Справа № 22-а/0690/7358/11
Суддя: Борисюк Р. М.
Дата ухвалення: 2011-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/7358/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Борисюка Р.М.

суддів: Миніч Т.І., Забродського М.І.,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_1

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області та управління праці та соціального захисту Олевської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та стягнення недоплачених коштів, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирській області на постанову Олевського районного суду Житомирської області від 6 серпня 2010 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2010 року позивачка звернулася до суд з вказаним позовом. В обгрунтування вимог зазначала, що вона є інвалідом 2 групи і віднесена до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тобто має захворювання, повязане з аварією на Чорнобильській АЕС та отримує державну та додаткову пенсії, виплата яких передбачена статтями 50 та 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року. Посилаючись на те, що розміри призначеної основної та додаткової пенсії не відповідають розмірам, передбаченим цим Законом та на відмову відповідачів привести їх у відповідність з вимогами Закону, просила суд визнати такі дії управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирській області та управління праці та соціального захисту Олевської районної державної адміністрації неправомірними і стягнути із відповідачів солідарно на її користь 3286,8 грн. недоплаченої додаткової пенсії та 39948 грн. недоплаченої основної пенсії за період з 01.01.2009 року по 01.01.2010 року.

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 6 серпня 2010 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області щодо виплати не в повному обсязі ОСОБА_2 щомісячної основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, передбачену ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і зобовязано цього відповідача провести перерахунок та виплату позивачці основної та додаткової пенсії відповідно до вимог Закону, починаючи з 1 березня 2009 року. У задоволенні решти позовних вимог судом відмовлено.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області посилаючись на неправильне застосування судом матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову скасувати та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначає, що Законами України «Про державний бюджет на 2008 рік» та «Про державний бюджет на 2009 рік» не було передбачено коштів на фінансування даних виплат в розмірах, визначених Законом України № 796 від 27 лютого 1991 року «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області в межах наданої компетенції у відповідності до вимог законодавства не порушувало права та законні інтереси позивачки. Крім того, апелянт звертає увагу на пропущення позивачкою встановленого законом строку звернення до суду.

Перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку , що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка є інвалідом 2 групи, відноситься до категорії осіб 1 категорії, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Вона одержує державну пенсію інвалідності на підставі ст. 54 Закону„Про статус і соціальний захист громадян, постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю, на підставі ст. 50 цього ж Закону.

Статтею 49 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що пенсії особам віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч.4 ст. 54 зазначеного Закону, призначення державних пенсій особам, віднесеним до 1 категорії, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 2-й групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст. 50 цього Закону інвалідам 2 групи, віднесеним до категорії 1 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до ст. 53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вважав, що вихідним критерієм обрахунку додаткової пенсій позивачу виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі визначеному законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року №523. Ця постанова є чинною і її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають положенням ст. 50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Розрахунок пенсії позивачці відповідач здійснив, виходячи із встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року № 654 „Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" розміру значно меншому, ніж передбачено Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" .

Цією постановою всупереч положень статей 50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" Кабінет Міністрів України встановив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, при тому, що ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Тому, суд першої інстанції правильно виходив із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, а його висновок, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст. 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, і з якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком, є обґрунтованим.

Правильним є висновок суду щодо відмови в задоволенні позову в частині вимог до управління праці та соціального захисту Олевської районної державної адміністрації, оскільки відповідно до положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007р. №1261 та з урахуванням Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районних у містах, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002р. №8-2 (з відповідними змінами), управління Пенсійного фонду в районах, містах, районах у містах забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, безпосередньо призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії та інші виплати відповідно до чинного законодавства, отже є відповідачем у справах щодо здійснення перерахунку підвищення до пенсій за відповідними позовами.

Доводи управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області щодо правомірності його дій у зв'язку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Судом було приділено належну увагу питанню дотримання позивачкою вимог статей 99, 100 КАС України, якими передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Тому, обґрунтовано суд визнав неправомірними дії відповідача починаючи з 1 березня 2009 року, оскільки ОСОБА_2 звернулася до суду лише в березні 2010 року.

У той же час, суд помилково в своєму рішенні не зазначив строк, до якого порушене право позивачки повинно бути відновлене.

З огляду на наведене, рішення суду в цій частині необхідно змінити. В решті залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,202,205,207 КАС України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Олевського районного суду Житомирської області від 6 серпня 2010 року змінити.

В абзаці третьому резолютивної частини рішення після слів: « з 01 березня 2009 року» додати словами « по 1 січня 2010 року».

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді