Справа № 2а/1770/4517/2011
Суддя: Щербаков В. В.
Дата ухвалення: 2011-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/4517/2011

28 листопада 2011 року 17год. 30хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В. В. за участю секретаря судового засідання Маньковського Д.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача: представник ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Технорембуд"
до Державна податкова інспекція у Рівненському районі
про скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 20 травня 2011 року
ВСТАНОВИВ:

Позивач-Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна Компанія «Технорембуд» (далі ТОВ «БК «Технорембуд») звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Рівненському районі (далі ДПІ у Рівненському районі) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення №/0 від 20.05.2011 року.

Позовні вимоги в повній мірі підтримані представником позивача в судовому засіданні, який на їх обґрунтування покликався на відсутність з боку ТОВ «БК «Технорембуд» порушень вимог податкового законодавства, що зазначені в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні. Зокрема, представник позивача зазначив, що ДПІ у Рівненському районі безпідставно знято з валових витрат позивача у сумі 185190 грн. в декларації з податку на прибуток підприємств за 2009 рік, оскільки помилку за 3 квартал 2009 року враховано в даній декларації наростаючим підсумком. Відповідно висновки акту планової виїзної перевірки позивача №326/51/23-141/36419049 від 05.05.2011 року не відповідають дійсності та спростовуються даними обліку та первинними обліковими і звітними документами, факт порушення не підтверджено первинними документами.

За сукупністю наведених обставин, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував в повному обсязі. Суду пояснив, що під час планової виїзної перевірки ТОВ "БК «Технорембуд» було встановлено ряд порушень вимог податкового зобовязання, зокрема щодо правомірності формування валових витрат та суми амортизаційних відрахувань охопленого перевіркою періоду. Так, під час перевірки відображених у рядку 04.1 декларацій з податку на прибуток показників, встановлено завищення суми валових витрат, понесених позивачем на придбання основних фондів (бензокоси, бензопили,бетономішалки, компютерної техніки, перфораторів, шліф машинки) у III квартал 2009 року на суму 185190 грн., з огляду на те, що вказана сума витрат підлягає амортизації відповідно до п.п. 5.3.2. пункту 5.3. ст..5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" №334/94-ВР від 28.12.1994 року (надалі Закон №334/94-ВР) в редакції закону чинній станом на момент виникнення правопорушення.

Крім того, в порушення п.п.8.1.1., 8.1.2,п. 8.1., п.п. 8.2.2., п. 8.2, ст.. 8 Закону №334/94-ВР товариством завищено суму амортизаційних відрахувань в сумі 25200 грн. за період охоплений перевіркою, що нараховані на право користування транспортним засобом, який не є основним фондом.

За сукупністю наведених обставин, представник відповідача просив відмовити в позові повністю.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що адміністративний позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що з 29.03.2011 року по 26.04.2011 року ДПІ у Рівненському районі проводилась планова виїзна перевірка ТОВ «БК «Технорембуд», якою охоплено період діяльності позивача з 06.04.2009 року по 31.12.2010 року. Її результати оформлені актом №326/51/23-141/36419049 від 05.05.2011 року, в якому відображений факт завищення задекларованих субєктом господарювання показників у рядку 04.1 декларації з податку на прибуток за III квартал 2009 року на 185190 грн., у рядку 07 декларації з податку на прибуток за ІV квартал 2009 року в сумі 6300 грн., за I квартал 2010 року в сумі 5670 грн., II квартал 2010 року в сумі 5040 грн., за III квартал 2010 року в сумі 4410 грн., за ІV квартал 2010 року в сумі 3780 грн.

20.05.2011 року на підставі акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №/0, згідно якого ТОВ «БК «Технорембуд» визначено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на прибуток" в розмірі 65748 грн., в тому числі 52598 грн. за основним платежем та 13150 грн. за штрафними санкціями.

Вказане рішення позивач оскаржував в адміністративному порядку до ДПА в Рівненській області та ДПС України. Рішенням ДПА в Рівненській області від 25.07.2011 року №14409/25-16/298 та рішенням ДПС України від 04.10.2011 року №2967/6/10 скарги платника податків залишено без задоволення.

Податкове повідомлення-рішення № від 20.05.2011 року прийняте на підставі висновків про порушення позивачем вимог п.п. 5.3.2. пункту 5.3. ст..5, п.п.8.1.1., 8.1.2,п. 8.1., п.п. 8.2.2., п. 8.2, ст.. 8 Закону №334/94-ВР за результатами аналізу показників рядків 04.1 та 07 декларацій позивача з податку на прибуток.

