Справа № 2-а-61/10
Суддя: Літвин О. О.
Дата ухвалення: 2010-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-61/10

22 лютого 2010 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді………..ОСОБА_1

при секретарі……………Сарган О.А.

з участю: позивача…………………Лисого Б.Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2

до Головного Управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації

про визнання неправомірними дій щодо невиплати належної разової щорічної допомоги учаснику війни та стягнення належних виплат,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить визнати неправомірними дії відповідача щодо виплати йому разової щорічної грошової допомоги, як учаснику бойових дій, у розмірі меншому, ніж встановлено Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон), та стягнути з відповідача на його користь недоотриману суму вказаної державної допомоги за 2008 рік 2 410 грн. та за 2009 рік 2 430 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що є учасником бойових дій і згідно ст. 12 Закону має право на отримання щорічно разової грошової допомоги в розмірі пяти мінімальних пенсій за віком до 9 травня, проте зазначена допомога була виплачена йому в значно меншому розмірі. Вважає, що посилання відповідача на встановлений розмір грошової допомоги Законами України про Державний бюджет на 2008 та 2009 роки є безпідставними в силу ст. 22 Конституції України, якою встановлено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві, крім того пояснив, що разова грошова допомога в 2008-2009 роках йому виплачувалась до 9 травня відповідно року.

Відповідач в судове засідання не прибув, надіслав заперечення (а.с.20), в яких просить справу розглядати без його участі, в задоволенні позову відмовити, оскільки виплата разової грошової допомоги ветеранам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону, проводилась у 2008-2009 роках у розмірах, визначених Законами України про Державний бюджет на відповідний рік.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням (а.с.3).

Статтею 12 Закону передбачено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком.

Однак, Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» від 28.12.2007 року така виплата передбачена у меншому розмірі, зокрема в 2008 році позивачу було виплачено 310 грн. (а.с.5), тобто менше, ніж встановлено Законом.

На період виникнення спірних правовідносин, які є предметом спору в цій справі, були наявні нормативно-правові акти (Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Закони України «Про Державний бюджет України»), які мають однакову юридичну силу, але по-різному встановлюють розмір щорічної допомоги до 5 травня учасникам бойових дій.

Вирішуючи питання про те, положення якого Закону підлягають застосуванню для вирішення спірних правовідносин, суд вважає за наступне.

Відповідно до ст. 75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає такого закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас, Конституційний суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована одно предметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується одно предметний акт, який діяв у часі раніше».

Відповідно до ч. 3 ст. 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обовязковим для виконання на території України.

Відтак, виходячи з наведених положень Конституції України та рішення Конституційного Суду України, а також враховуючи, що вищезазначеними Законами України про Державний бюджет України на 2008-2009 роки фактично змінено положення Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який діяв у часі раніше, пріоритетними в даному випадку є положення статей Законів України про Державний бюджет на відповідні роки.

Як встановлено судом, відповідачем грошова допомога до 5 травня була виплачена позивачу у розмірі, передбаченому Законом України про Державний бюджет України на 2008 рік, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому судом враховується, що рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.2008 року у справі № 1-28/2008 положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», яким зупинено на 2008 рік дію статей 12-15 Закону, визнано таким, що не відповідає Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно п. 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України визнані неконституційними положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» втратили чинність з дня ухвалення цього рішення, тобто з 22 травня 2008 року.

Крім того, за загальновизнаним принципом права, закріпленим у ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, а тому до певної події або факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали.

На момент виникнення спірних правовідносин, а саме на дату нарахування та виплати позивачу відповідачем відповідних коштів, положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» були діючими, а відповідно до ст. 19 Конституції України орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відтак, Головне Управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, до компетенції якого віднесено здійснення виплат громадянам в порядку, передбаченому Законом, не зобовязаний проводити зазначені виплати у будь-який інший спосіб та в розмірах, окрім тих, що передбачені Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» до моменту прийняття рішення Конституційним Судом України.

Що стосується виплати допомоги за 2009 рік, то Законом передбачено її виплату у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі протягом 2009 року діяв у відповідності з діючим законодавством та не мав підстав виплачувати позивачу підвищену разову щорічну державну допомогу, як учаснику бойових дій.

Виходячи з наведеного, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача, які стосуються виплат вищезазначеної допомоги за 2008 та 2009 роки, оскільки відсутні правові підстави для їх задоволення.

Керуючись Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про Державний бюджет України на 2008 рік», «Про Державний бюджет України на 2009 рік», ст.ст. 158-163, 167, 254 КАС України, Конституцією України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного Управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про стягнення разової щорічної допомоги учаснику війни відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Постанова Новоград-Волинського міськрайонного суду набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги. Заява про апеляційне оскарження подається через Новоград-Волинський міськрайонний суд до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга подається у тому ж порядку протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуюча суддя О.О.Літвин