Справа № 806/1579/15
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гурін Д.М.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"25" серпня 2015 р. Справа № 806/1579/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Євпак В.В.

Шидловського В.Б.,

при секретарі Жарському В.В. ,

за участю представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "21" липня 2015 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІАДА-ПЛЮС" до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2015 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Тріада-Плюс" (далі - ТОВ "Тріада-Плюс") із позовом до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області (далі - Житомирська ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16 січня 2015 року №.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 21 липня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області № від 16 січня 2015 року.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріада-Плюс" 487 грн 20 коп. на відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, Відповідачем у справі подано до суду апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просили скасувати зазначену постанову та прийняти нову - про відмову в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 2 грудня 2014 року до 11 грудня 2014 року посадовими особами Житомирської ОДПІ на підставі наказів в.о. начальника Житомирської ОДПІ від 2 грудня 2014 року №2710 та від 8 грудня 2014 року №2748 та направлень від 2 грудня 2014 року №2021-2022 та від 8 грудня 2014 року №2052-2053, виданих Житомирською ОДПІ, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Тріада-Плюс" з питань правильності визначення податку на додану вартість при здійсненні взаємовідносин з ТОВ "Праус" за травень 2014 року, липень 2014 року, ДП Коростишівський лісгосп АПКЖОКАП "Житомироблагроліс", ТОВ "Азовбудліфт", ТОВ "Київ Ліквід Петролеум" за червень 2014 року (том №1 а.с.17, 19).

За результатами перевірки відповідачем складено акт перевірки від 25 грудня 2014 року №8905/06-25-22-01/37151644 у якому зроблено висновок про порушення позивачем:

- пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, у результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість на загальну суму 2862457 грн 00 коп., у тому числі: за травень 2014 року - 335057 грн 00 коп., за червень 2014 року - 567573 грн 00 коп. та за липень 2014 року - 1959827 грн 00 коп..

На підставі зазначеного акта, за результатами виявлених порушень, Житомирською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 16 січня 2015 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 4293686 грн 00 коп., з яких основний платіж 2862457 грн 00 коп. та штрафні санкції 1431229 грн 00 коп. (Том №1 а.с.53)

Вказане рішенням ТОВ "Тріада-Плюс" оскаржувалось в адміністративному порядку.

За результатами розгляду повторної скарги Державна фіскальна служба України рішенням від 16 квітня 2015 року №7982/6/99-99-10-01-01-25 податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 16 січня 2015 року № та рішення про результати розгляду первинної скарги залишила без змін, а вимоги повторної скарги без задоволення (том №1 а.с.54-56).

Працівники Житомирської ОДПІ проаналізувавши надані до перевірки документи дійшли висновку, що ТОВ "Тріада-Плюс" безпідставно включило до податкового кредиту податок на додану вартість за рахунок взаємовідносин з ТОВ "Праус" та ТОВ "Київ Ліквід Петролеум" за квітень 2014 року, а також з ТОВ "Барилит Плюс" та ТОВ "Київ Ліквід Петролеум" за травень 2014 року які не є реальними, оскільки господарські відносини з контрагентами ТОВ "Праус" та ТОВ "Київ Ліквід Петролеум" не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для отримання результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, що підтверджується висновками актів ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська від 11 червня 2014 року №627/223/37276126 "Про неможливість проведення зустрічної звірки з ТОВ "Праус» щодо підтвердження господарських відносин, їх реальності та повноти відображення в обліку за квітень 2014 року" та ДПІ у Печерському районі м.Києва від 10 червня 2014 року "Про неможливість проведення зустрічної звірки з ТОВ "Київ Ліквід Петролеум" щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 1 квітня 2014 року до 30 квітня 2014 року».

Окрім того аналізом додатку №5 "Розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" до декларації з податку на додану вартість за квітень 2014 року та відповідно до інформаційно-аналітичної системи "Податковий блок", а саме: автоматизованої системи перегляду співставлень, встановлено розбіжності по взаємовідносинам ТОВ "Тріада-Плюс" за квітень 2014 року з ТОВ "Праус" у сумі 4041684 грн 30 коп. Таким чином, ТОВ "Тріада-Плюс" ПДВ по отриманим товарам від ТОВ "Праус" у квітні 2014 року частково віднесено до складу податкового кредиту у травні 2014 року в сумі 335057 грн 00 коп. та у липні 2014 року у сумі 1959827 грн 03 коп. (том №1 а.с.34).

