Справа № 811/3904/13-а
Суддя: Мартиненко О.В.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
27 серпня 2015 рокусправа № 811/3904/13-а
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мартиненка О.В.
суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.
за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Військової частини - польова пошта НОМЕР_1
на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 липня 2015 року за заявою ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2014 року у справі №811/3904/13-а за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про зобов`язання вчинити певні дії, -
Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2014 року, яка набрала законної сили 25.05.2014р., зобов`язано військову частину НОМЕР_3 виплатити на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 7446,19 грн., як компенсацію за недоотримане речове забезпечення та заборгованість за відрядження у 2013 році в сумі 814,10 грн.
15.07.2014р. ОСОБА_1 отримав виконавчий лист у справі
Постановою старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.12.2014 року, за заявою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, замінено сторону у виконавчому провадженні з виконання рішення суду та зазначено відповідачем військову частину НОМЕР_2 .
Постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції ВП №44042745 від 03.06.2015р. закінчено виконавче провадження, оскільки виконати рішення суду без участі боржника неможливо.
01.07.2015 року ОСОБА_1 подав заяву про зміну способу і порядку виконання постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2014 року. Заява обґрунтована посиланням на Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», за яким держава дала гарантії щодо виконання рішень суду про стягнення сум.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 липня 2015 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Замінено порядок виконання постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.02.2014 р. у справі №811/3904/13-а в частині стягнення грошових коштів із боржника на користь заявника, виклавши другий абзац резолютивної частини зазначеної постанови в наступній редакції: «Стягнути з військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 7446,19 грн., як компенсацію за недоотримане речове забезпечення та стягнути з військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за відрядження у 2013 році в сумі 814,10 грн.»
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, військова частина НОМЕР_2 , умовне найменування якої Військова частина - польова пошта НОМЕР_1 , подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, просить скасувати ухвалу та прийняти нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви. Апеляційна скарга обґрунтована відсутністю правових підстав для зміни сторони виконавчого провадження.
Сторони в судове засідання не з`явились, у зв`язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного.
Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
З матеріалів справи вбачається, що Кіровоградський окружний адміністративний суд своєю постановою від 03.02.2014р. задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_3 виплатити на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 7446,19 грн., як компенсацію за недоотримане речове забезпечення та заборгованість за відрядження у 2013 році в сумі 814,10 грн.
За приписами пункту другого частини четвертої статті 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов`язання відповідача вчинити певні дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).
Аналіз резолютивної частини постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.02.2014р. та синтез наведених процесуальних норм дають підстави зробити висновок про те, що зобов`язання, покладені на відповідача цим судом, є позовними вимогами як обраним судом видом захисту порушених прав позивача, які суд задовольнив.
За таких обставин ОСОБА_1 просив змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час прийняття цієї постанови. Хоча в адміністративному судочинстві повноваження щодо зміни постанови суду в частині задоволення позовних вимог мають тільки адміністративні суди апеляційної та касаційної інстанцій (ст. 198, 223 КАС України).
Відтак суд першої інстанції, задовольняючи заяву про зміну способу виконання рішення, не звернув увагу та не врахував відмінності між позовною вимогою як обраним судом видом захисту порушених прав позивача від способу виконання судового рішення як одного з його заходів, чим змінив постанову суду по суті за відсутності на це процесуальних повноважень.
Крім того, частиною першою статті 263 КАС України встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин.
Таким чином, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.
З матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження закінчено у зв`язку з неможливістю виконання судового рішення без участі боржника.
Отже, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду першої інстанції.
Також колегія суддів наголошує, що "захист порушеного права у судовому рішенні" і "спосіб виконання судового рішення" не є тотожними поняттями (процесуальними інститутами).
Аналіз оскаржуваного рішення суду першої інстанції свідчить про те, що суд першої інстанції, змінюючи спосіб виконання постанови суду, фактично змінив її суть, що належить до повноважень суду апеляційної або касаційної інстанції.
Більш того, вирішення питання про стягнення коштів як заборгованості невиплаченої компенсації за недоотримане речове забезпечення та заборгованості за відрядження, які нараховані на виконання рішення адміністративного суду, відноситься до юрисдикції цивільних судів.
З урахуванням того, що фактичні обставини справи судом першої інстанцій встановлено повно та правильно, але неправильно застосовано норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне судове рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду.
При цьому доводи заявника апеляційної скарги про відсутність правових підстав для зміни сторони виконавчого провадження колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такі доводи зводяться до незгоди з ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.12.2014 року, яка не є предметом даного апеляційного розгляду.
Керуючись ст.195, ст.196, п.6 ч.1 ст.199, ст.202, ст.205, ст.206 КАС України суд, -
Апеляційну скаргу Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 задовольнити частково.
Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 липня 2015 року у справі №811/3904/13-а скасувати та прийняти нову.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2014 року відмовити.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.В. Мартиненко

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов