговування комплексу з обезводнення сапропелю між райдержадміністрацією і ТОВ «Волиньсапрофос» укладені на 49 років, а термін дії Договору оренди земельної ділянки для розробки і користування надрами діяв до 9 липня 2015 року і надання згоди ТОВ «Волиньсапрофос» здійснено районною радою відповідно до діючих договорів. Тобто в кінцевому результаті межі так і залишились незмінними.

Позиція районної ради така, що площа озера становить понад 100 га, тому на ньому можуть працювати не один інвестор, аби тільки кошти надходили в бюджет.

До того, ж враховано, що з моменту винесення рішення в 2012 щодо позивача, позивач не уклав з обласною, районною радою жодних договорів оренди, за 2 роки позивач не виготовив жодних документів щодо укладення договорів для сплати орендної плати, в тому числі і на території Синівської сільської ради.

Вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити з таких підстав.

Встановлено, що позивачу 15.04.2013р. видано спеціальний дозвіл № 5762 на користування надрами, мета користування надрами видобування сапропелю, родовище «Синове» /місцезнаходження між селами ОСОБА_2 і Шкороби на південному сході (озеро ОСОБА_2)/ строком на 20 років /а.с.8/.

Рішенням Старовижівської районної ради від 05.06.2015 р. № 49/5 «Про надання згоди на право користування надрами для розробки родовища сапропелю ТОВ «Волиньсапрофос» на територіях Синівської, Соколищенської сільських рад» районна рада надала згоду на право користування надрами /розробку родовища сапропелю/ на землях Соколищенської сільської ради Старовижівського району відповідно до діючих договорів; та надала згоду на право користування надрами /розробку родовища сапропелю/ на землях Синівської сільської ради Старовижівського району відповідно до діючих договорів ТОВ «Волиньсапрофос» /а.с.7/.

Представник позивача посилається на те, що в користування ТОВ «Волиньсапрофос» надра не надавались, що є порушенням встановленої законом процедури.

Однак, як встановлено, рішення № 49/5 прийнято відповідачем враховуючи те, що спеціальний дозвіл ТОВ «Волиньсапрофос» на видобування сапропелю на момент прийняття Рішення № 49/5 не анульований, що підтверджується рішеннями адмінсудів, в тому числі касаційної інстанції, а ТОВ «Волиньсапрофос» звернулось до Старовижівської районної ради за погодженням для продовження дії спеціального дозволу.

Згідно з вимогами ст. 18 Кодексу України про надра земельні ділянки для користування надрами, крім випадків, передбачених статтею 23 цього Кодексу, надаються користувачам надр після одержання ними спеціальних дозволів на користування надрами чи гірничих відводів. Тому доводи позивача про те, що надра в користування не надавались, не заслуговують на увагу.

Продовження строку дії спеціального дозволу здійснюється в такому ж порядку, що і його видача.

Порядок надання спеціальних дозволів на користування надрами визначений постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 р. № 615.

Згідно з п.9 цього Порядку надання надр у користування погоджується заявником з: відповідними районними, міськими, селищними, сільськими радами.

Стаття 10 Кодексу України про надра встановлює, що до відання сільських, селищних, міських та районних рад на їх території у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законодавчими актами, належить: 1) погодження надання надр у користування з метою геологічного вивчення, розробки родовищ корисних копалин місцевого значення;

Як встановлено, озеро «Синове» знаходиться поза межами населеного пункту, тому повноважень щодо надання таких земельних ділянок сільська рада не має.

Верховний Суд України в постанові від 14 листопада 2012 року у справі 6-97цс12 висловив правову позицію, про те, що якщо земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту (села, селища, міста), на цю земельну ділянку визначені у статті 12 ЗК України повноваження сільської, селищної, міської ради не поширюються та думка вказаних рад з приводу, зокрема, розпорядження відповідним органом виконавчої влади такою земельною ділянкою не потрібна.

Наведене спростовує доводи позивача про відсутність повноважень районної ради при прийнятті Рішення № 49/5.

Крім того, заявник не позбавлений можливості, за необхідності вказане питання додатково погодити з сільськими радами.

Згадане вище погодження, разом із іншими документами, перелік яких визначений в додатку 1 до Порядку, заявник надає в Держгеонадра для отримання спеціального дозволу.

Отже, факт надання погодження районною радою не означає автоматичного отримання дозволу заявником, оскільки в видачі дозволу може бути відмовлено за умови неподання документів в повному обсязі.

Суд погоджується з доводами третьої особи про те, що в рішенні районної ради конкретна площа, що надається, не вказується тому, що вона визначається при розробленні технічної документації, так само було зазначено і в рішенні, яким надавався дозвіл позивачу. Крім того, в Рішенні № 49/5 вказано про надання згоди на користування надрами в межах діючих договорів оренди земельних ділянок.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС Україні завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (ст. 6 КАС).

Оскаржуване рішення вимогам закону відповідає, а тому підстав для скасування Рішення № 49/5 немає.

Керуючись п.9 постанови Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 р. № 615, ст. ст. 2, 6, 7, 11, 17, 71, 158, 160-163, ч.2 ст. 186 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

У позові товариства з обмеженою відповідальністю «ДПЗКУ Українські органічні ресурси» до Старовижівської районної ради, треті особи Синівська сільська рада, Сололищенська сільська рада, ТОВ «Волиньсапрофос», Старовижівська районна адміністрація про скасування рішення Старовижівської районної ради від 05.06.2015 р. № 49/5 відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду через Старовижівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Текст постанови виготовлено в повному обсязі 31.08.2015 р.

Суддя О.Й. Хаврона