На обґрунтування правомірності формування валових витрат, позивачем до матеріалів справи долучено данні реєстрів бухгалтерського обліку за 2009 рік та первинні документи.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону №334/94-ВР, чинного до 01.04.2011 року, валові витрати виробництва та обігу, це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. Згідно пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 цього Закону, до складу валових витрат включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті. А згідно з абзацом 4 пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 цього Закону, не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Стаття 11 Закону №334/94-ВР, чинного до 01.04.2011 року, (Правила ведення податкового обліку) не встановлювала вимог до форми чи виду документів, які були б належні для цілей податкового обліку, тобто були б обов'язковими для підтвердження віднесення певних витрат до складу валових. Разом з тим, щоб мати статус первинного документу, документ повинен містити всі реквізити, передбачені статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-XIV від 16.07.1999 року.

Так, частинами 1 та 2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-XIV від 16.07.1999 року передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як вбачається із матеріалів справи, витрати в рядку 04.1 декларації з податку на прибуток підприємств ТОВ «БК «Технорембуд» за 2009 рік підтверджено первинними документами, оскільки мають всі необхідні обов'язкові реквізити, в тому числі, повністю розкривають зміст і обсяг господарських операцій.

Відповідно до п. 16.4. ст.. 16 Закону №334/94-ВР:

Податок за звітний період сплачується його платником до відповідного бюджету у строк, визначений законом для квартального податкового періоду.

Платники податку у строки, визначені законом, подають до податкового органу податкову декларацію про прибуток за звітний період, розраховану наростаючим підсумком з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових періодів у разі його наявності відповідно до пункту 6.1 статті 6 цього Закону. При цьому за звітні квартал, півріччя та три квартали платники податку подають спрощену декларацію, а за результатами звітного року - повну. Форми декларацій з цього податку встановлюються центральним податковим органом за узгодженням з комітетом Верховної Ради України, що відповідає за проведення податкової політики.

Таким чином суд приходить до висновку, що валові витрати відображені в рядку 04.1 декларації з податку на прибуток підприємств ТОВ «БК «Технорембуд» за 2009 рік формувалися позивачем у повній відповідності до вимог чинного на той час податкового законодавства на підставі належним чином оформлених первинних документів обліку, обґрунтовано та правомірно, а висновки податкового органу про протилежне не знайшли жодного свого підтвердження в ході судового розгляду.

Щодо обґрунтування порушень п.п.8.1.1., 8.1.2,п. 8.1., п.п. 8.2.2., п. 8.2, ст.. 8 Закону №334/94-ВР товариством завищено суму амортизаційних відрахувань в сумі 25200 грн. за період охоплений перевіркою суд виходить з наступного.

Відповідно до 8.1.1. п. 8.1 ст. 8 Закону № 334/94-ВР під терміном "амортизація" основних фондів і нематеріальних активів слід розуміти поступове віднесення витрат на їх придбання, виготовлення або поліпшення, на зменшення скоригованого прибутку платника податку у межах норм амортизаційних відрахувань, установлених цією статтею, а згідно норми п.п.8.1.2. п. 8.1 ст. 8 Закону № 334/94-ВР амортизації підлягають витрати на придбання основних фондів та нематеріальних активів для власного виробничого використання,

Відповідно до п.п. 8.4.11. п. 8.4. ст. 8 Закону № 334/94-ВР Для цілей цього пункту:

до придбання основних фондів та нематеріальних активів прирівнюються операції з включення таких основних фондів та нематеріальних активів до складу статутного капіталу такої іншої особи, із подальшим включенням основних фондів до відповідних груп.

Згідно п. 1.43. ст. 1 Закону № 334/94-ВР інші терміни використовуються у значеннях, визначених законами з питань оподаткування, а також національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку у випадках, визначених цим Законом, які не суперечать цьому Закону та іншим законам з питань оподаткування у частині визначення термінів.

Нематеріальний актив - немонетарний актив, який не має матеріальної форми та може бути ідентифікований. Абзац восьмий пункту 4 Загальних положень положення (стандарту) бухгалтерського обліку 8 «Нематеріальні активи» затвердженого наказом Міністерства фінансів України 18.10.1999р. N 242.

Відповідно до частини першої ст. 759 Цивільного кодексу за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з частиною першою ст. 760 цього Кодексу предметом договору оренди може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Автомобіль як наземний самохідний транспортний засіб є предметом договору оренди транспортного засобу.

