Справа № 2а-444/09/1319
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2011-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2011 р. Справа № 31187/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Коваля Р.Й.,

при секретарі судового засідання Романишин О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради та ОСОБА_2 на постанову Сихівського районного суду м.Львова від 05.05.2009р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання дій протиправними та зобовязання провести нарахування і виплату грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

В С Т А Н О В И Л А:

08.04.2009р. позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила зобовязати ОСОБА_1 відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради здійснити перерахування розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та виплатити їй недоплачену суму допомоги по догляду за дитиною за період з липня 2007 року по березень 2009 року включно в загальному розмірі 7975 грн. 10 коп.; зобовязати відповідача з квітня 2009 року нараховувати та виплачувати їй допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі та порядку, визначеному Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» та Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»; судові витрати покласти на відповідача (а.с.2-6).

Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 05.05.2009р. заявлений позов задоволено частково, зобовязано відповідача ОСОБА_1 відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради провести перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, призначеної позивачу, за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років та здійснити виплату нарахованої їй суми в розмірі 1982 грн. 60 коп.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.24-25).

Не погодившись із постановою суду, її оскаржили сторони.

У поданій апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, який покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити (а.с.35-38).

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що судом безпідставно відхилено клопотання відповідача про залучення до участі в справі Міністерства фінансів України, Державного казначейства України та Міністерства праці та соціальної політики України; судом не врахований пропуск позивачем строку звернення до суду, передбачений ст.99 КАС України, при цьому покликання суду на триваючий характер виплат, через що позивачем не пропущений строк давності, є помилковими.

Також виходячи з ч.2 ст.19 Конституції України, законів України про Державний бюджет на відповідний рік, діючих постанов КМ України, відповідач здійснив виплату допомоги у розмірі, встановленому чинним законодавством; законодавцем не вносилися зміни до вищевказаних актів щодо збільшення фінансування вищевказаних виплат, а тому виплати спірної допомоги проводилися відповідачем в межах наявних фінансових ресурсів.

В своїй апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог і винести нове рішення, яким заявлений позов задоволити (а.с.30-31).

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні її вимог, при цьому не враховані положення діючого законодавства та рішення Конституційного Суду України.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга ОСОБА_1 відділу соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради підлягає до задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід відхилити, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 є матірю малолітнього ОСОБА_3, 24.10.2006р.н.; належить до застрахованих осіб, з листопада 2006 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, знаходиться на обліку в ОСОБА_1 відділі соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (а.с.7-13).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не була виплачена на користь позивача протягом 09.07.2007р.-31.12.2007р. у повному обсязі допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, через що субєкта владних повноважень слід зобовязати нарахувати і виплатити суму цієї допомоги за вказаний період із врахуванням розміру, визначеного Законом України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

В частині вимог за 2008-2009 роки суд керувався тим, що рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. положення про нарахування допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку неконституційними визнані не були, через що в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» (в редакції, яка діяла до 01.01.2008р.) допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Розмір державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку визначений ч.1 ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» (в редакції, яка діяла до 01.01.2008р.) і повинен відповідати розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Звідси, позивач має право відповідно до Закону України Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» на пільги відповідно до цього Закону, а саме на отримання щомісячної грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Відповідно до довідки ОСОБА_1 відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради позивачу, починаючи з квітня 2007 року, спірна допомога виплачувалася в розмірі, передбаченому Законами України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та «Про Державний бюджет України на 2009 рік» (а.с.12).

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007р. визнано такими, що не відповідають Конституції України положення ст.56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якими було передбачено розмір щомісячної грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яка виплачується відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому дане рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, визначений ст.56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», передбачений також Порядком призначення і виплати допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку особам, застрахованим в системі загальнообовязкового державного соціального страхування, затв. постановою КМ України № 13 від 11.01.2007р. (в редакції, яка діяла до 01.01.2008р.). Вказаною постановою призупинено дію абзацу першого п.22 Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми, затв. постановою КМ України № 1751 від 27.12.2001р., якою передбачався розмір вказаної допомоги на рівні прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років.

Враховуючи наведені положення, керуючись ч.4 ст.9 КАС України, колегія суддів вважає, що постанова КМ України № 13 від 11.01.2007р. «Про деякі питання призначення і виплати допомоги сімям з дітьми» є підзаконним нормативно-правовим актом, а тому в разі виникнення колізії між її нормами та нормами закону, застосуванню підлягають положення закону.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання про підставність позовних вимог ОСОБА_2 про визнання незаконними дій щодо ненарахування та невиплати їй щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» в розмірі, що обчислюється з урахуванням встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років відповідно до ст.62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» за період з 09.07.2007р. до 31.12.2007р. включно.

Разом з тим, позивачем пропущено річний строк звернення до суду, передбачений ст.99 КАС України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин та вирішення справи судом першої інстанції), останньою під час розгляду справи не наведено поважних причин його пропуску.

Відповідно до ст.100 КАС України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин та вирішення справи судом першої інстанції) пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги дату звернення позивача до суду із розглядуваним позовом, наполягання відповідача на застосуванні наслідків пропущення строку звернення до суду, передбачених ст.100 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги за період 09.07.2007р.-31.12.2007р. включно задоволенню не підлягають за пропуском строку звернення до суду.

В частині вимог за 2008-2009 роки колегія суддів враховує, що п.23 Розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» викладено в новій редакції ч.1 ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», згідно якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн.

Згідно ч.2 ст.46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених КМ України.

Відповідно до п.22 Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми, затв. постановою КМ України № 1751 від 27.12.2001р. (із змінами, внесеними постановою КМ України № 57 від 22.02.2008р.), допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між: з 01.01.2008р. 50 відсоткам, з 01.01.2009р. 75 відсоткам, з 01.01.2010р. 100 відсоткам прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї з розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше як 130 грн.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008р. не був визнаний неконституційним п.23 Розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», також не визнані в установленому порядку неконституційними положення ч.2 ст.46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», через що вимоги позивача про зобовязання нарахувати і виплатити спірну допомогу за 2008 та 2009 роки задоволенню не підлягають за безпідставністю.

Окрім цього, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача в подальшому виплачувати грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», оскільки згідно ст.6 КАС України необхідною умовою для звернення особи до суду є обов'язкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів особи у сфері публічно-правових відносин. Також судовому захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушене в майбутньому.

Наведене не позбавляє права позивача на звернення до суду у випадку порушення його прав з боку відповідача, допущених в майбутньому.

З урахуванням наведеного, підстав для задоволення заявленого позову колегія суддів не вбачає.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відділу соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог з вищевикладених мотивів.

Також апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з вищевказаних мотивів.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.4 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради задоволити.

Постанову Сихівського районного суду м.Львова від 05.05.2009р. скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання дій протиправними та зобовязання провести нарахування і виплату грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: В.З.Улицький

ОСОБА_4