Справа № 2а-67/09
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2011-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2011 р. Справа № 20200/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Коваля Р.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської обл. від 14.04.2009р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Теребовлянської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобовязання провести нарахування і виплату грошової допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, -

В С Т А Н О В И Л А:

19.02.2009р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила визнати протиправними дії відповідача ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Теребовлянської районної державної адміністрації щодо відмови у виплаті щомісячної допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку за 2007-2008 роки в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років; зобовязати орган праці та соціального захисту населення виплатити на її користь на кожну дитину щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років (для ОСОБА_3 4101 грн. і ОСОБА_4 2799 грн.) та за 2008 рік в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років (для ОСОБА_3 5926 грн. і ОСОБА_4 5926 грн.) (а.с.3-4).

Також під час розгляду справи позивачем було надано суду уточнений розрахунок суми заборгованості по виплаті грошової допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку (а.с.19-20).

Постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської обл. від 14.04.2009р. заявлений позов задоволено частково, визнано неправомірними дії відповідача ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Теребовлянської районної державної адміністрації щодо виплати ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р.; зобовязано відповідача нарахувати і виплатити позивачу недоплачену допомогу по догляду за двома дітьми до досягнення ними трирічного віку за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. в розмірі, передбаченому ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»; стягнуто з державного бюджету на користь позивача судовий збір в розмірі 03 грн. 40 коп.; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.30-31).

Не погодившись із постановою суду, її оскаржила позивач ОСОБА_1, яка покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким заявлений позов задоволити в повному обсязі (а.с.34-36).

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні її уточнених вимог, не враховані положення діючого законодавства та рішення Конституційного Суду України.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, а відтак на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є матірю малолітніх ОСОБА_3, 24.11.2005р.н. та ОСОБА_4, 06.06.2007р.н.; належить до незастрахованих осіб, перебувала у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, знаходиться на обліку в ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Теребовлянської районної державної адміністрації (а.с.5-8).

Як особа, що фактично здійснює догляд за двома дітьми, позивач протягом 2007-2008 років отримувала щомісячну грошову допомогу по догляду за двома дітьми до досягнення ними трирічного віку у розмірі, встановленому згідно вимог п.14 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та п.23 Розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (а.с.8).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не була виплачена на користь позивача протягом 09.07.2007р.-31.12.2007р. у повному обсязі допомога по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, через що субєкта владних повноважень слід зобовязати провести перерахунок цієї допомоги за вказаний період та виплату її у розмірі, визначеному ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

Також в частині вимог за 2008 рік суд керувався тим, що п.23 Розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» викладено в новій редакції ч.1 ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», вказані акти не визнані неконституційними у встановленому порядку.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи.

Згідно вимог ст.ст.13, 14 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» особа, яка фактично здійснює догляд за дитиною має право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яка виплачується щомісяця з дня призначення допомоги по догляду за дитиною по день досягнення дитиною вказаного віку.

Розмір державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку визначений ч.1 ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» (в редакції, яка діяла до 01.01.2008р.) і повинен відповідати розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається на кожну дитину незалежно від кількості народжених (усиновлених, взятих під опіку) дітей у сімї, по догляду за якими надається допомога.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007р. визнано такими, що не відповідають Конституції України положення ст.56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якими було передбачено розмір щомісячної грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яка виплачується відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому дане рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші нормативно-правові акти або їх положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

З наведеного слідує, що починаючи з 09.07.2007р., і до 31.12.2007 року включно, розрахунок зазначеної допомоги, яка виплачувалася позивачу, повинен був проводитися у розмірі, встановленому законом для прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

В частині визначення розміру допомоги позивачу колегія суддів враховує, що згідно ст.62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» прожитковий мінімум на одну особу на місяць для дітей віком до 6 років складає: з 01 квітня 463 грн., з 01 жовтня 470 грн.

Звідси, сума заборгованості перед позивачем за період з 09.07.2007р. до 31.12.2007р. включно повинна обраховуватися із урахуванням вищевказаних розмірів допомоги.

Оскільки функції з призначення, нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до постанови КМ України № 32 від 16.01.2007р. «Питання виплати застрахованим особам допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку» здійснюють органи праці та соціального захисту населення за місцем проживання застрахованих осіб, відповідний обовязок правильно покладений судом на відповідача у справі.

Покликання органу праці та соціального захисту населення на відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України «Про державну допомогу сімям з дітьми» соціальних виплат як на причину невиконання покладених на нього зобовязань колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»).

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання про підставність позовних вимог ОСОБА_1, які стосуються нарахування та виплат їй щомісячної допомоги по догляду за двома дітьми до досягнення ними трирічного віку за період 09.07.2007р.-31.12.2007р. включно.

Пунктом 23 Розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» викладено в новій редакції ч.1 ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», згідно якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн.

Відповідно до п.22 Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми, затв. постановою КМ України № 1751 від 27.12.2001р. (із змінами, внесеними постановою КМ України № 57 від 22.02.2008р.), допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між: з 01.01.2008р. 50 відсоткам, з 01.01.2009р. 75 відсоткам, з 01.01.2010р. 100 відсоткам прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї з розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше як 130 грн.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008р. не був визнаний неконституційним п.23 Розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Звідси, відповідачем правомірно виплачена протягом 2008 року позивачу спірна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, який визначений із врахуванням вимог п.23 Розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

З огляду на положення ст.ст.21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішенням, дією або бездіяльністю. Встановивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, адміністративний суд повинен був визнати такі дії незаконними і зобов'язати відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону.

Також не можуть бути задоволені позовні вимоги про стягнення спірних сум з відповідача, оскільки саме орган праці та соціального захисту населення зобов'язаний здійснювати обрахування та виплату спірних сум допомоги, вказані дії до компетенції адміністративного суду не належать.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Теребовлянського районного суду Тернопільської обл. від 14.04.2009р. в адміністративній справі № 2а-67/09/1914 залишити без задоволення, а вказану постанову суду без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: В.З.Улицький

ОСОБА_5