Аналізом додатку №5 "Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів" до декларації з податку на додану вартість за травень 2014 року відповідно до інформаційно-аналітичної системи "Податковий блок", а саме: автоматизованої системи перегляду співставлень встановлено розбіжності по взаємовідносинам ТОВ "Тріада-Плюс" за травень, червень 2014 року з ТОВ "Київ Ліквід Петролеум" за травень в сумі 399132 грн 16 коп., за червень у сумі 388712 грн 46 коп. Тобто, ТОВ "Тріада-Плюс" податок на додану вартість по отриманим товарам від ТОВ "Київ Ліквід Петролеум" у травні 2014 року частково віднесено до складу податкового кредиту у червні 2014 року в сумі 178860 грн 70 коп., по отриманим товарам у червні 2014 року віднесено до складу податкового кредиту у червні 2014 р. в сумі 388712 грн 46 коп. (том №1 а.с.34).

Крім того в акті перевірки зазначено про те, що ТОВ "Тріада-Плюс" не доведено факт транспортування, оскільки на думку перевіряючих, надані до перевірки товарно-транспортні накладні неналежним чином оформлені (том №1 а.с.45).

В акті перевірки також зазначено про те, що у наданих до перевірки паспортах якості та сертифікатах відповідності зазначені виробники та дата виготовлення, проте відсутні відмітки про покупців по ланцюгу придбання, а саме: відсутні відмітки, щодо реалізації паливно-мастильних матеріалів ТОВ "Праус" та ТОВ "Київ Ліквід Петролеум". Таким чином, неможливо зробити висновок, щодо виробника кожної партії паливно-мастильних матеріалів (том №1 а.с.45).

Суд першої інстанції не погодився з зазначеними висновками контролюючого органу з огляду на наступне.

Підпунктом 14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України встановлено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року №996-XIV (далі - Закон України №996-XIV) бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Частина 1 ст.9 Закону України №996-XIV визначає, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 ст.9 Закону України №996-XIV встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до абз.1 п.44.1. ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Щодо господарських відносин позивача з ТОВ «Праус».

Встановлено, що 1 квітня 2014 року, 15 квітня 2014 року та 22 квітня 2014 року між ТОВ "Праус" (Постачальник) та ТОВ "Тріада-Плюс" (Покупець) укладено договори поставки нафтопродуктів №01/38, 15/9, 22/27 та 22/51 відповідно (том №1 а.с.58-60, 66-68, 74-76, 84-86), додаткові угоди №00089 від 22 квітня 2014 року, №00086 від 1 квітня 2014 року, №00169 від 15 квітня 2014 року та №00154 від 22 квітня 2014 року. Відповідно до п.1.1 договорів Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому товар, згідно умов договорів. Згідно з п.1.2 Договорів номенклатура, кількість, ціна товару та строк поставки визначаються сторонами у додаткових угодах до Договору, які є невід'ємною частиною Договору. Пунктом 3.1 Договорів встановлено, що якість товару, що поставляється, має відповідати технічним умовам (ТУ) та державним стандартам, діючим на території України та підтверджуватись паспортом (сертифікатом) якості заводу-виробника товару. Відповідно до п.4.2 Договорів товар поставляється покупцю партіями, протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, визначеними у кожній Додатковій угоді до Договору, на умовах: ЕХW - резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів (ІНКОТЕРМС-2010) (том №1 а.с.58, 66, 74, 84).

На підтвердження виконання умов вказаних договорів у матеріалах справи містяться: акти приймання-передачі нафтопродуктів №00086, №0086, №00169 та №00154 (том №1 а.с.63, 71, 79, 89), реєстр отриманих та виданих податкових накладних (том №1 а.с.57), листи про зберігання нафтопродуктів у ТОВ «Дніпронафтопродукт», придбаних згідно договорів з ТОВ «Праус» (том №1 а.с.62, 70, 78, 88), податкові накладні (том №1 а.с.64, 72, 80, 90), які відповідають вимогам ч.2 ст.9 Закону України №996-XIV та п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, в ході проведення перевірки та у судовому засіданні даний факт відповідач не спростував.

Факт оплати нафтопродуктів не заперечувався сторонами під час розгляду справи та підтверджено наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями (том №1 а.с.65, 73, 81-83, 91).

