Справа № 814/3874/14
Суддя: Середа О. Ф.
Дата ухвалення: 2015-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.07.2015 р. Справа № 814/3874/14

м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Середи О.Ф., розглянувши в порядку письмового провадження справу за

адміністративним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноторг", м. Миколаїв

до відповідача: Миколаївської митниці ДФС, м. Миколаїв

Суть спору: визнання протиправними та скасування рішення від 15.12.2014 р. № 504070000/2014/000025/2, картки відмови від 15.12.2014 р. № 504070000/2014/00060,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Техноторг" (надалі - позивач), звернувся до суду з адміністративним позовом до Миколаївської митниці ДФС (надалі - відповідач) з вимогами про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 15.12.2014 р. № 504070000/2014/000025/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 15.12.2014 р. № 504070000/2014/00060, прийняті митним постом "Костянтинівка" Миколаївської митниці Міндоходів.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що під час декларування митної вартості імпортованого товару, визначив його вартість відповідно до ціни договору, а митний орган безпідставно здійснив коригування митної вартості товару в бік збільшення.

Відповідач позов не визнав, свої заперечення обґрунтував тим, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, не містять усіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості, мають розбіжності та неточності. За таких обставин, митниця визначила цю суму самостійно відповідно до статті 54 Митного кодексу України (надалі - МК України).

Представники сторін надали клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до пункту 4 статті 122 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

10.01.2014 року між позивачем та компанією "CNHІ International SA" (Швейцарія) укладено зовнішньоекономічний контракт поставки № UA-EAC-EUR-2014 на загальну суму 20000000,00 євро. Згідно умов якого, продавець зобов'язався продати, а покупець купити товар в межах цього контракту згідно окремих додатків, що укладаються між сторонами. Конкретні умови та терміни поставки товару визначаються у відповідних додатках до контракту, а ціна за одиницю товару вказується в специфікаціях.

24.11.2014 року між позивачем та компанією "CNHІ International SA" було укладено додаток № 13 та специфікацію № 13 до контракту № UA-EAC-EUR-2014, відповідно до якої сторони домовились про поставку, окрім іншого, жниварку New Holland модель 20GHCP (ширина захвату 6.1 м), без транспортного візку, на умовах поставки - EXW Плоцьк, Польща за ціною 5000,00 євро за одиницю.

По надходженню на територію України 1 одиниці жатки New Holland, модель 20GHCP (ширина захвату 6.1 м), позивач подав відповідачу митну декларацію № 504070000/2014/006671, в якій зазначив ціну товару 5000,00 євро.

З урахування цієї митної вартості, позивачем самостійно було обраховано митні платежі в сумі 20953,77 грн.

На підтвердження обгрунтованості заявленої митної вартості оцінюваного товару: нової жниварки New Holland модель модель 20GHCP (ширина захвату 6.1 м), без транспортного візка, разом з митною декларацією Позивачем було надано документи передбачені ч. 2, ч. 3 та ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України, а саме наступні документи:

1. Декларацію митної вартості від 11.12.2014 року;

2. Контракт № UA-EAC-EUR-2014 від 10.01.2014 року;

3. Доповнення № 1 до контракту від 10.01.2014 року;

4. Додаток № 13 до контракту від 10.01.2014 року;

5. Специфікацію № 13 до контракту від 10.01.2014 року;

6. Інвойс № FTCNH140278580 dsl 29/11/2014 hjre$

7. Договір № 9 на перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні від 30.0555.2014 року;

8. Довідка ТОВ «НОВТРАНС» про транспорті витрати від 08.12.2014 року вих. № 001;

9. Банківську контр гарантію GRI0642MK14 від 28.11.2014 року та її переклад на українську мову, а також лист ПАТ "Райффайзен банк Аваль" № Р2- 01-05-3/14-3589 від 12.12.2014 року щодо цієї банківської контр гарантії;

10. Витяг з прас - листа CNHI International SA від 01.10.2014 року та комерційну пропозиції CNHI International SA від 02.12.2014 року, а також її переклад на українську мову;

11. Копію митної декларації країни відправлення № 14PL445010Е0414718 від 08.12.2014 року, відповідь CNHI International SA від 12.12.2014 року з приводу митної декларації, а також переклад цієї відповіді на українську мову;

12. Бухгалтерські документи передбачені Розділом 4 Договору № 9 на перевезення вантажу від 30.05.2014 (заявка 74 на транспортно - експедиторське обслуговування в міжнародному сполученні від 08.12.2014 року та рахунок на оплату № 325 від 12.12.2014 року, в якому в першій графі сума перевезення до кордону становить 20 000, 00 грн., з цієї суми 12000, 00 грн. - вартість перевезення комбайну разом з витратами на навантаження, а 8000, 00 грн. - вартість перевезення зернової жниварки разом з витратами на навантаження).

13. Виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

14. Довідку інформацію щодо вартості у країні - експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

15. Розрахунок ціни (калькуляцію);

16. Бухгалтерські та банківські документи ТОВ «Техноторг», що стосуються відчуження оцінюваного товару, ідентичного та/або подібного (аналогічного) товару на території України:

- рахунок на оплату замовлення № 48 від 31.01.2014 року;

- видаткову накладну № В-38 від 31.01.2014 року;

- копія банківської виписки від 07.02.2014 року, від 27.08.2014 року, від 17.09.2014 року, від 22.10.2014 року, від 24.10.2014 року.

За результатом розгляду наданих документів посадовою особою підрозділу митного оформлення направлено позивачу електронне повідомлення, в якому зазначено, що у зв'язку з тим, що подані документи не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, а саме: копія гарантії забезпечення платежу відповідно до п. 2.1 додатку 13 від 24.11.2014до контракту № UA-EAC-EUR-2014 від 10.01.2014; надані декларантом документи містять розбіжності та неточності, а саме: надані документи не містять інформацію щодо витрат та навантаження, зазначена у довідці про транспорті витрати від 08.12.2014 № 001, суперечить п.3.2 розділу 3 Договору № 9 на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 30.05.2014 року; надані документи не містять інформацію щодо числових значень складових митної вартості, а саме: транспортні витрати відповідно до Методичних рекомендацій з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспортні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65 при подачі порожнього транспортного засобу до місця завантаження відповідно до частини 3 ст.53 МКУ для підтвердження митної вартості та її складових частин необхідно надати:

- виписку з бухгалтерської документації щодо складових митної вартості (пакування, страхування, транспортних витрат), а також бухгалтерські документи, передбачені Розділом 4 Договору № 02/04/11 на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 01.04.2014 року;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини;

- копію декларації країни відправлення та митні документи передбачені п.8.4 контракту UA-EAC-EUR-2014 від 10.01.2014 року;

- каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

Листом № 564 від 07.11.2014 року, на вимогу митниці позивачем було надано додаткові документи:

- банківська контр - гарантія № GR10642MK 14 від 28.11.2014 року, а також її переклад на українську мову;

- відповідь МОД АТ «Райфайзен Банк Аваль» вих.. № Р2-01-05-3/14-3589 від 12.12.2014 щодо форми наданої банківської гарантії № GR10642MK 14 від 28.11.2014;

- витяг з прайс-листа "CNHI Industrial SA" від 01.10.2014 року;

- комерційну пропозицію "CNHI Industrial SA" від 02.12.2014 року, а також її переклад на українську мову;

- копію митної декларації країни № 14PL445010Е0414718 від 08.12.2014 року;

- відповідь "CNHI Industrial SA" від 12.12.2014 року з приводу наданої митної декларації країни відправлення № 14PL445010Е0414718 від 08.12.2014 року, а також її переклад українською мовою;

- бухгалтерські документи, передбачені розділом 4 Договору № 9 на перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні від 30.05.2014 року (заявка № 74 на транспортно-експедиційне обслуговування в міжнародному сполученні від 08.12.2014 року та рахунок-фактуру на оплату № 325 від 12.12.2014 року, в якому в першій графі сума перевезення до кордону становить 20000 грн. з цієї суми 12000,00 грн. - вартості перевезення комбайну разом з витратами на навантаження, а 8000,00 грн., - вартість перевезення зернової жниварки разом з витратами на навантаження.

15.12.2014 року відповідачем було прийнято рішення № 504070000/2014/000025/2 про коригування митної вартості товарів, згідно якого митна вартість групи товарів була змінена в бік збільшення в наслідок застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів, замість застосованого позивачем основного методу - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

В рішенні про коригування митної вартості товарів від 15.12.2014 року № 504070000/2014/000025/2 відповідачем було зазначено, що метод за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій), не застосовується на підставі ч. 1 п. 4 ст. 58 МК України. У наданих документах наявні розбіжності та неточності. Основою для визначення митної вартості є вартість операції з ідентичними товарами за рівнем 13351,00 євро за одиницю (митна декларація № 205070000/2014/34921 від 03.09.2014 року, митна декларація № 901050000/2014/13603 від 24.12.2014 року).

