Справа № 2а/1770/244/2011
Суддя: Філіпова Т.Л.
Дата ухвалення: 2011-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"14" липня 2011 р. Справа № 2а/1770/244/2011

номер рядка статистичного звіту 8.2.8

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Філіпової Т.Л.

суддів: Кузьменко Л.В.

ОСОБА_1,

при секретарі Сидоруку Р.М. ,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2,

від відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши апеляційні скарги Державної податкової інспекції у Рівненському районі Рівненської області та Прокурора Рівненського району Рівненської області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "17" лютого 2011 р. у справі № 2а/1770/244/2011 за позовом Державної податкової інспекції у Рівненському районі Рівненської області за участю прокуратури Рівненського району до Відкритого акціонерного товариства "Рівнесільмаш" про стягнення заборгованості ,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 податкова інспекція у Рівненському районі звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом про стягнення з Відкритого акціонерного товариства "Рівнесільмаш" заборгованості - утриманого, але не перерахованого податку з доходів фізичних осіб в сумі 535184,62 грн.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 17.02.2011р. ОСОБА_4 податковій інспекції у Рівненському районі в задоволенні позовних вимог до Відкритого акціонерного товариства "Рівнесільмаш" про стягнення заборгованості з податку з доходів фізичних осіб в сумі 535184,62 грн. - відмовити.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги, оскільки вважає, що постанову було прийнято з порушенням норм матеріального права.

Крім цього, Прокурор Рівненського району Рівненської області, вважаючи вищевказану постанову необгрунтованою та незаконною також подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги позивача.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 акціонерне товариство «Рівнесільмаш» зареєстроване юридичною особою, відомості про яку 10.09.2004 р. включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. З 27.07.1995 року відповідач перебуває на обліку в ОСОБА_4 податковій інспекції в Рівненському районі.

ОСОБА_4 податковою інспекцією в Рівненському районі (далі, - ДШ в Рівненському районі) з 31.08.2010р. по 24.09.2010р. проведено планову виїзну перевірку ВАТ «Рівнесільмаш» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2008 р. по 30.06.2010 року, за результатами якої було складено акт № 591/98/23-141/00728380 від 30 вересня 2010 р.

Згідно висновків даного акта відповідач в порушення підпунктів 8.1.1, 8.1.2 п. 8.1 ст. 8, п. 19.2 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» № 889-IV від 22.05.2003 р. (із змінами та доповненнями) утримав у джерела виплати та не сплатив до бюджету податок з доходів фізичних осіб станом на 30.06.2010 р. в сумі 535184,62 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що сума заборгованості становить 535184,62 грн.

15.10.2010 року ДШ в Рівненському районі надіслало на адресу відповідача претензію № 18860/17-238 на суму 535184,62 грн., яку останній отримав 19.10.2010р.

На час розгляду справи судом заборгованість перед бюджетом па загальну суму 535184,62 грн. відповідачем не погашено.

Дані обставини підтверджуються копією довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.6-9), копією довідки про взяття на облік платника податків (а.с.10), копією акта перевірки № 591/98/23-141/00728380 від 30.09.2010 р. (а.с.11-56), копією додатка № 1 до акта перевірки - розрахунку повноти і своєчасності перерахування до бюджету утриманих сум прибуткового податку (а.с.57), копіями карток особового рахунку (ф.15) станом на 30.06.10 р., на 31.12.09 р., на 31.12.08 р. (а.с.58,59,60-61), копією претензії від 15.10.10 р. № 18860/17-238 (а.с.62), копією поштового повідомлення про вручення поштового відправлення (ас.63). копіями податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку (Форма № 1 ДФ) за II квартал 2010 р. (а.с.64-73), за І квартал 2010 р. (а.с.74-83), за IV квартал 2009 р. (а.с.84-92), за III квартал 2009 о. (а.с.93-102), за II квартал 2009 р. (а.с, 103-112), за І квартал 2009 р. (а.с.113-123), за IV квартал 2008 р. (а.с.124-134), за III квартал 2008 р. (а.с. 135-145), за II квартал 2008 р. (а.с.146-153).

Згідно з підпунктом 3.1.1 п. 3.1 ст. З Закону України «Про податок з доходів фізичних oci6»№889-IV від 22.05.2003 р. (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) (далі -Закон № 889) об'єктом оподаткування резидента податком з доходів фізичних осіб є загальний місячний оподатковуваний доход, який відповідно до підпункту 4.2.1 п. 4.2 ст. 4 цього ж Закону включає доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати та винагороди, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов групового або цивільно-правового договору.

Відповідно до 17.1. ст. 17 вищезазначеного Закону особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді

заробітної плати, є працедавець (самозайнята особа), який виплачує такі доходи на користь

платника податку (такої самозайнятої особи). Працедавець - юридична особа, яка укладає трудові договори (контракти) з найманими особами та несе обов'язки із сплати їм заробітної плати, а також нарахування, утримання та сплати цього податку до бюджету, нарахувань на фонд оплати праці, інші обов'язки, передбачені законами (положення п. 1.17 ст. 1 Закону № 889 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

В абзаці першому п. 1.15 ст. 1 вищезазначеного Закону міститься визначення терміну «податковий агент», зокрема, як юридичної особи, яка незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язана нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону.

Враховуючи те, що працедавець зобов'язаний нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок з доходів фізичних осіб у вигляді заробітної плати, інших виплат та винагород, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов трудового або цивільно-правового договору, від імені та за рахунок такої фізичної особи (платника податку), вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону, то він має статус податкового агента відносно своїх найманих працівників.

Відповідно до п. 19.2 ст. 19 Закону № 889 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) особи, які відповідно до цього Закону мають статус податкових агентів, зобов'язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, який виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати та за її рахунок; б) надавати у строки, встановлені законом для податкового кварталу, якщо інше не визначено нормами цього Закону, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також сум утриманого з них податку податковому органу за місцем свого розташування. Запровадження інших форм: звітності із зазначених питань не припускається.

Форма такого податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форми № ІДФ) разом із Порядком заповнення та подання податковими агентами такого податкового розрахунку, затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 29 вересня 2003 року № 451, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 жовтня 2003 р. за N 960/8281.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування» № 1251 -XII від 25.06.1991 р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає, зокрема податки і збори (обов'язкові платежі) до бюджетів та до державних цільових фондів, податок з доходів фізичних осіб відноситься до загальнодержавних податків.

Закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» № 2181 -III від 21.12.2000р. (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №2181) визначений спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює, зокрема порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплата пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами.

Таким чином, самостійне узгодження податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб, визнання узгодженого податкового зобов'язання з податку доходів фізичних осіб, несплаченого протягом граничних строків, податковим боргом та погашення податкового боргу здійснюється відповідно до вимог Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Пунктом 1.11 ст. 1 Закону №2181 визначено, що під терміном «податкова декларація», «розрахунок» розуміється документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки, встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов'язкового платежу).

Аналіз положень Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 29 вересня 2003 року № 451, зокрема її. 2.1. п. 3.1, свідчить, що розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № ІДФ), подається податковими агентами до податкового органу в строки, передбачені в Законі України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» для подачі податкової декларації за календарний квартал (підпункт «б» підпункту 4.1.4 п. 4.Ї ст. 4 Закону), і він містить в собі дані про нарахований і утриманий податок та суму, яка фактично підлягає сплаті до бюджету.

Відтак, розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ), за своє суттю є податковою декларацією, розрахунком в розумінні Закону №2181.

Слід зазначити, що відповідачем подавались до податкового органу розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) з дотриманням вимог законодавства, однак ним не було сплачено податок з доходів фізичних осіб в розмірі 535184,62 грн.

Згідно з абз.1 п. 5.1 ст. 5 Закону № 2181 податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Отже, відповідачем були узгоджені суми податку з доходів фізичних осіб визначені в розрахунках за формою № 1ДФ, як суми, які підлягають сплаті до бюджету.

Відповідно до пп. 5.4,1 п.5.4 ст. 5 Закону № 2181 узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Відповідач податковий борг по податку з доходів фізичних осіб в сумі 535184,62 грн. не сплатив.

Відповідно до абзацу першого підпункту 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) наслідком несплати узгодженої суми податкового зобов'язання в установлені строки є прийняття податковим органом податкових вимог.

Підпунктом 6.2.3 п. 6.2 ст. 6 вищезазначеного Закону встановлено, що податкові вимоги надсилаються:

а)перша податкова вимога - не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов'язання та виникнення

права податкової застави на активи платника податків. Обов'язок погасити суму податкового

боргу та можливі наслідки непогашення його у строк;

б)друга податкова вимога - не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків

суми податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення про дату та

час проведення опису активів платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Закон № 2181 не встановлює будь-яких винятків щодо порядку погашення зобов'язань по податку з доходів фізичних осіб.

Таким чином, відповідно до Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» несплата узгодженої суми податкового зобов'язання в установлені строки тягне за собою процедуру стягнення податкового боргу.

Всупереч цьому, встановивши при перевірці, що платник податку самостійно узгодив суму податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб шляхом подання відповідних податкових розрахунків встановленої форми, але не сплатив таку суму в установлені законом строки, ДШ в Рівненському районі не дотрималася процедури стягнення податкового боргу і не надіслала відповідачу першу та другу податкові вимоги у відповідності до вимог п. 6.2 ст. 6 Закону № 2181.

Посилання позивача на п.3.2.1 ст. З Закону України № 2131 правильно не взяті до уваги судом першої інстанції, оскільки вказаний пункт лише дає визначення поняття бюджетного фонду, на кошти якого не може бути накладено стягнення, в той час коли податковою інспекцією заявлено позов про стягнення заборгованості по сплаті податку з доходів фізичних осіб.

Згідно із ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З наведеного слідує, що позивач, не виставивши відповідачу вимоги про сплату боргу, порушив відповідний порядок стягнення податкового боргу, встановлений Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Таким чином, суд першої інстанції прийняв законне та обгрунтоване рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права і підстав для його скасування не вбачається. Тому, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Державної податкової інспекції у Рівненському районі Рівненської області та Прокурора Рівненського району Рівненської області залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2011 року у справі №2а/1770/244/2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.Л. Філіпова

судді: Л.В. Кузьменко

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 податкова інспекція у Рівненському районі Рівненської області вул.Відінська,8,м.Рівне,Рівненська область,33023

3- відповідачу ОСОБА_5 акціонерне товариство "Рівнесільмаш" вул.Індустріальна 6,смт.Квасилів,Рівненський район, Рівненська область,35350

4 - прокуратура Рівненської області 3300, м.Рівне, вул. Гарна, 29