Справа № 2а/1711/246/11
Суддя: Поліщук М.Г.
Дата ухвалення: 2011-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"14" квітня 2011 р. Справа № 2а/1711/246/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Поліщука М.Г.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області на постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від "09" лютого 2011 р. у справі № 2а/1711/246/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області про визнання діяльності протиправною і зобов"язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач 24.01.2011 року звернувся до Кузнецовського міського суду Рівненської області з адміністративним позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області про зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2009 рік, починаючи з 01.08.2010 року, та доплати до пенсії, передбаченої ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закону) за період з 01.01.2007 року, та зобов"язати відповідача перерахувати йому пенсію відповідно до ч.2 ст.56 цього ж Закону.

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 26.01.2011 року позов ОСОБА_3 в частині його вимог по ст.51, 56 Закону за період з 01.01.2007 року по 23.07.2010 року залишено без розгляду.

Постановою цього ж суду від 22.12.2010 року позов задоволено частково - зобов"язано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу відповідно до вимог ст.40 ЗУ "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2009 рік з 01.08.2010 року, та здійснити перерахунок і виплатити позивачу додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров"ю, відповідно до ст.51 Закону, починаючи з 24.07.2010 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні решти позовних вимог ніким із учасників процесу не оскаржена, в зв"язку з чим у колегії суддів відсутні правові підстави для перевірки її законності та обгрунтованності в цій частині.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в межах , визначених ст.195 КАС України, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, має статус ліквідатора наслідків аварії на АЕС 2 категорії, перебуває на обліку в УПФУ м. Кузнецовська Рівненської області, та отримує в останнього пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну його здоров"ю відповідно до ст.51 Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням не менше ніж 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії провадиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, тобто за 60 календарних місяців підряд до 01.07.2000 року та за весь період страхового стажу, починаючи з 01. 07. 2000 року.

За ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» під час обчислення пенсії застосовується показник середньої заробітної плати працівників в галузях національної економіки за рік, що передує року звернення за призначенням чи перерахунком пенсії.

Але відповідач, всупереч ст. ст. 21, 22, 24, 46 Конституції України, ст.ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» при проведенні перерахунку позивачу пенсії у 2010 році застосував показник середньої заробітної плати працівників у галузях національної економіки за 2007 рік (1197, 91 грн.), тобто показник середньої заробітної плати, який застосовувався для призначення та перерахунку пенсії у 2008 році.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що перерахунки пенсій проводяться відповідно до пп. 3 п. 11 постанови КМУ від 28.05.2008 року № 530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», тобто із застосуванням показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні , з якої сплачено страхові внески, та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії за 2007 рік (1197,91грн.).

В свою чергу, вказаною постановою не визначено, що для перерахунку пенсії застосовується, зокрема, середня заробітна плата в галузях національної економіки за 2007 рік, а передбачено застосування середньої заробітної плати в галузях національної економіки за рік, що передує року перерахунку пенсії, тобто даною постановою фактично продубльовано положення статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, виходячи із зазначеної законодавчої норми та змісту постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» для перерахунку пенсії позивача повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати в галузях економіки України за 2009 рік (1650, 43 грн.). Крім того, відповідно до вимог ст. 49 Закону пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 51 Закону додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 2 категорії призначається у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Всупереч ст.51 Закону позивачу вказані доплати виплачувалися частково, у фіксованому розмірі, відповідно до ПКМУ № 530 від 28.05.2008 року, а не в кратному відношенні до мінімальної пенсії за віком, як того вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має вищу юридичну силу в порівняні з ПКМУ № 530 від 28.05.2008 року відповідач не правомірно виплачував додаткову пенсію в меншому розмірі ніж це передбачено ст. 51 зазначеного Закону.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст.3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позову.

Проте у своїй постанові суд не зазначив кінцеву дату здійснення таких перерахунків.

Тим самим зобов"язав відповідача проводити нарахування та виплату позивачу передбачених вказаними Законами коштів на майбутнє без обмеження будь-якими строками.

На думку колегії суддів, постанова суду першої інстанції в цій частині є незаконною виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі і на виконання делегованих повноважень.

Захист прав, свобод і інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушень, тобто необхідною умовою для прийняття рішення по суті є наявність порушення прав, свобод чи інтересів. Захист порушених прав, свобод та інтересів на майбутнє чинним законодавством не передбачено, а тому задоволення позовних вимог судом першої інстанції в частині зобов'язання відповідача здійснювати нарахування та виплату позивачу пенсії на майбутнє не ґрунтується на чинному законодавстві.

Судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання і не може визначати правовідносини між сторонами на майбутнє. Крім того, можливе внесення зміни до нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини. Тому період, по який необхідно зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії, повинен обмежитись моментом винесення рішення судом першої інстанції (або датою звернення позивача до суду).

З огляду на викладене постанова суду першої інстанції підлягає відповідній зміні з врахуванням періоду, за який має бути здійснено перерахунок та виплата пенсії.

Зважаючи на ту обставину, що позов поданий 24.01.2011 року, жодних уточнень, доповнень або змін до позову від позивача не надходило, суд першої інстанції, відповідно до вимог ч.2 ст.99 КАС України, повинен був прийти до висновку, що позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача перерахувати позивачу пенсії та доплати до пенсії підлягають задоволенню в межах шестимісячного строку звернення до суду, починаючи з 24.07.2010 р. по 09.02.2011 року (дата винесення судового рішення).

А вимоги позивача щодо зобов"язання відповідача проводити йому такі нарахування і в майбутньому є безпідставними, в зв"язку з чим в цій частині в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 202, 205, 207 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м.Кузнецовську Рівненської області задовольнити частково.

Постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 09 лютого 2011 року в частині зобов"язання управління Пенсійного фонду України у м.Кузнецовську Рівненської областіпровести перерахунок ОСОБА_3 пенсії у порядку та розмірах, визначених ст.40, 42 ЗУ "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", та здійснити перерахунок і виплату йому додаткової пенсії згідно ст.51 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в майбутньому після 09.02.2011 року - скасувати, і в задоволенні вимог в цій частині - відмовити.

В решті постанову - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.Г. Поліщук

судді: М.М. Капустинський

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу Шмирко Віктор Давидович м-н Вараш 14,кв,61,м.Кузнецовськ,Рівненська область,34400

3- відповідачу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області м-н Будівельників, 2,м.Кузнецовськ,Рівненська область,34400