Справа № 743/1122/15-а
Суддя: Сташків В. Б.
Дата ухвалення: 2015-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/1122/15-а
Провадження №: 2-а/743/56/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Сташківа В.Б.,

при секретарі Нерус Н.І.,

за участю позивача ОСОБА_1 Сіна,

представника позивача ОСОБА_2,

представника Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України ОСОБА_3,

представника УДМС України у Чернігівській області ОСОБА_4,

в присутності перекладача ОСОБА_5 Казим,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 Сіна (ABDUL RAOUF ALI SINA)

до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні Державної міграційної служби України (далі Чернігівський ПТПІ)

про звільнення іноземця з вказаного пункту через легалізацію іноземця в інший передбачений законодавства спосіб,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача: Управління Державної міграційної служби України у Чернігівській області, -

В С Т А Н О В И В :

Громадянин Ісламської республіки ОСОБА_6 ОСОБА_1 Сіна (ABDUL RAOUF ALI SINA) звернувся до Ріпкинського районного суду Чернігівської області із названим адміністративним позовом до Пункту тимчасового розміщення нелегальних мігрантів (фактично до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні Державної міграційної служби України).

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що:

- він був поміщений до Чернігівського ПТПІ, на підставі постанови Корольовського районного суду у м. Житомирі від 13.03.2015 року про примусове видворення його за межі України, яка звернута до негайного виконання;

- перебуваючи в Чернігівському ПТПІ, він звернувся до УДМС у Чернігівській області із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та йому була видана довідка про звернення за захистом в Україні № 005923;

- в середині серпня 2015 р. ДМС України прийняло рішення про зобовязання УДМС України в Чернігівській області вирішити питання щодо отримання статусу біженця або додаткового захисту;

- перебування його в Чернігівському ПТПІ становить загрозу погіршення здоровя;

- перебування його в Чернігівському ПТПІ суперечить національному законодавству та міжнародним зобовязанням взятих на себе Україною, оскільки він, а ні фізично, а ні фактично не може скористатись правами, які йому гарантуються;

Тому, на підставі ст.ст. 3, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», ст. 31 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні», просив звільнити його з вказаного пункту через легалізацію його в інший передбачений законодавством спосіб.

В судовому засіданні:

- позивач ОСОБА_1 Сіна, будучи допитаним через перекладача ОСОБА_5 Казим, просив позов задовольнити, звільнити з пункту та надати можливість отримати відповідний статус;

- представник позивача ОСОБА_2 підтримав позов, з підстав зазначених в ньому. Вказав, що постанова про примусове видворення позивача була винесена 13.03.2015 р., а вже 15.03.2015 р. позивач звертався до УДМС у Чернігівській області із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, останніми видана довідка, термін, якої постійно продовжується. Вказав, що оскільки рішенням ДМС України скасовано рішення УДМС України про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту громадянину Ісламської республіки ОСОБА_6 ОСОБА_1 Сіна, то на останнього поширюється права, передбачені ст. 13 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» та фактично унеможливлюється перебування останнього в указаному Пункті;

- представник Чернігівського ПТПІ ОСОБА_3, остаточно, при вирішення адміністративного позову поклалась на розсуд суду. При цьому, підтримала свої письмові пояснення щодо того, що станом на 31.08.2015 р. у них відсутні були документи про задоволення скарги ДМС України, у ОСОБА_1 Сіна відсутнє посвідчення біженця, він не був визнаний біженцем;

- представник УДМС України в Чернігівській області ОСОБА_4, при вирішення адміністративного позову поклалась на розсуд суду. При цьому, вказала, що рішення ДМС України про скасування їх наказу відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту громадянину Ісламської республіки ОСОБА_6 ОСОБА_1 Сіна вони отримали 28 серпня 2015 року. На даний час, питання про визнання біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту щодо громадянина Ісламської республіки ОСОБА_6 ОСОБА_1 Сіна не вирішено. Перебування громадянина Ісламської республіки ОСОБА_6 ОСОБА_1 Сіна в Чернігівському ПТПІ не є перешкодою для вирішення даного питання.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що:

- за незаконне перетинання державного кордону України, з наміром у подальшому незаконним шляхом потрапити на територію країн західної Європи, постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 13.03.2015 р. адміністративний позов Житомирського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України задоволено, примусово видворено з України громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_1 Сіна (ABDUL RAOUF ALI SINA), ІНФОРМАЦІЯ_1, зі зверненням її до негайного виконання;

- рішенням Житомирського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 13.03.2015 р. громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_1 Сіна (ABDUL RAOUF ALI SINA), ІНФОРМАЦІЯ_1 було поміщено до Чернігівського ПТПІ для підготовки матеріалів про примусове видворення;

