Справа № 200/6697/13-а
Суддя: Шевцова Т. В.
Дата ухвалення: 2013-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №200/6697/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2013 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Шевцової Т.В.

при секретарі Мар'єнко К.В.

за участі позивача - ОСОБА_1

представників відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3

третьої особи - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації", управління Держземагентства у Дніпропетровській області, третя особа ОСОБА_4 про визнання дій протиправними -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідачів та просила:

- визнати протиправними дії відповідача комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» з реєстрації за ОСОБА_4 прав приватної власності на будинок 6 по пров. Абхазькому в м. Дніпропетровську в більшому обсязі приміщень і прав, ніж були зареєстровані за продавцем зазначеного будинку, та зі зміною складу споруд і площі шляхом включення до зареєстрованих прав права на не введені в експлуатацію прибудови та споруди включно з самочинно збудованими, а також дії зі збільшення площі земельної ділянки для обслуговування будинку. Визнати недійсними технічні паспорти на будинок від 02.08.2002р., 22.04.2004р. до яких не прийняті в експлуатацію приміщення та споруди незавершеного будівництва включно з самочинно забудованими включені як нерухомі обєкти та/або їх частини та в яких збільшено до 501 кв.м та /або 496 кв.м площу земельної ділянки під садибою. Визнати нечинним з дати винесення реєстраційний запис № 6541179 від 08 липня 2004р. про таку реєстрацію не набутих за законом прав.

- визнати протиправними дії відповідача БТІ з приєднання при виготовленні техпаспортів від 02.08.2002 р., 22.04.2004 р. та всіх наступних на вищевказаний саманний будинок до відведеної для обслуговування вищевказаного саманного будинку земельної ділянки 462 кв.м самозахопленого проїзду спільного користування між садибами №№ 4, 6 та 8 провулку Абхазькому в м. Дніпропетровську площею 35 кв.м, 39 кв.м.

- визнати протиправними дії відповідача ОСОБА_5 Державного земельного кадастру в м.Дніпропетровську з неправильного формування кадастрової ділянки шляхом обєднання в ній ділянки 462 кв.м для обслуговування саманного будинку №6 по провулку Абхазькому в м.Дніпропетровську та самозахопленого власницею зазначеного будинку проїзду спільного користування між будинками №№ 4, 6 та 8 по провулку Абхазькому в м.Дніпропетровську, а також дії з внесення до Державного земельного кадастру зазначеної ділянки в зазначених межах площею 0,0496 га. Визнати недійсним запис №04532 від 26 березня 2012р. в Державному земельному кадастрі України про географічні координати та площу вказаної кадастрової ділянки. Зобовязати відповідача надати належно посвідчену копію облікової картки та інвентарної справи на зазначену кадастрову ділянку для дослідження і долучення до матеріалів справи.

- зобовязати відповідачів БТІ, ОСОБА_5 ДЗК в м.Дніпропетровську виготовити за свій рахунок нову документацію, в якій вилучити з меж ділянки під садибою №6 по провулку Абхазькому в м.Дніпропетровську безпідставно включені до площі останньої 35 кв. м проїзду спільного користування між будинками №№ 4, 6 та 8 зазначеного провулку, вказати зазначені 35 кв.м проїзду неподільним цілим з рештою зазначеного комунального проїзду та протягом одного місяця подати судові звіт про виконання цього рішення.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач - БТІ в 2002 2004 р.р. неправильно провів інвентаризації будинку купленого третьою особою перебуваючого в експлуатації з 1959 року неодноразово відчуженого саманного будинку з 15,2 кв. м житлової площі на комунальній ділянці 462 кв.м та зареєстрував за третьою особою більше обєктів нерухомості та прав, ніж мав продавець та земельну ділянку 501 кв.м для обслуговування будинку, а відповідач - ОСОБА_5 ДЗК попри відсутність узгодження меж неправильно сформував кадастрову ділянку в 496 кв. м, до якої включив 35 кв. м проїзду спільного користування, охоронну зону приватних водопроводу та оглядового колодязю позивача і надав висновок про передання зазначеної кадастрової ділянки в приватну власність третій особі для житлового будівництва.

У звязку з цим, документи (технічні паспорти 2002 2004 років) позивач вважає нечинними з вказаних в них дат, а також реєстраційний запис № 6541179 від 08.07.2004 р. нечинним з дня реєстрації.

Посилаючись на п.1 ч.3 ст.83 Земельного кодексу України позивач зазначає, що до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів проїзди, шляхи тощо.

Відповідно до ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

З адміністративної позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона звернулась з позовом до суду в інтересах територіальної громади м.Дніпропетровська та в інтересах територіальної громади Бабушкінського району м.Дніпропетровська, однак встановлено, що позовні вимоги та їх обгрунтування стосується захисту лише її особистих прав, доказів того, що ОСОБА_1 надано право захищати права та інтереси осіб, в інтересах яких вона подала позов не надано, тому судом розглянуті позовні вимоги ОСОБА_1 до комунального підприємства "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації", управління Держземагентства у Дніпропетровській області, третя особа ОСОБА_4.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача1 - комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» в судовому засіданні заперечував проти предявленого позову у повному обсязі, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. У запереченні вказав, що станом на 08.07.2004р. на органи БТІ було покладено обовязок державної реєстрації права власності на нерухоме майно і проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна.

У своїй діяльності органи БТІ при здійсненні державної реєстрації прав власності на нерухоме майно керувались Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, в якому станом на 08.07.2004 р. відсутні норми згідно яких на органи БТІ покладався б обовязок реєстрації прав власності на земельні ділянки.

В Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна визначено порядок та методику проведення технічної інвентаризації збудованих (реконструйованих) будинків, допоміжних будівель та споруд з метою: визначення їх фактичної площі, обстеження та оцінки технічного стану, установлення вартості обєктів. Технічна інвентаризація передбачає: первинну технічну інвентаризацію, поточні інвентаризаційно-оцінювальні роботи.

Відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна до обєктів, що підлягають технічній інвентаризації, належать житлові будинки садибного типу, розташовані на окремих земельних ділянках. Крім того, в Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна визначено, що виявлені в установленому порядку самовільно збудовані прибудови до будинків підлягають технічній інвентаризації з включенням їх у планові та інші матеріали, а на оригіналах інвентаризаційної справи технічного паспорту і копіях, що їх видають власникам, на вільному від записів місці проставляють штампи встановленого зразка.

У Методичних рекомендаціях з питань технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №146 від 05.09.2003р., передбачений обовязок обстежити домоволодіння і зафіксувати всі зміни незалежно від того, вказані вони в заяві, чи ні, а наявність самовільного будівництва не є перешкодою для видачі виготовлених матеріалів замовникові. Вищеозначені вимоги, щодо проведення технічної інвентаризації були виконані фахівцями КП «ДМБТІ» ДОР при обстеженні будинку № 6 по провулку Абхазькому в м. Дніпропетровську під час проведення інвентаризації в 2002 та 2004 роках та проставлено відповідні штампи зазначених зразків самовільного будівництва.

У Методичних рекомендаціях з питань технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна встановлено, що при виявлені самовільно зайнятої землі у технічному паспорті у графі «Примітка» плану земельної ділянки вказується кількість самовільно зайнятої землі, в квадратних метрах.

Представник відповідача наголосив, на тому що при виготовленні технічних паспортів, до яких входив план присадибної ділянки, фахівці КП «ДМБТІ» ДОР умовно визначають межі земельної ділянки і ні в якому разі, цей документ не є підставою для визнання права власності на земельну ділянку, про що проставляють відповідні штампи в технічних паспортах.

Реєстрацію за ОСОБА_4 права приватної власності на будинок № 6 по провулку Абхазькому в м. Дніпропетровську фахівці КП «ДМБТІ» ДОР проводили на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.06.2004 року, яке зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 6541179. Відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, реєстрація права власності на нерухоме майно здійснюється на підставі правовстановлюючих документів, до яких належить рішення суду (судові рішення, згідно ст. 124 Конституції України, є обовязковими до виконання на всій території України). Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно реєстратору забороняється самостійне тлумачення або самостійне внесення змін до відомостей про заявлені права власності.

Також, представник відповідача зазначив, що згідно з технічною документацією оглядовий колодязь, який позивачка вважає своєю власністю їй не належить. Так, у матеріалах інвентаризаційної справи за адресою провулок Абхазький 4, вказано, що при проведенні державної реєстрації прав власності 21.04.1997р. на ? частину житлового будинку по провулку Абхазькому 4 за ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 24.01.1997 р. реєстр 103 в описі майна, що відчужується та переходить у власність ОСОБА_1 відсутній оглядовий колодязь, крім того, в матеріалах інвентаризаційної справи міститься акт конкретного користування від 15.08.1997р. (підписаний позивачкою) складений фахівцем КП «ДМБТІ» ДОР, в якому також відсутні відомості, що оглядовий колодязь належить ОСОБА_1

Виготовлення технічної документації за рахунок КМ МБТІ не передбачено чинним законодавством.

Представник відповідача2 - управління Держземагенства у Дніпропетровській області в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, вважає, що позовні вимоги необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_1 не довела порушення своїх законних прав діями відповідачів.

Згідно Положення про ОСОБА_5 Держкомзему у м.Дніпропетровськ Дніпропетровської області, затвердженого Наказом Держкомзему України №131 від 09.02.2010р., ОСОБА_5 організовує в установленому порядку виконання землевпорядних робіт і проведення державної інвентаризації земель. Також до компетенції ОСОБА_5 входить надання висновків про наявні обмеження у використанні земельних ділянок.

У 2011 році до ОСОБА_5 громадянкою ОСОБА_4 було подано технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, земельна ділянка розташована по пров.Абхазький, 6 для отримання висновку про наявні обмеження на використання земельної ділянки.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі розробляється на замовлення громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на проведення робіт із землеустрою відповідно до Закону України «Про землеустрій». Документація із землеустрою розроблена у 2010 році ТОВ фірма «Геора» на замовлення гр. ОСОБА_4 Підчас проведення кадастрової зйомки ТОВ «Геора» було визначено розміри земельної ділянки, а саме 0,0496га, що не перевищує площу вказану в технічному паспорті на садибний житловий будинок по пров. Абхазький, 6 (0,0501га).

Після детального дослідження ОСОБА_5 технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі по провулку Абхазький, 6 було надано висновок про наявні обмеження на використання земельної ділянки від 25.02.2011 року №8Б, у якому зазначено, що відповідно до даних Державного земельного кадастру м.Дніпропетровська будь-яких обмежень на використання земельної ділянки по провулку Абхазькому, 6 не зареєстровано.

Остаточне рішення щодо передачі земельної ділянки у приватну власність приймається компетентними органами відповідно до існуючих вимог чинного законодавства. У відповідності до рішення Дніпропетровської міськради від 18.05.2011р. № 155/11 «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам у м. Дніпропетровську (201 особа)» були затверджені технічні матеріали, що підтверджують розміри земельних ділянок, розроблені землевпорядними організаціями, які отримали ліцензії на проведення землевпорядних робіт, передано безоплатно у власність земельні ділянки для обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд громадянам у м. Дніпропетровську «Землі житлової та громадської забудови» (додатки 1-15).

Згідно додатку 13 до вказаного рішення гр. ОСОБА_4 було надано у власність земельну ділянку загальною площею 0,0496 га, розташовану за адресою м.Дніпропетровськ, провулок Абхазький, 6. Зазначена земельна ділянка зареєстрована за гр. ОСОБА_4 на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 18.05.2011р. №155/11. Державний акт зареєстровано та видано 26.03.2012р.