На час здійснення господарських операцій контрагент позивача - ТОВ "Праус" зареєстроване як платник податку на додану вартість та внесене у Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (), взяте на облік як платник податків та зареєстроване як платник податку на додану вартість.

Щодо посилання контролюючого органу на акт ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровськ ГУ Міндоходів у Дніпропетровської області від 11 червня 2014 року №627/223/37276126 "Про неможливість проведення зустрічної звірки з ТОВ "Праус" стосовно підтвердження господарських відносин, їх реальності та повноти відображення в обліку за квітень 2014 року", то вони є безпідставними, оскільки ТОВ "Праус", не погодившись із викладеними в акті про неможливість проведення зустрічної звірки висновками податкового органу оскаржило дії контролюючого органу у судовому порядку. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 липня 2014 року у справі №804/9005/14 адміністративний позов ТОВ «Праус» задоволено повністю, визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська щодо проведення зустрічної звірки ТОВ «Праус» за результатами якої складено акт від 11 червня 2014 року №627/223/37276126. Дане рішення залишено без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 4 грудня 2014 року (том №1 а.с.136-142).

Щодо господарських відносин позивача з ТОВ "Київ Ліквід Петролеум".

Встановлено, що 27 березня 2014 року між ТОВ "Тріада-Плюс» (Покупець) та ТОВ «Київ Ліквід Петролеум" (Постачальник) укладено договір поставки №39/14-П (том №1 а.с.94-95), додаткові угоди №00017 від 1 травня 2014 року, №00008 від 2 травня 2014 року, №00013 від 3 травня 2014 року, №00013 від 4 травня 2014 року, №00013 від 5 травня 2014 року, №00019 від 6 травня 2014 року, №00017 від 8 травня 2014 року, №00017 від 10 травня 2014 року, №00011 від 11 травня 2014 року, №00014 від 12 травня 2014 року, №00015 від 13 травня 2014 року, №00050 від 1 червня 2014 року, №1 від 25 серпня 2014 року, №2 від 31 грудня 2014 року (том №1 а.с.96, 99, 102, 105, 108, 111, 114, 117, 120, 123, 126, 129, 133-134). Відповідно до п.1.1 договору постачальник зобов'язується передати (поставити) у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити газ вуглекислий скраплений марки СПБТ, надалі по договору - товар. Одиниця виміру товару - метрична тонна. Пунктом 2.1 Договору встановлено, що асортимент, кількість, ціна, вартість товару визначається сторонами у відповідній Додатковій угоді до даного Договору. Відповідно до п.3.1 Договору умови поставки-склад Покупця (АЗС). Допускається постачання товару кількома партіями. Місця поставки кожної партії товару узгоджується за домовленістю сторін. Пунктом 3.3 Договору визначено, що виконання зобов'язань за даним договором підтверджується належним чином оформленими і підписаними сторонами видатковими накладними або іншими документами, які є невід'ємною частиною Договору.

На підтвердження виконання умов вказаного договору у матеріалах справи містяться: видаткові накладні (том №1 а.с.97, 100, 103, 106, 109, 112, 115, 118, 121, 124, 127), акт приймання-передачі нафтопродуктів №00050 (Том №1 а.с.131), реєстр отриманих та виданих податкових накладних (Том №1 а.с.92-93), товарно-транспортні накладні на транспортування нафтопродуктів, придбаних ТОВ «Тріада-Плюс» у ТОВ «Київ Ліквід Петролеум» (том №1 а.с.225-250, том №2 а.с.1-50), податкові накладні (том №1 а.с.98, 101, 104, 107, 110, 113, 116, 119, 122, 125, 128, 130, ), які відповідають вимогам частини 2 статті 9 Закону України №996-XIV та пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, в ході проведення перевірки та у судовому засіданні даний факт відповідач не спростував.

Факт оплати нафтопродуктів не заперечувався сторонами та підтверджено наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями (том №1 а.с.132, 159).

На час здійснення господарських операцій контрагент позивача - ТОВ "Київ Ліквід Петролеум" зареєстроване як платник податку на додану вартість та внесене у Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (), взяте на облік як платник податків та зареєстроване як платник податку на додану вартість.