- 31 березня 2015 р. УДМС у Чернігівській області громадянину ОСОБА_6 ОСОБА_1 Сіна (ABDUL RAOUF ALI SINA), ІНФОРМАЦІЯ_1 була видана довідка про звернення за захистом в Україні № 005923, яка була дійсна до 21 квітня 2015 р. та продовжувалась, в т.ч. до 17.09.2015 р.;

- рішенням ДМС України від 20 серпня 2015 р. № 22-14 задоволено скаргу ОСОБА_1 Сіна на рішення УДМС України в Чернігівській області про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту та скасовано Наказ від 21 квітня 2015 р. № 67 УДМС України в Чернігівській області про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту громадянину ОСОБА_6 ОСОБА_1 Сіна (ABDUL RAOUF ALI SINA), ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обовязок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України і розподіляється таким чином: позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 71 КАС України, суди під час розгляду справ повинні враховувати, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на субєкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» довідка про звернення за захистом в Україні - документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов'язків, передбачених цим Законом та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України.

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» визначено, що довідка про звернення за захистом в Україні видається органом міграційної служби, який прийняв до розгляду заяву іноземця чи особи без громадянства про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Частиною 5 цієї статті Закону встановлено, що у разі прийняття рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, орган міграційної служби продовжує строк дії довідки про звернення за захистом в Україні.

Виходячи з правового аналізу даних норм, довідка про звернення за захистом в Україні це тимчасовий документ, який засвідчує факт звернення особи із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та дійсний до часу прийняття органом міграційної служби відповідного рішення.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України регулюється Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон України №3773-VI).

Відповідно до пункту 4 статті 30 Закону України №3773-VI іноземці та особи без громадянства перебувають у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, протягом строку, необхідного для виконання рішення суду про примусове видворення, але не більш як дванадцять місяців.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» свобода пересування обмежується щодо шукачів притулку та осіб, які звернулися за наданням їм статусу біженця до прийняття відповідного рішення компетентним органом (про надання цим особам притулку чи статусу біженця).

Відповідно до пункту 15 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1110 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 2012 р. № 70) іноземці та особи без громадянства звільняються з пункту тимчасового перебування його адміністрацією після отримання від органу, за рішенням якого вони розміщувалися в пункті, повідомлення про неможливість їх примусового видворення за межі України через відсутність проїзного документа, транспортного сполучення з країною походження або з інших причин, що не залежать від таких осіб, після завершення дванадцятимісячного строку утримання в пункті або раніше такого строку, якщо зазначеним органом встановлено причини, що перешкоджають примусовому видворенню. Іноземці та особи без громадянства звільняються з пункту тимчасового перебування також у разі визнання їх в Україні біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, за рішенням суду, що набрало законної сили, про їх звільнення або відмову в примусовому видворенні за межі України та в разі легалізації іноземців та осіб без громадянства в інший передбачений законодавством спосіб.

Отже, законодавець чітко визначив підстави, за яких іноземці та особи без громадянства в обовязковому порядку звільняються з пункту тимчасового перебування, і такі підстави, як видача компетентним органом особі, яка за рішенням суду утримується в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, довідки про звернення за захистом в України, як перебування на вирішенні компетентним органом питання про визнання біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту у переліку відсутні.

По справі встановлено, що питання про визнання біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту громадянину ОСОБА_6 ОСОБА_1 Сіна (ABDUL RAOUF ALI SINA), ІНФОРМАЦІЯ_1, на даний час, УДМС України в Чернігівській області не вирішено.

Суд не приймає до уваги твердження представника позивача про легалізацію громадянина ОСОБА_6, що звернувся з даним позовом, в інший передбачений законодавством спосіб, оскільки видача цій особі довідки про звернення за захистом в Україні не є такою легалізацією в розумінні п.15 Типового положення.

На думку суду, легалізація іноземців та осіб без громадянства в інший передбачений законодавством спосіб відбувається в разі видачі таким особам посвідки на постійне чи тимчасове проживання, візи тощо.

Посилання представника позивача на ст. 13 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» є передчасним, так як громадянин ОСОБА_6 ОСОБА_1 Сіна (ABDUL RAOUF ALI SINA), ІНФОРМАЦІЯ_1, на даний час, не є особою, стосовно якої прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для звільнення позивача з Чернігівського ПТПІ з огляду на його законне утримання відповідачем, на даний час та для відмови в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.11, 17, 158, 160 ч.3, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 Сіна (ABDUL RAOUF ALI SINA) до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні Державної міграційної служби України про звільнення останнього з вказаного пункту в інший передбачений законодавства спосіб - відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом десяти днів з дня отримання копії постанови апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду через Ріпкинський районний суд Чернігівської області з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Головуючий В.Б. Сташків