Отже твердження позивача про неправильне формування кадастрової ділянки шляхом обєднання в ній ділянки 462м2 та уявного проїзду спільного користування між будинками №№ 4, 6, 8 по провулку Абхазькому м.Дніпропетровська, внесення до Державного земельного кадастру зазначеної ділянки площею 0,0496 га нічим не підтверджено.

Твердження щодо необхідності згоди позивача як суміжної власниці чи землекористувача незаконні. Земельна ділянка під домоволодінням ОСОБА_1 яка проживає у кв.1 буд.4 провулку Абхазькому не приватизована і не орендується нею, тобто не перебуває у її законному володінні. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Позивач не надала документів, що свідчать про виділення їй землі в натурі, визначення меж власної земельної ділянки, присвоєння кадастрового номеру та даних щодо оформлення свого права користування землею.

Крім того, Державний комітет України по земельних ресурсах у листі № 14-22-6/8507 з цього приводу дав розяснення Голові постійної комісії з питань містобудівництва, земельних відносин і охорони навколишнього середовища Дніпропетровської міської ради. А саме, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Враховуючи наведене, вимагати погодження меж земельної ділянки з будь-якою особою, що не оформила свого права користування землею і таким чином, не є власником землі або землекористувачем, є неправомірним.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не підтримала, просила відмовити в їх задоволенні. Так, у позові ОСОБА_1 не надала жодних доказів на підтвердження порушення відповідачами і третьою особою саме її прав, свобод та інтересів.

Зазначила, що у 2004 році вона придбала домоволодіння за адресою м. Дніпропетровськ провулок Абхазький, 6 на земельній ділянці загальною площею 501 м2. Межі земельної ділянки підтверджуються даними технічного паспорту КП ДМБТІ від 22.04.2004р. Означеною земельною ділянкою вільно та відкрито, без заперечень з боку власника Міськради, а також і ОСОБА_1 користувався попередній власник, а після придбання будинку користується ОСОБА_4 Межі земельної ділянки нею не змінювались, земельна ділянка третьої особи не пересікається і не пересікалась із ділянкою на якій знаходиться квартира позивача.

У процесі приватизації землі, відповідно до чинного законодавства, було встановлено фактичну площу земельної ділянки за адресою м. Дніпропетровськ провулок Абхазький, 6 496 м2..

Відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна та Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна на КП ДМБТІ станом на 2002-2004 рр. було покладено обовязок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна та проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що діяло станом на 08.07.2004 р. на органи БТІ не покладався обовязок по реєстрації права власності на земельні ділянки.

При виготовленні технічних паспортів 2002, 2004 р.р. на індивідуальний житловий будинок спеціалісти КП МБТІ умовно показували межі земельної ділянки, а правоустановчі документи на землю оформляє ОСОБА_5 земельних ресурсів м.Дніпропетровськ, про що зазначено на штампах оригіналів вищеозначених технічних паспортів.

Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно реєстрація права власності на нерухоме майно здійснюється на підставі правовстановлюючих документів, до яких належить рішення суду, а реєстратору забороняється самостійне тлумачення або самостійне внесення змін до відомостей про заявлені права власності. Право власності на нерухоме майно за адресою м.Дніпропетровськ провулок Абхазький, 6 було зареєстровано на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.06.2004р.

Таким чином, спеціалістами відповідача1 відповідно до чинного законодавства, яке діяло на час проведення інвентаризацій була проведена технічна інвентаризація при обстеженні будинку № 6 по пров.Абхазький на замовлення ОСОБА_6 у 2002 та 2004 роках та видані технічні паспорти на нерухоме майно і зареєстровано за ОСОБА_4 право власності на підставі рішення суду 2004р.

Твердження позивача щодо самозахоплення проїзду спільного користування між садибами третя особа спростовує наступним.

Відповідно до даних Державного земельного кадастру м.Дніпропетровська будь-яких обмежень на використання земельної ділянки по провулку Абхазькому, 6 не зареєстровано.

Відповідно до вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» віднесення земельної ділянки до земель вулиць, провулків здійснюється на підставі генерального плану населеного пункту, розробленого та затвердженого на сесії міської ради, на якому нанесені геодезично зафіксовані червоні лінії. Червоні лінії визначені в містобудівній документації щодо пунктів геодезичної мережі межі існуючих та запроектованих вулиць, доріг, які розділяють території забудови та території іншого призначення. (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»). За даними повноважного органу - Головного архітектурно-планувального управління міської ради №10/13-157 від 16.05.11 за матеріалами містобудівного кадастру по пров.Абхазькому у районі буд. №№ 4 6 червоні лінії та лінії регулювання забудови не розроблені.

У результаті численних перевірок, за заявами ОСОБА_1, Головним управлінням Держкомзему у Дніпропетровській області 27.05.2010р. ОСОБА_4 внесено припис про приведення використання земельної ділянки у відповідність до чинного законодавства ст. 125 Земельного кодексу України. У матеріалах перевірки відсутня інформація про проїзд спільного користування. Законність використання ОСОБА_4 земельної ділянки підтверджено у листі Бабушкінської райради від 23.01.13р. Висновок Головного ОСОБА_5 Держкомзему у Дніпропетровській області від 25.02.11р. № 8Б свідчить що будь-яких обмежень на використання земельної ділянки за адресою пров. Абхазький, 6 не зареєстровано. Довідка податкової інспекції Бабушкінського району свідчить про те, що за земельну ділянку площею 501 м2 попередній власних ОСОБА_6, а зараз третя особа, сплачує земельний податок.

Твердження ОСОБА_1, щодо одноособової власності на оглядовий колодязь та мережу водопроводу і каналізації нічім не підтверджені та спростовуються наступним.

Відповідно до ст. 71 КАС України позивач повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги. Але, відповідно до наявних у справі документів, у тому числі наданих позивачем, вона не тільки не довела свого права власності на люк (оглядовий колодязь) та мережу, а й право законного користування цією мережею. Ні документація КП МБТІ за адресою АДРЕСА_1 не містить даних щодо люку (оглядового колодязю) та мережі, ні договір дарування від 24.01.97р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 квартири та інших споруд не містить інформації про подарунок означених споруд.

Згідно з рішенням Бабушкінської районної ради народних депутатів від 25 жовтня 1985 р. № 952 ОСОБА_6 (попередньому власнику будинку) надано дозвіл на водопостачання та каналізацію будинку № 6 по пров. Абхазькому. Водопровід та каналізацію проведено у 1989 році. ОСОБА_1 отримала у дар квартиру №1 по пров.Абхазькому, 4 у 1997 році - через 8 років після того як попередній власник домоволодіння по пров. Абхазькому, 6 постійно користувався водопроводом та каналізацією. З 2004 року, після придбання домоволодіння у власність, водопроводом та каналізацією вільно та відкрито користувалась ОСОБА_4, про що знала і не заперечувала ОСОБА_1

Відповідно до листа Державного агентства земельних ресурсів України від 03.04.2013р. № 5602/17/11-13 земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номеру.

ОСОБА_1 не надала документів, що свідчать про виділення їй землі у натурі, визначення меж власної земельної ділянки, присвоєння кадастрового номеру та даних щодо оформлення свого права користування землею.

Таким чином, позивач не довела які саме її права порушені при видачі технічних паспортів на будинок третьої особи та реєстрацію за нею права власності та вчинення дій у результаті формування кадастрової ділянки по пров. Абхазький 6, адже земельна ділянка для обслуговування квартири ОСОБА_1 не сформована та не має кадастрового номеру.

Також позивач не надала жодних доказів про виділення їй у натурі земельної ділянки, про право власності на водопостачальну мережу та оглядовий колодязь, про вчинення дій із самозахоплення земельної ділянки, про наявність проїзду спільного користування між будинками №№ 4, 6 та 8 по провулку Абхазький і м. Дніпропетровськ.

23.07.2013р. позивач подала клопотання про визнання обставин, що не потребують доказування, встановлених у рішенні Бабушкінського районного суду від 02.06.2004р. щодо обєкту нерухомості та права власності на домоволодіння ОСОБА_4 Як вбачається з рішення позивач не є стороною у справі за позовом у вказаній справі, вказаний спір не стосується її прав та обовязків. Рішення стосується права власності ОСОБА_4 на домоволодіння і до вказаної спірної обставини ОСОБА_1 не має відношення. Клопотання долучено до матеріалів справи.

У клопотанні від 23.07.2013р. про визнання доказів такими, що отримані з порушенням закону, та їх відкидання позивач просить вважати технічний паспорт на будинок 6 по провулку Абхазькому в м.Дніпропетровську від 22.04.2004р. виготовленим і одержаним з порушенням закону, мотивуючи тим, що технічний паспорт від 22.04.2004р. виготовлявся на замовлення ОСОБА_4, яка не була власницею будинку.

Третя особа заперечувала проти поданого клопотання, і заявила, що не замовляла виготовлення технічного паспорту на житловий будинок за адресою м. Дніпропетровськ провулок Абхазький, 6 у 2004 році. Відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна у разі зміни власника до інвентаризаційних документів (технічного паспорту) вносяться поточні зміни. Твердження позивача спростовується даними технічного паспорту, де на титульному аркуші зазначено прізвище ОСОБА_6, як замовника документації, після якого зазначено прізвище ОСОБА_4, внесене після реєстрації за нею права власності на нерухоме майно. Так само, як і у технічному паспорті позивача виданому 30.12.1996р. зазначені два прізвища ОСОБА_7 та ОСОБА_1 Хоча договір дарування ОСОБА_7 квартири ОСОБА_1 від 24.01.1997 року. У разі самостійного замовлення, вноситься тільки одне прізвище. Технічний паспорт від 22.04.2004р. складено відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно та Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна.

За клопотанням третьої особи було вивчено матеріали справи № 2-2203/11 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання неправомірною відмову на приватизацію землі, провадження по якій відкрито 04.06. 2010р. Матеріали дослідженої справи підтверджують факт ознайомлення ОСОБА_1 у 2010 році з технічними паспортами на садибний (індивідуальний) жилий будинок №6 по провулку Абхазькому станом на дату проведення інвентаризації 02.04.1991, 02.08. 2002 та 22.04.2004 роки, з яких видно, розміри житлового будинку, оглядовий колодязь та що межі земельної ділянки (501м2) не змінювались, та ознайомлення з актом встановлення існуючих зовнішніх меж земельної ділянки в натурі від 26.05.2006р.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 3 КАС України позивач особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування , інших посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Статтею 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд, згідно зі статтею 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

До позову ОСОБА_1 не надала жодних доказів на підтвердження порушення Відповідачами і третьою особою саме її прав, свобод та інтересів (ст. 11, 16 ЦК України, п.8 ч.1 ст.3, ст. 71 КАС України).

Так, придбання будинку №6 по провулку Абхазькому у м.Дніпропетровську ОСОБА_4 у попереднього власника ОСОБА_6, реєстрація відповідачем1 за третьою особою прав на будинок №6 по провулку Абхазькому не зачіпало й не порушувало прав ОСОБА_1, оскільки остання не була співвласницею зазначеного будинку, земельні ділянки на яких розташовані будинок №4 і будинок №6 не пересікались і не пересікаються. Право власності ОСОБА_4 на будинок №6 по провулку Абхазькому у м.Дніпропетровську визнано рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02.06.2004р.

З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) жилий будинок №6 по провулку Абхазькому у м.Дніпропетровську від 22.04.2004р. вбачається, що його замовником був ОСОБА_6

Відповідно до розділу 2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001р. (у редакції чинній на час проведення інвентаризації) до об'єктів, що підлягають технічній інвентаризації, належать:

- житлові будинки квартирного типу різної поверховості;

- житлові будинки садибного типу, розташовані на окремих земельних ділянках;

- будинки і споруди громадського та виробничого призначення, інженерні мережі, елементи благоустрою тощо;

- господарські будівлі (сараї (хліви), гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції, сміттєзбірники тощо;

- господарські споруди (колодязі, вигрібні ями, огорожі, ворота, хвіртки, замощення тощо);

- садові та дачні будинки, гаражі (що не відносяться до господарських: багатоповерхові, підземні, одноповерхові-блокові).

У п. 3.2 наведеної Інструкції передбачено, що виявлені в установленому порядку самовільно збудовані будинки або прибудови до будинків, господарські будівлі (прибудови), підлягають технічній інвентаризації з уключенням їх у планові та інші матеріали. У разі самовільного будівництва на оригіналах інвентаризаційної справи, технічного паспорта і копіях планових та оцінювальних матеріалів, що їх видають власникам, на вільному від записів місці, з лицьового боку проставляють штампи встановленого зразка.

При виготовленні у 2002, 2004р.р. технічних паспортів на садибний (індивідуальний) жилий будинок №6 по провулку Абхазькому у м. Дніпропетровську відповідач1 проставив відповідні штампи зазначених зразків про наявне самовільне будівництво. Відповідно відповідач1 діяв згідно чинної на той час Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001р. (розділ 2, п. 3.2 Інструкції).

Пунктом 2.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002р. (у редакції станом на 2004р.), передбачено, що для реєстрації виникнення, існування, припинення прав власності на нерухоме майно та оформлення прав власності на нерухоме майно до БТІ разом із заявою про реєстрацію прав власності подаються правовстановлювальні документи (додаток 1). Пунктом 10 Додатку до пункту 2.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно таким правовстановлювальним документом визначено рішення судів, третейських судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна.

Право власності за ОСОБА_4 на будинок №6 по провулку Абхазькому відповідач1 зареєстрував 08.07.2004 р. на підставі рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02.06.2004р. Згідно ст. 124 Конституції України судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України, відповідно вищезазначене рішення суду є правовстановлюючим документом. Реєстрація права власності відбулась у відповідності до Наказу Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002р. Про затвердження Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 3.5. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно забороняється тлумачення прав реєстратором або самостійне внесення ним змін до відомостей про заявлені права власності.

Що ж до реєстраційного запису № 6541179 від 08.07.2004р. про реєстрацію права власності на будинок № 6 по провулку Абхазькому у м. Дніпропетровську за третьою особою, то його вчинено відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Чинне законодавство не покладало на органи БТІ реєстрацію прав на землю. При виготовлені оскаржуваних технічних паспортів 2002р. і 2004р. Відповідач 1 у цих паспортах відповідно до Методичних рекомендаціях з питань технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна відобразив дані про кількість самовільно зайнятої землі. Внесення таких даних у технічний паспорт не є тотожним приєднанню земельних ділянок одна до одної, а також не є підставою визнання права власності на земельну ділянку.

З матеріалів інвентаризаційної справи за адресою провулок Абхазький 4, копії з якої наданої відповідачем1, вбачається, що при проведенні державної реєстрації прав власності 21.04.1997р. на ? частину житлового будинку по провулку Абхазькому 4 за ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 24.01.1997 р. реєстр 103, в описі майна, що відчужується та переходить у власність ОСОБА_1 відсутній оглядовий колодязь, крім того, в матеріалах інвентаризаційної справи міститься акт конкретного користування від 15.08.1997р. (підписаний позивачкою) складений фахівцем КП «ДМБТІ» ДОР, в якому також відсутні відомості, що оглядовий колодязь належить ОСОБА_1

Згідно Положення про ОСОБА_5 Держкомзему у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, затвердженого Наказом Держкомзему України № 131 від 09.02.2010р., ОСОБА_5 організовує в установленому порядку виконання землевпорядних робіт і проведення державної інвентаризації земель. Також до компетенції ОСОБА_5 входить надання висновків про наявні обмеження у використанні земельних ділянок.

З наданих до матеріалів справи документів не вбачається, що позивач ОСОБА_1 є належним землекористувачем у розумінні чинного законодавства, оскільки не надала доказів права власності чи користування земельною ділянкою під будинком № 4 по провулку Абхазькому, яка межує із земельною ділянкою по провулку Абхазькому, № 6 у м. Дніпропетровську. Відповідач2 наполягає, що позивач не оформила права власності чи користування земельною ділянкою під будинком № 4 по провулку Абхазькому.

У листі Бабушкінської райради від 23.01.13р. зазначено про те, що користування ОСОБА_4 земельною ділянкою №6 по пров. Абхазькому здійснюється відповідно до чинного законодавства.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» віднесення земельної ділянки до земель вулиць, провулків здійснюється на підставі генерального плану населеного пункту, розробленого та затвердженого на сесії міської ради, на якому нанесені геодезично зафіксовані червоні лінії. Червоні лінії визначені в містобудівній документації щодо пунктів геодезичної мережі межі існуючих та запроектованих вулиць, доріг, які розділяють території забудови та території іншого призначення.

За даними повноважного органу - Головного архітектурно-планувального управління міської ради №10/13-157 від 16.05.11 за матеріалами містобудівного кадастру по пров. Абхазькому у районі буд. №№ 4 6 червоні лінії та лінії регулювання забудови не розроблені.

Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по провулку Абхазькому, 6, за замовленням третьої особи, було розроблено у 2010р. ТОВ фірма «Геора». Цим же підприємством, під час проведення кадастрової зйомки, було встановлено розмір земельної ділянки 0,0469 га.

За результатами перевірки технічної документації із землеустрою, щодо наявних обмежень на використання земельної ділянки по провулку Абхазькому, 6, відповідач2 надав висновок про наявні обмеження на використання земельної ділянки від 25.02.2011р. № 8Б.

У висновку відповідача2 зазначено, що державний земельний кадастр м.Дніпропетровська не містить відомості щодо визначення категорії земельної ділянки по пров. Абхазькому,6. За даними Державного земельного кадастру будь-яких обмежень на використання зазначеної земельної ділянки не зареєстровано.

Наведене свідчить про відсутність на спірній ділянці будь-якого проїзду спільного користування між будинками № 4, 6 та 8 по провулку Абхазькому у м. Дніпропетровську та законність дій відповідача2.

Відповідно до п. б ч.1 ст. 19 та ст. 38 Земельного кодексу України земельні ділянки, які передбачаються до передачі у приватну власність за основним цільовим призначенням відносяться до земель: «Землі житлової та громадської забудови».

Згідно ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земельної ділянки до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 18.05.2011р. №155/11 затверджені технічні матеріали, що підтверджують розміри земельної ділянки, розроблені землевпорядними організаціями, які отримали ліцензії на проведення землевпорядних робіт та передано гр. ОСОБА_4 безоплатно у власність земельну ділянку загальною площею 0,0496 га, розташовану за адресою м.Дніпропетровськ, провулок Абхазький, 6. Вищеозначену земельну ділянку віднесено за основним цільовим призначенням до категорії «Землі житлової та громадської забудови».

Відповідно до Порядку ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009р., та Порядку ведення Поземельної книги затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009р. Відповідачем 2 здійснено державну реєстрацію земельної ділянки і державну реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку по провулку Абхазький 6 у м. Дніпропетровськ запис № 04532 від 26.03.2012р.

Вимога про зобовязання відповідачів виготовити за свій рахунок нову документацію під садибою №6 по пров. Абхазькому в м. Дніпропетровську не відповідає чинному законодавству.

Відповідно до ч.1, ч. 3 ст.2 КАС України суд дійшов висновку про те, що відповідачами при вчиненні оскаржуваних дій та прийнятті рішень не порушено прав та обовязків позивача, тому у суду відсутні правові підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст.94 КАС України судовий збір, сплачений при подачі позову до суду, не відшкодовувати, оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.1, 2, 6-11, 18, 19, 23, 69, 71, 94, 158-162, 167 КАС України

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Судовий збір не відшкодовувати.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Т.В. Шевцова