Справа № 2а/1770/4208/2011
Суддя: Щербаков В. В.
Дата ухвалення: 2011-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/4208/2011

17 жовтня 2011 року 10год. 48хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В. В. за участю секретаря судового засідання Маньковського Д.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не з'явився;

відповідача: представник не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 < Список > < в особі > третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача< 3-тя особа >
до Територіальне управління Головавтотрансінспекції в Рівненській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача < 3-тя особа >
про визнання рішення нечинним , -
ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до територіального управління у Рівненській області просить визнати рішення ТВО начальника територіального управління Головавтотрансінспекції у Рівненській області щодо винесення та підписання постанови № 0679 від 13.09.11 про застосування фінансових санкцій нечинним, незаконним та протиправним.

Свої вимоги обґрунтував тим, що відповідач предвзято відноситься до позивача, який мав всі необхідні документи для здійснення перевезення. Зазначив, що тимчасово виконуючий обовязки начальника управління немає повноважень виносити постанови про застосування фінансових санкцій. На судове засідання не зявився, проте подав заяву про розгляд справи без його участі. Просив суд задоволити позов у повному обсязі.

В судове засідання не прибув представник позивача, проте подав заперечення проти позову. Представник відповідача позовні вимоги не визнала. В своєму запереченні проти позовних вимог пояснила, що рейдова перевірка транспортного засобу марки Мерседес, держномер ВК9539АН, який належить ОСОБА_1 на предмет дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт проведена державними інспекторами територіального управління у Рівненській області згідно завдання на перевірку № 074394 від 11.08.2011року. Під час проведення вказаної перевірки було встановлено порушення ст.35 Закону України «Про автомобільний транспорт». Відповідно, постанова № 0679 від 13.09.2011 року, якою до позивача застосовано фінансову санкцію, що передбачена для такого виду порушення абз. 8 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" № 2344-III від 05.04.2001 року, винесена на підставі та в рамках чинного законодавства. За наведеного, просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 № 231673 від 12.08.2011 року "Про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом", при перевірці, яка відбувалася у м. Сарни на автостанції транспортного засобу марки Мерседес, держномер ВК9539АН, що належить позивачу, виявлено, що надання послуг з перевезення пасажирів по маршруту Володимирець-Київ-Володимирець, який становить понад 500 км в режимі нерегулярних перевезень здійснювались одним водієм. Акт підписаний державними інспекторами, що здійснювали перевірку - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 В графі "Пояснення водія про причини порушень" водій нічого не зазначив щодо факту порушення, та відмовився від підписання акта. Перевірка була проведена відповідно до Завдання на перевірку № 074394 від 11.08.2011 року.

За результатами розгляду вказаного акту ТВО начальника Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Рівненській області 13 вересня 2011 року винесено постанову № 0679 про застосування до СПД ОСОБА_1 передбаченої абз. 8 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" № 2344-III від 05.04.2001 року фінансової санкції в сумі 510 грн. за перевезення пасажирів на маршруті протяжністю понад 500 км одним водієм.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає.

У відповідності до ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" №2344-III від 05.04.2001 року та ст. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 1190 від 08.09.2004 року, Головна державна інспекція на автомобільному транспорті є урядовим органом державного управління, що діє у складі Міністерства транспорту та зв'язку і йому підпорядковується. Згідно Положення про територіальні органи Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України № 888 від 14.12.2005 року та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України №1573/11853 від 28.12.2005 року, територіальні органи Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в областях, Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі є територіальними структурними підрозділами Головавтотранс-інспекції. Пунктом 4 Положення визначено, що основними завданнями територіальних управлінь у відповідному регіоні є: здійснення відповідно до законодавства державного нагляду за дотриманням правил безпечного функціонування автомобільного транспорту загального користування; здійснення державного контролю за дотриманням суб'єктами господарювання усіх форм власності нормативно-правових актів, стандартів і норм перевезення вантажів і пасажирів автомобільним транспортом загального користування; забезпечення дотримання вимог законодавства у сфері ліцензування в автомобільному транспорті загального користування.

