Справа № 2-а-1102/11
Суддя: Нестеренко Т. В.
Дата ухвалення: 2011-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

iменем України

Справа № 2-а-1102/11

"24" лютого 2011 р. Якимівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді - Нестеренко Т.В.

при секретарі Подгурському О.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу ДПС ВДАЇ м. Мелітополь ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

14.02.2011 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до інспектора ДПС взводу ДПС ВДАЇ м. Мелітополь ОСОБА_2 про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення мотивуючи це тим, що 07.12.2010 року інспектором ДПС взводу ДПС м. Мелітополь ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АР1 № 175544, про те, що позивач ОСОБА_1 07.12.2010 року о 11 год.05 хв. керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул.. Леніна в м. Мелітополь порушив правила проїзду пішохідного переходу, не надав переваги в русі пішоходу, що знаходився на нерегульованому пішохідному переході, чим порушив п. 18.1 ПДР України. Також посадовою особою інспектором ДПС взводу ДПС ВДАЇ м. Мелітополь ОСОБА_2 було винесено відповідну постанову в справі про адміністративне правопорушення від 07.12.2010 року серії АР1 № 013985 щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.. 122 ч.2 у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. Позивач не згоден з вказаним порушенням та вважає, що вказані протокол та постанова не відповідають вимогам закону та підлягають скасуванню з наступних підстав: позивач заявляє, що порушень ПДР України не скоював, а протокол та постанова складені та винесені помилково лише за припущенням посадовою особою інспектором ДПС взводу ДПС м. Мелітополь ОСОБА_2 не прийнявши уваги пояснення позивача, а саме: відповідно до п. 18.1 ПДР України водій транспортного засобу, що наближається до регульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Позивач зазначив в усній розмові з інспектором що пішохід з»явився на проїзній частині саме в час перебування автомобіля позивача на пішохідному переході. Стосовно зазначення в протоколі, що позивач не пропустив пішохода, то позивач заявляє, що такий запис було ним вчинено під час сильного душевного хвилювання та під моральним тиском з боку інспектора. Фактично позивач дописав пояснення, що не пропустив пішохода, тому останній ступив на перехід вже тоді, коли автомобіль позивача вже знаходився на переході. Таким чином позивач не порушив вимоги п. 18.1 ПДР України. Під час складання протоколу та розгляду адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 122 ч.1КУпАП, посадова особа ІДПС взводу ДПС ВДАЇ ОСОБА_2 не взяв до уваги факт порушення пішоходом вимог п.4.14 ПДР України, відповідно до яких пішоходу забороняється виходити на проїзну частину, впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху та забороняється раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід.