Щодо посилання контролюючого органу на акт ДПІ у Печерському районі м.Києва від 10 червня 2014 року №1609/26-55-22-08/38544588 "Про неможливість проведення зустрічної звірки з ТОВ "Київ Ліквід Петролеум" щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 1 квітня 2014 року до 30 квітня 2014 року», то вони є безпідставними, оскільки ТОВ «Київ Ліквід Петролеум» не погодившись із викладеними в акті про неможливість проведення зустрічної звірки висновками податкового органу оскаржило дії контролюючого органу у судовому порядку. Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 17 вересня 2014 року у справі 826/12487/14 у задоволенні позовних вимог ТОВ «Київ Ліквід Петролеум» відмовлено, однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 17 вересня 2014 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Печерському районі м.Києва щодо проведення зустрічної перевірки за результатами якої складено акт від 10 червня 2014 року №1609/26-55-22-08/38544588 (том №1 а.с.144-145).

У матеріалах справи містяться надані представником позивача сертифікати відповідності (том №2 а.с.51-54, 56-58), паспорти №691/1, №751/4, №1070 та №815/2 на газ вуглекислий скраплений паливний (том №2 а.с.55, 58) та товарно-транспортні накладні (том №1 а.с. 225-250, том №2 а.с.1-50).

Також до суду наданий супровідний лист, відповідно до якого товарно-транспортні накладні, сертифікати відповідності та паспорти якості за перевіряємий період надіслані старшому слідчому ВКР СУ ФР ГУ Міндоходів у Житомирській області Ломовцеву М.С. на його вимогу (том №2 а.с.59-76), що сторони у судовому засіданні не заперечили.

Стосовно недоліків в оформленні товарно-транспортних накладних на транспортування нафтопродуктів суд зазначив наступне.

Нормативним документом, який визначає порядок обліку, приймання, транспортування, зберігання та відпуску паливно-мастильних матеріалів на АЗС є Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затверджена Наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року №281/171/578/155, зареєстрована в Міністерстві Юстиції України 2 вересня 2008 року за №805/15496 (далі - Інструкція №281/171/578/155).

Пунктом 10.2.10 Інструкції №281/171/578/155 встановлено, що на підставі товарно-транспортної накладної та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи у журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою №17-НП.

Бухгалтерський облік на підприємстві здійснювався у відповідності до вимог Закону України №996-XIV відображення господарських операцій по бухгалтерському обліку, в тому числі оприбуткування товару згідно договорів поставок, здійснюється на підставі: первинних господарських документів (рахунок 28.1 Товари на складі), товарно-транспортних накладних (рахунок 28.2 Товари в торгівлі). Оборотно-сальдові відомості та картки рахунків перевіряючим надавались до перевірки, що не заперечувалось представниками сторін.

В листах Вищого адміністративного суду України від 02 червня 2011 року №742/11/13-11 та від 01 листопада 2011 року №1936/11/13-11 проаналізовано відповідні законодавчі акти щодо формування показників податкової звітності на підставі даних, не підтверджених документами та наголошено на тому, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Таким чином, наданими до перевірки первинними документами підтверджено реальне виконання ТОВ "Тріада-Плюс" та ТОВ "Праус" та ТОВ "Київ Ліквід Петролеум" умов договорів поставки нафтопродуктів, що спростовує висновки відповідача про відсутність фактичного здійснення господарських операцій.

Згідно з пп."а" п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Абзацами 1-3 п.198.2 с.198 Податкового кодексу України, передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з абз.1 п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст.201 цього Кодексу.

Відповідно до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України Платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим. У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Згідно з абз.1 п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України, податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Наявність у платника податку - покупця належно оформленої податкової накладної є єдиною підставою для формування податкового кредиту, про що неодноразово наголошувалося у рішеннях Верховного Суду України, зокрема у постанові Верховного Суду України від 14 жовтня 2014 року у справі №21-318а14, у якій висловлено правову позицію стосовно того, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Колегія суддів вважає, що судом вірно встановлено, що позивач сформував податковий кредит та визначив податкові зобов'язання щодо сплати податку на додану вартість на підставі належним чином оформлених податкових накладних та інших первинних документів. Зазначені обставини Відповідачем не спростовані і тим самим не доведено правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення від 16 січня 2015 року №.

Доводи апеляційної скарги висновкіяв суду не спростовують.

Оскаржена постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "21" липня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: В.В. Євпак

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення виготовлено "25" серпня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРІАДА-ПЛЮС" вул.І.Кочерги,11-А,кім. 2,м.Житомир,10020

3- відповідачу/відповідачам: Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014

- ,