Таким чином, Миколаївською митницею було визначена митна вартість товару позивача в сумі 13 351 євро, замість задекларованих ним самостійно 5000 євро.

Крім того, головним державним інспектором Сафроновим О.В. винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення 15.12.2014 року № 504070000/2014/00060 з підстав порушення п. 6 ст. 54 МК України.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Так, ч. 2 вказаної статті передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч. 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару:

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товар) підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу ч. 1-2 ст. 53 МК України вбачається, що законодавцем передбачено вичерпний перелік документів, які подаються декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Крім того, це узгоджується з проголошеними в ст. 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Частиною 3 ст. 53 МК України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз документів, поданих позивачем до митниці, дозволяє стверджувати, що остання мала в своєму розпорядженні всі дані, які надавали їй можливість перевірити числові значення складових митної вартості товарів, які були задекларовані позивачем.

У рішенні про коригування митної вартості товарів відповідач зазначив три підстави того, що метод за ціною договору не застосовується до товару позивача оскільки декларантом не надані документи , а саме:

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та /або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини;

- довідкової інформації щодо вартості у країн-експорторів товарів , що є ідентичними та /або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

- розрахунку ціни (калькуляцію).

З даного приводу суд зазначає, що товар, який підлягав митному контролю, був придбаний на підставі контракту поставки від 10.01.2014 року № UA-EAC-EUR-2014 та специфікації від 24.11.2014 року № 13, а не за договором на перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні від 01.05.2014 року. Довідка про транспортні витрати, яку надав позивач під час процедури митного оформлення товару, містить необхідну інформацію щодо складових митної вартості, зокрема витрати на перевезення до місця ввезення на митну територію України, витрати на навантаження, повідомлення про те, що страхування товару не здійснювалось. У митній декларації країни відправлення вказана загальна вартість за комбайн і жниварку, але постачальник надав відповідь, в якій зазначена вартість кожного товару окремо і вартість жниварки співпадає з інвойсом. Відповідач не надав доказів, які б підтверджували пов'язаність позивача з постачальником.

Постачальником товару є безпосередньо його виробник - компанія CNHІ International SA, яка є відомим світовим концерном з виробництва сільськогосподарської, будівельної та промислової техніки. Позивач має прямий договір з виробником товару. Враховуючи обсяги постачання, сезонність та акційні знижки для дилерів, позивач придбав товар по більш низькій ціні.

Доводи відповідача щодо неправильного визначення позивачем ціни товару, оскільки іншим імпортером задекларовано подібний товар за більшою ціною, не знайшли правового обґрунтування, оскільки суперечить наявним у матеріалах справи доказам.

Відповідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст. 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст. 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідачем не доведена неможливість визначення митної вартості товару за основним методом, а також не доведена заборона оформлення митної вартості товару за ціною нижчою, ніж ціна, по якій подібний товар завозився раніше іншими імпортерами.

Аналізуючи наведене в сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем подано достатній пакет документів, передбачений ст. 53 МК України, на підтвердження кількісних та вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за основним методом, відсутні підстави для коригування митним органом митної вартості товару.

Суд звертає увагу на те, що контроль за правильністю обчислення декларантом митної вартості товару, який належить до виключної компетенції відповідача, полягає не в тому, щоб скоригувати митну вартість товару в бік збільшення, а визначити реальну ціну товару, що ввозиться на територію України.

За обставинами справи, митним органом не взята до уваги вартість товару за ціною контракту, яка може не відповідати рівню митної вартості на аналогічні та подібні товари. Митним органом не доведена неможливість визначення митної вартості товарів за основним методом.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Відповідно до ст.ст. 189,190 Господарського кодексу України ціна є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування. Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін. Вільні ціни визначаються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб'єкта господарювання.

Якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. В такому разі декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Надані позивачем документи не містять розбіжностей або ознак підробки.

Митниця не надала суду доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

З наведеного слідує, що за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, застосування митним органом коригування митної вартості є передчасним.

Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державно влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст. 11, 71, 94, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноторг" задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 504070000/2014/000025/2 від 15.12.2014 року, прийняте митним постом "Костянтинівка" Миколаївської митниці Міндоходів.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 504070000/2014/00060 від 15.12.2014 року, прийняту митним постом "Костянтинівка" Миколаївської митниці Міндоходів.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Техноторг" () з Державного бюджету України судовий збір у сумі 73,08 грн., сплачений за платіжним дорученням № 10768 від 17.12.2014 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення встановлених строків залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Головуючий суддя О. Ф. Середа