Договором оренди (лізингу) є угода на право користування орендарем конкретним об'єктом необоротного активу (зокрема, основного засобу) за плату на погоджений з орендодавцем строк.

Таким чином, нематеріальний актив - право на користування легковим автомобілем товариством - тотожний договору оренди легкового автомобіля і по своїй суті не суперечить істотним умовам договору оренди, оскільки дані умови ідентичні, а саме - визначено обєкт користування легковий автомобіль НОМЕР_1 марки Dodge Ram Van 1998 року випуску, вартість даного права на користування автомобіля, яке придбало товариство в обмін на корпоративні права ТОВ «БК «Технорембуд» згідно акту від 03.04.2009 р. та строки користування.

Відповідно до пп. 5.4.10 п. 5.4 ст. 5 Закону № 334/94-ВР не включаються до складу валових витрат витрати, пов'язані зі стоянкою та паркуванням легкових автомобілів, а також 50 % витрат на придбання паливно-мастильних матеріалів для легкових автомобілів та оперативну оренду легкових автомобілів.

Враховуючи вищенаведене, оскільки витрати на оперативну оренду не підлягають віднесенню до складу валових витрат, то і поступове віднесення даних витрат у вигляді амортизації не допускається.

Отже, суд прийшов до висновку, що перевіркою правомірно зменшено суму амортизаційних відрахувань в рядку 7 декларації з податку на прибуток підприємства по амортизації права на користування легковим автомобілем в сумі за ІV квартал 2009 року в сумі 6300 грн., за I квартал 2010 року в сумі 5670 грн., II квартал 2010 року в сумі 5040 грн., за III квартал 2010 року в сумі 4410 грн., за ІV квартал 2010 року в сумі 3780 грн.

В судовому засіданні представник позивача визнав дане порушення.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. ДПІ у Рівненському районі є органом державної влади, і відповідно, її діяльність має підпорядковуватись вимогам наведеної норми Конституції України та вимогам Закону України "Про державну податкову службу в Україні" №509-XII від 04.12.1990 року. Здійсненням контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів) підлягає законодавчим обмеженням та реалізується з дотриманням порядку, встановленого законом. Право самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків повинно було реалізуватися з дотриманням норми 58.1 ст. 58, п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI із змінами та доповненнями, абз. б) п. 2.1 Розділу 2 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12. 2010 № 985 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 грудня 2010 року за № 1440/18735 тобто за умови встановлення за результатами документальних перевірок діяльності платника податків, факту заниження суми податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях

Оскільки наведені в акті документальної перевірки позивача обставини щодо заниження бази оподаткування податком на прибуток за рахунок завищення валових витрат в рядку 04.1 декларації з податку на прибуток підприємств за 2009 рік жодного свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, рішення суб'єкта владних повноважень, в основу яких покладено ці висновки, є протиправним.

Отже, в звязку з тим, що податкова декларація з податку на прибуток підприємств за 2009 рік відповідно п. 16.4. ст.. 16 Закону N 334/94-ВР із змінами та доповненнями заповнюється наростаючим підсумком, матеріалами справи встановлено відсутність факту заниження податкового зобовязання з податку на прибуток за 2009 рік у сумі 46298 грн. за рахунок завищення валових витрат на суму 185190 грн.

Відповідно штрафна санкція у розмірі 11574 грн. (46298 грн. Х 0,25 %) не застосовується згідно п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI , у разі коли відсутнє податкове зобовязання з податку на прибуток в сумі 46298 грн. за 2009 рік,

Таким чином, сукупність вищенаведених встановлених обставин дає суду підстави частково визнати позовні вимоги обґрунтованими, доведеними матеріалами справи, і такими, що підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати по справі згідно ч.1 ст.94 КАС України стягуються на користь позивача з Державного бюджету у розмірі 1 грн. 70 коп.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №/0 від 20.05.2011 року ДПІ в Рівненському районі в частині збільшення для ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Будівельна Компанія «Технорембуд» грошового зобов"язання за податком на прибуток підприємств на суму 57872(п"ятдесят сім тисяч вісімсот сімдесят дві)грн. 50коп., з яких 46298 (сорок шість тисяч двісті дев"яносто вісім)грн. основного платежу та 11574(одинадцять тисяч п"ятсот сімдесят чотири) грн. 50коп. штрафних(фінансових) санкцій.

Присудити на користь позивача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Технорембуд" із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1,70грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Щербаков В. В.