Справа № 815/5161/15
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2015-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5161/15
УХВАЛА

31 серпня 2015 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Самойлюк Г.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про встановлення факту, що має юридичне значення та встановлення порядку виконання рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, в якій останній просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт народження ОСОБА_1 23 січня 1963 року; встановити порядок виконання рішення суду.

У відповідності до ч.2 ст.107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі якщо відсутні підстави, в тому числі, для відмови у відкритті провадження у справі.

Розглянувши вказаний позов, суд вважає, що він не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, з наступних підстав.

З вказаного позову вбачається, що у 2015 році позивач, звернувшись до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області з метою повторного отримання свідоцтва про народження, у звязку з втратою останнього, дізнався про те, що дата народження в актовому записі про народження ОСОБА_1 № 286 від 21.02.1963р., складеному Другим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, зазначена помилково, а саме: замість « 23.01.1963 року» вказано « 22.01.1963 року». Так, позивач отримав відмову у видачі зазначеного документу й водночас останньому було рекомендовано звернутися до суду із питання встановлення юридичного факту, що має юридичне значення.

Зважаючи на викладене, позивач звернувся до суду із цим позовом для захисту своїх прав та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Так, із змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: встановити факт народження ОСОБА_1 23 січня 1963 року.

Таким чином, за своїм змістом заявлена позовна вимога щодо встановлення невідповідності запису в акті цивільного стану та похідна від неї вимога не стосуються публічно-правових відносин, а повязані із встановленням певного факту, що має юридичне значення для позивача.

Суд зазначає, що згідно з ч.1 ст.15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ст.234 Цивільного процесуального кодексу України встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження, яке є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення відбувається за правилами, визначеними главою 6 Цивільного процесуального кодексу України.

Зокрема, ч.1 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України).

Отже, спірні правовідносини між ОСОБА_1 та відповідачем за даним позовом не відносяться до сфери публічно-правових відносин та підлягають розгляду згідно з нормами цивільно-процесуального судочинства.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, позов ОСОБА_1 щодо встановлення факту його народження не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки розгляд справи про встановлення такого факту підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства в окремому провадженні.

Отже, оскільки даний спір не є публічно-правовим спором в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, суддя вважає за необхідне відмовити позивачу у відкритті провадження у справі в порядку адміністративного судочинства та повернути позов з усіма доданими до нього матеріалами.

Крім того, суд вважає за необхідне розяснити позивачу, що із зазначеними позовними вимогами йому необхідно звертатися в порядку цивільного судочинства до місцевого загального суду.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 4, 17,109 КАС України, суддя

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції про встановлення факту, що має юридичне значення та встановлення порядку виконання рішення, відмовити.

Роз'яснити позивачу, що з вказаним позовом він може звернутися до місцевого загального суду як адміністративного.

Копію ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Роз'яснити позивачу, що з вказаним позовом він може звернутися до місцевого загального суду як адміністративного.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Г.П. Самойлюк