Таким чином в порушення вимог ст.ст. 33, 34, 280 Кодексу України при накладенні стягнення посадова особа не врахувала факт відсутності вчинення правопорушення, у разі наявності правопорушення чи є склад правопорушення, передбачений ст.. 9 КУпАП, чи винна особа в його вчиненні, не врахувало характер вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність. При накладенні адміністративного стягнення не враховано особу порушника, зокрема. Розгляд справи було проведено неповно та не всебічно за відсутності фактичних доказів порушення позивачем ПДР України. Розгляд справи було проведено неповно та не всебічно за відсутності фактичних доказів порушення позивачем ПДР України. При винесенні постанови, інспектор ДПС в порушення ст.. 280 КУпАП не врахував як відсутність вини так і факту самого правопорушення в діях позивача. Розгляд справи на місці, без підготовки та надання позивачу часу для звернення за правовою допомогою, подання документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, - все це порушує права позивача, передбачені ст.. 268 КУпАП. В порушення ст.. 256 КУпАП, інспектор ДПС відмовився занести до протоколу пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які в той час знаходились в автомобілі позивача. В порушення ч.2 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не підписаний посадовою особою, оскільки відбиток через копіювальний папір підписом вважати не можна; в порушення вимог ст.. 256 КУпАП в протоколі відсутні пояснення як свідків так і нібито наявних потерпілих. В порушення вимог ст.. 256, 285 КУпАП інспектором ДПС як примірник протоколу так і постанови позивачу вручено не було, при цьому інспектором було повідомлено, що примірники протоколу та постанови позивачу буде направлено поштою, але на день подачі позову останні позивачем так і не отримані. 03.02.2011 року позивачем було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 24103943 від 02.02.2011 року. Тільки після звернення до державного виконавця ВДВС Якимівського РУЮ ОСОБА_5 позивач зміг отримати копію оскаржуваної постанови, цього ж дня позивач отримав копію протоколу після звернення до ВДАЇ Якимівського району. Таким чином позивач вважає, що строк на оскарження постанови повинен відраховуватися з 04 лютого 2011 року. Відповідно до ч.2 ст. 71 КАСУ обовязок доказування покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В якості відповідача позивач вважає за необхідне залучити УДАЇ ГУМВС України в Харківській області, оскільки позивачу не відомо, чи має статус юридичної особи той підрозділ ДАЇ, співробітником якого є заст.. командиру взводу ДПС ОСОБА_6. Взагалі, у звязку з нерозбірливістю заповнення як протоколу так і постанови, неможливо визначити співробітником якого підрозділу ДАЇ є посадова особа ОСОБА_6 Відповідно до ч.5 ст. 288 КУпАП, особа яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 288 КУпАП постанову посадової особи по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено до районного суду у порядку, визначеному КАСУ, з особливостями, встановленими КУпАП. Частина 1 ст. 20 КАСУ визначає місцеві загальні суди як місцеві адміністративні суди.

Таким чином позивач просить визнати причину пропуску строку для подачі адміністративного позову поважним та поновити його. Постанову по справі про адміністративне правопорушення від 07.12.2010 року серії АР 1 № 013985 про притягнення його, ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. винесену інспектором ДПС взводу ДПС м. Мелітополь ОСОБА_2 скасувати, а справу - закрити.

В судове засідання позивач надав заяву з клопотанням про розгляд справи без його присутності, при цьому зазначив, що викладені в позовній заяві вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач на судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до ст. 122 ч.4 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо вони заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутності, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні, суд дослідивши позовну заяву, письмові докази по справі, а саме:

- копію постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АР1 № 175544;

- копію постанови про адміністративне правопорушення серії АР1 № 013985 від 02.12.2010 року, приходить до висновку, що зазначена постанова підлягає скасуванню. Так судом встановлено, що відповідно до протоколу позивач ОСОБА_1 07.12.2010 року о 11 год.05 хв. керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул.. Леніна в м. Мелітополь порушив правила проїзду пішохідного переходу, не надав переваги в русі пішоходу, що знаходився на нерегульованому пішохідному переході, чим, як зазначено в протоколі порушив п. 18.1 ПДР України. Інспектором ДПС взводу ДПС м. Мелітополь ОСОБА_2 за зазначене правопорушення було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АР1 № 175544, а також постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР1 № 013985, щодо притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень. При цьому в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні свідки та їх пояснення. Також в постанові по справі про адміністративне правопорушення в графі "адміністративне правопорушення", передбачене: зазначено ч. 1 ст. 122 КУпАП, а також безпідставно зазначена ст. 36 КУпАП, яка передбачає накладення адміністративних стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень.

Згідно до ч.1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості.

Однак досліджені в судовому засіданні докази не є без заперечливими та переконливими, щодо вчинення позивачем вказаного адміністративного правопорушення. Отже, зазначена постанова є необґрунтованою, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності винесення постанови АР 1№ 013985 від 02.12.2010 року по справі про адміністративне правопорушення, а тому вона є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 5 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Керуючись ст.ст. 122, 247, 284 КпАП України, ст. ст. 9-12, ст. 71 ст.ст. 159-163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу ДПС ВДАЇ м. Мелітополь ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії АР1 № 013985 від 02.12.2010 року, винесену інспектором ДПС взводу ДПС м. Мелітополь ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1, адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень за адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КпАП України.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: