Справа № 642/4186/15а
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 р.Справа № 642/4186/15а

Головуючий 1 інстанції: Лазарєв А.В.

Доповідач: Водолажська Н.С.

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя Водолажська Н.С.,

Суддя Філатов Ю.М., Суддя Калиновський В.А.

при секретарі Тітова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 24.06.2015р. по справі № 642/4186/15а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області

про зобов'язання проведення перерахунку пенсії відповідно до довідки про заробітну плату під час ліквідації на ЧАЕС, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просив зобов'язати УПФ України в Харківському районі Харківської області перерахувати та виплачувати йому пенсію з 02.02.15 р. згідно довідки про фактичну оплату праці за період перебування на роботі з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 06.05.86 р. по 09.05.86 р.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 24.06.15 р. по справі № 642/4186/15а позовні вимоги були задоволені.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 24.06.15 р. по справі № 642/4186/15а та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального законодавства з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

Позивач подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, де наполягає на законності судового рішення та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду, дослідивши доводи апеляційної скарги за заперечення на неї, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області та отримує пенсію по інвалідності 2 групи внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно довідки № 2 Житомирської автобази ВАТ «Житомирводбуд» позивачу за роботу в населених пунктах зони відчуження з 06.05.86 р. по 09.05.86 р. по місцю роботи - автобаза «Житомирводстрой» 4-АК на посаді водія, посадовий оклад (тарифна ставка) 0,697 крб., по відомості № 58 від 10.05.86 р. була виплачена заробітна плата в сумі 546,14 грн. з урахуванням коефіцієнта 4 м. Прип'ять, відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради № 207-7 від 10.06.86 р. Оплата за підвищеними тарифними ставками (посадовими окладами) з урахуванням зони безпечності провадиться, виходячи з установленого у зоні відчуження 6-годинного робочого дня та 6-денного (36 годинного) робочого тижня (а.с. 8).

У зв'язку з цим, позивач звернувся до УПФУ в Харківському районі Харківської області з письмовою заявою від 26.01.15 р. щодо здійснення перерахунку пенсії та надав наступні документи: зазначену довідку № 2; лист Житомирської автобази № 4 від 20.01.15 р., в якому автобаза просить рахувати недійсною раніше надану довідку № 10, тому що в ній не вказані доплати згідно з постановою Уряду № 524-156 від 07.05.86 р., № 964 від 05.06.86 р., № 665-195, доплата № 45 від 25.03.93 р., 13 і 14 заробітна плата, також вказані невірно години роботи в зоні ЧАЕС.

Рішенням УПФУ від 02.02.15 р. у перерахунку пенсії було відмовлено з посиланням на те, що суми, вказані в довідці, не відповідають вимогам постанови КМУ № 1210 від 23.11.11 р., а саме: безпідставно завищені годинна тарифна ставка, максимальний розмір премії та відсутні підстави для донарахування вказаних виплат (а.с. 13).

Не погодившись з відмовою відповідача у проведенні перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що довідка № 2 Житомирської автобази ВАТ «Житомирводбуд» є правомірною підставою для здійснення позивачу перерахунку пенсії, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебував у трудових відносинах з автобазою треста «Житомирводбуд» на посаді водія. У 1986 р. позивач був відряджений в зону ЧАЕС в м. Прип'ять. В період з 06.05.86 р. по 09.05.86 р. позивач виконував Урядове завдання по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в третій зоні підвищеної радіації та отримав дозу іонізуючого випромінювання 15 рентген, внаслідок чого став інвалідом 2-ої групи. Інвалідність пов'язана з перебуванням на ліквідації наслідків аварії Чорнобильської катастрофи.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області, та отримує пенсію по інвалідності, як постраждалий від наслідків Чорнобильської катастрофи. Пенсію позивач отримує згідно довідки про заробітну плату, яка була видана автобазою треста «Житомирводбуд» за період роботи в зоні відчуження з 06.05.86 р. по 09.05.86 р., з якої зроблений перерахунок пенсії. Разом з тим, позивач вважає, що довідка не відповідає вимогам чинного законодавства на той період часу про фактичну оплату праці за період перебування його на ліквідації аварії на ЧАЕС, що в подальшому і стало підставою для звернення ОСОБА_1 до відповідача із новою довідкою Житомирської автобази ВАТ «Житомирводбуд», яка на думку позивача відповідає вимогам чинного законодавства.

Як було правомірно встановлено судом першої інстанції, підставою для відмови позивачу у перерахунку пенсії відповідно довідки № 2 Житомирської автобази ВАТ «Житомирводбуд» слугував висновок відповідача про те, що вказана довідка не відповідає вимогам постанови КМУ № 1210 від 23.11.11 р., а саме: безпідставно завищені годинна тарифна ставка, максимальний розмір премії та відсутні підстави для донарахування вказаних виплат.

Колегія суддів зазначає, що згідно ч. 4 ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами. Відповідності ст. 54 вказаного пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Колегія суддів зазначає, що 01.01.12 р. набрала чинності постанова КМУ № 1210 від 23.11.11 р. «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою затверджений порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно ст. 54 та ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Як передбачено п. 7 вказаного Порядку, пенсії призваних на військові збори військовозобов'язаних, які приймали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, ІІ - 4, I - 3). При цьому, в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Зони небезпеки визначались відповідно до радіаційної ситуації в місцях виконання робіт із ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за показниками потужності експозиційної дози. Держкомгідромету СРСР було доручено двічі на місяць станом на 1 та 15 числа забезпечувати Урядову комісію інформацією про радіаційну ситуацію на зазначених територіях. Рішення щодо віднесення населених пунктів або виробничих об'єктів до зони небезпеки приймались Урядовою комісією (від 07.08.86 р. № 87, від 19.08.86 р. № 108, від 18.09.86 р. № 173 та від 05.01.87 р. № 339).

При виконанні робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986-1987 роках залежно від потужності експозиційної дози територію зони відчуження було поділено на 1-у, 2-у, 3-ю зони небезпеки та зону особливого контролю. До зони небезпеки № 3 належали території з рівнями іонізуючого випромінення від 100 млР/год і вище, до зони небезпеки № 2 - від 20 млР/год до 100 млр/год, до зони небезпеки № 1 - від 5 млР/год до 20 млР/год, до зони особливого контролю - від 2 млР/год до 5 млР/год .

У листі Міністерства праці та соціальної політики України від 13.04.01 р. № 03-3/1652-018-2 «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» зазначено, що листом Держкомпраці УРСР від 13.06.89 р. № 10-769 повідомлено, що Рада Міністрів СРСР зняла гриф «секретно» з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.86 р. № 524-156, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.86 р. № 665-195, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.87 р. № 1497-378, розпоряджень від 03.09.86 р. № 1767-рс і від 11.12.86 р. № 2488-рс. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 08.05.86 р. № 168-5, від 10.06.86 р. № 207-7, розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10.09.86 р. № 530-рс, від 16.12.86 р. № 694-рс, від 06.01.88 р. № 12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення Ради Міністрів УРСР: № 4с від 09.05.86 р., № 58с від 11.06.86 р., № 132с від 16.09.86 р., № 179с від 25.12.86 р., № 8с від 22.01.88 р. Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Постанова Кабінету Міністрів СРСР та ВЦРПС «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища» від 05.10.86 р. № 665-195 передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абз. 4 пп. 1 п. 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.86 р. № 207-7 (абз. 4 п. 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.86 р. № 665-195) провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.86 р. № 665-195 «Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.86 р. № 207-7) оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі - підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.86 р. № 964 - у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Як вбачається з п. 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.86 р. № 524-156 «Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС», підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100%.

Відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.86 р. № 153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій було дозволено підвищувати до 60 % тарифної ставки (окладу) на місяць (пп. 4 п. 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.86 р. № 207-7).

Виходячи з п. 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07.05.86 р., п. п. 1, 4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 05.06.86 р., п. 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок № 207-7 від 10.06.86 р., оплата за роботу у зонах небезпеки провадитися з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці.

Крім того, постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.10.86 р. № 153/10-43 встановлено, що працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, заохочення й винагороди нараховувати відповідно до діючих положень на збільшені, згідно п. 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.86 р. № 524-156 тарифні ставки (відрядні розцінки) і посадові оклади.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що довідка № 2 складена у відповідності до вимог цих нормативно-правових актів. В свою чергу, в рішенні відповідача від 02.02.15 р. не вказано в чому полягає неправильність розрахунків (стосовно безпідставності завищення годинної тарифної ставки та максимального розміру премії), наданих позивачем, оскільки в основу доводів відповідача покладені лише його власні припущення щодо неотримання позивачем заробітної плати в таких розмірах. При цьому, колегія суддів зазначає, що на момент звернення позивача до суду першої інстанції вказана довідка була чинною та відповідачем в судовому порядку не оспорювалася з приводу недостовірності зазначених в ній даних чи безпідставності її надання позивачу.

Відповідно пп. 1 п. 2.4 Положення «Про управління Пенсійного Фонду України в районах, містах і районах у містах», затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду України № 8-2 від 30.04.02 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.05.02 р. за № 442/6730, передбачено право цих органів одержувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності та їх посадових осіб і від фізичних осіб-підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, інформацію, документи і матеріали, необхідні для здійснення покладених на Управління завдань.

Отже, відповідач мав право уточнити спірні для нього питання, зокрема, щодо годинної тарифної ставки та розміру премії, однак цим правом не скористався, і невмотивовано відмовив позивачу в нарахуванні пенсії.

Таким чином, на підставі викладеного суд першої інстанції визнав необґрунтованою відмову Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Зважаючи на те, що постанова Ленінського районного суду м. Харкова від 24.06.15 р. по справі № 642/4186/15а прийнята з дотриманням вимог чинного законодавства, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 160, 165, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 24.06.15 р. по справі № 642/4186/15а - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 24.06.15 р. по справі № 642/4186/15а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області про зобов'язання проведення перерахунку пенсії відповідно до довідки про заробітну плату під час ліквідації на ЧАЕС - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя (підпис)Водолажська Н.С.
Судді(підпис) (підпис) Філатов Ю.М. Калиновський В.А.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 28.08.2015 року.