Відповідно до п. 12-16 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11. 2006 року, рейдова перевірка додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства та інших нормативно-правових актів щодо забезпечення безпеки перевезень автомобільним транспортом здійснюється на підставі щотижневого графіка, який складається територіальним управлінням Головавтотрансінспекції з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, та інших обставин. Щотижневий графік складається з урахуванням проведення рейдових перевірок не частіше ніж один раз на квартал. Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях вантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагових комплексах, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, у пунктах пропуску через державний кордон за погодженням з начальником органу охорони державного кордону. Вказана перевірка проводиться групою посадових осіб у кількості не менш як дві особи відповідно до завдання на перевірку.

Судом встановлено, що рейдова перевірка транспортного засобу ОСОБА_1 на предмет дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, проведена 12 серпня 2011 року відповідно до завдання на перевірку на окремо визначеній ділянці дороги, двома державними інспекторами територіального управління, яким було доручено її здійснення. Тому посилання позивача, на незаконність та неправомірність її проведення, визнаються судом необґрунтованими.

Згідно з п. 15 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року, під час проведення рейдової перевірки перевіряється: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону, наявність у документах водія відмітки про проходження ним медичного огляду та проведення перевірки технічного стану транспортного засобу перед виїздом на маршрут, відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам, оснащення таксі справним таксометром, відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу, додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху, наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення, додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів, виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні.

Зі змісту акта перевірки № 231673 від 12.08.2011 не вбачається невідповідності предмету перевірки вищенаведеним вимогам.

Відповідно до пунктів 25, 26, 27 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб'єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб'єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб'єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб'єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб'єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування фінансових санкцій, яка оформляється згідно з додатком 5.

Особа, яку на час відсутності начальника, визначено як тимчасово виконуючого його обовязки, являється начальником управління.

Відповідно, дії Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Рівненській області по прийняттю та розгляду акта № 231673 від 12.08.2011 складеного інспекторами Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Рівненській області щодо субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 повністю узгоджуються з вимогами чинного законодавства.

Оскільки дії посадових осіб відповідача здійснені в межах компетенції та в рамках чинного законодавства, підстави для визнання їх неправомірними відсутні.

В силу вимог ст. 18 Закону України "Про автомобільний транспорт" № 2344-III від 05.04. 2001 року, з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов'язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням. Відповідно до ст. 34 Закону, автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

В силу вимог ст. 35 Закону України "Про автомобільний транспорт" № 2344-III від 05.04.2001 року, на автобусні маршрути протяжністю понад 500 км у рейс повинні направлятися два водії.

Актом перевірки № 231673 від 12.08.2011 року, здійсненої у транспортному засобі марки Мерседес, зафіксовано, що надання послуг з нерегулярного перевезення пасажирів по маршруту Володимирець-Київ-Володимирець здійснювалось з порушенням ст.35 Закону України "Про автомобільний транспорт". Зокрема, перевезення пасажирів на маршруті понад 500 км здійснювалось одним водієм. Жодних документів, які б спростовували висновок акта перевірки, позивачем не надано.

Тобто, ОСОБА_1 не надав жодного доказу по суті заактованого правопорушення.

Натомість, представником відповідача до заперечень на адміністративний позов було додано належним чином завірену копію акта перевірки та корінець про повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи про порушеня вимог транспортного законодавства із поштовим повідомленням про його вручення.

Відповідно до абз. 8 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" № 2344-III від 05.04. 2001 року, за перевезення пасажирів на маршруті протяжністю понад 500 км одним водієм, застосовується санкція - штраф у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 510 грн.

Таким чином, постанова про застосування фінансових санкцій № 0679 від 13.09. 2011 року, якою до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 510 грн. прийнята ТВО начальника Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Рівненській області відповідно до норм чинного законодавства і підстави для її скасування відсутні.

Відповідно ст.60 КАС України доказам в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових та речових доказів висновків експертів.

Відповідно до п.1. п.4 ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Суд приходить до висновку, що акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 231673 від 12.08.2011 є належним та допустимим доказом по справі та встановлює, факт порушення ст.35 Закону України «Про автомобільний транспорт».

В силу вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, у ході дослідження матеріалів справи, позивачем не доведено суду обґрунтованості позовних вимог, а відповідач підтвердив правомірність своїх дій.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права не знайшов свого підтвердження в ході дослідження матеріалів справи, то поданий позов належить залишити без задоволення.

Сторонами не було понесено судових витрат, тому підстав для їх розподілу та відшкодування у суду немає. < Текст >

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя < Підпис > ОСОБА_4