Справа № 2а-203/10
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2011-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2011 р. Справа № 33708/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Ліщинського А.М. та Носа С.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Монастириському районі Тернопільської обл. на постанову Монастириського районного суду Тернопільської обл. від 27.08.2010р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Монастириському районі Тернопільської обл. про визнання дій протиправними та зобовязання провести перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А:

02.06.2010р. позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив визнати неправомірною відмову ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Монастириському районі Тернопільської обл. в перерахунку та виплаті призначеної йому пенсії з 01.01.2005р. по інвалідності у відповідності до ст.ст.49, 50, 53, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що становить прожитковий мінімум для непрацездатних, відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»; зобов'язати пенсійний орган провести перерахунок та виплату призначеної йому державної пенсії як інваліду ІІІ групи з 01.01.2005р. до 01.06.2010р. відповідно до ст.ст.49, 50, 53, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру шести мінімальних пенсій за віком - прожиткового мінімуму для непрацездатних, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком, відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»; стягнути з відповідача недоотриману ним пенсію з 01.01.2005р. по 01.06.2010р. в розмірі 145881 грн. 55 коп.; зобов'язати ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Монастириському районі Тернопільської обл. проводити нарахування та виплату призначеної йому державної пенсії як інваліду ІІІ групи, інвалідність повязана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, з 01.06.2010р. відповідно до ст.ст.49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з шести мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком, відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (а.с.1-8).

Постановою Монастириського районного суду Тернопільської обл. від 27.08.2010р. заявлений позов задоволено; визнано неправомірною відмову ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Монастириському районі Тернопільської обл. в перерахунку позивачу пенсії по інвалідності у відповідності до вимог ст.ст.50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобовязано пенсійний орган провести перерахунок пенсії позивача відповідно до вимог ст.ст.50, 54, ч.4 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.01.2005р. відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (а.с.36-37).

Не погодившись із постановою суду, її оскаржив відповідач ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Монастириському районі Тернопільської обл., який покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить у поданій апеляційній скарзі постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заявленого позову (а.с.38-40).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що положення ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» щодо мінімального розміру пенсії за віком не застосовуються при призначенні пенсії за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; також фінансування витрат, повязаних з реалізацією Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» здійснюється за рахунок державного бюджету, а не Пенсійного фонду України.

Окрім цього, відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначається КМ України; питання обчислення розміру пенсій по інвалідності учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, у відповідності до закону, регулюються постановами уряду.

Законодавцем не вносилися зміни до Законів України про Державний бюджет на відповідні роки, через що нарахування і виплата пенсії позивачу правомірно здійснювалися із врахуванням вимог, передбачених постановами КМ України.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, а відтак на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що проведення перерахунку пенсії позивача згідно постанов КМ України є безпідставним і звужує обсяг передбачених законом прав позивача; вихідним критерієм для розрахунку державної та додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Між тим, на думку колегії суддів, наведені висновки лише частково відповідають вимогам чинного законодавства, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, являється інвалідом ІІІ групи, що підтверджується копіями відповідних посвідчень (а.с.15-18).

Позивач отримує пенсію відповідно до ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по ІІІ групі інвалідності як учасник ліквідації аварії на ЧАЕС в 1987 році.

Статтею 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч.4 ст.54 цього Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у звязку з втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсії для інвалідів ІІІ групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими шести мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст.50 цього Закону особам, віднесеним до категорії 1, зокрема інвалідам ІІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до ст.53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком згідно до ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Будучи інвалідом ІІІ групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесеним до 1 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; позивач одержує пенсію по інвалідності на підставі ч.4 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, на підставі ст.50 цього Закону.

Розрахунок пенсії позивачу проведено відповідачем на підставі постанов КМ України № 01 від 03.01.2002р., № 530 від 28.05.2008р. та № 654 від 16.07.2008р.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою КМ України № 523 від 30.05.1997р. Ця Постанова є чинною і її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають положенням ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пунктом 2 постанови КМ України № 01 від 03.01.2002р. «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», а також постановами КМ України № 530 від 28.05.2008р. та № 654 від 16.07.2008р. всупереч положень ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» КМ України установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, при тому що ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, вирішуючи даний спір суд першої інстанції, враховуючи вимоги Законів України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», прийшов до обґрунтованого висновку, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч.1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

З урахуванням наведеного, позивач має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому шести мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду про те, що новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму; оскільки позивачеві слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитися, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Наведені висновки відповідають вимогам ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка передбачає, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Стаття 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів» встановлювала прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 01 січня по 31 березня 2008 року 471 грн., з 01 квітня по 30 червня 2008 року 481 грн., з 01 липня по 30 вересня 2008 року 482 грн., з 01 жовтня по 31 грудня 2008 року 498 грн.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» встановлений прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01 січня по 31 жовтня 2009 року 498 грн., з 01 листопада по 31 грудня 2009 року 573 грн.

Також відповідно до положень Законів України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» та «Про Державний бюджет України на 2010 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, складає з 01 січня по 31 березня 2010 року 695 грн., з 01 квітня по 30 червня 2010 року 706 грн.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів» до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» були внесені зміни та визначено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по ІІ групі інвалідності 140 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; особам, віднесеним до 1 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах: інвалідам ІІ групи 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008р. у справі 1-28/2008 було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) положення ст.67 розділу І, п.п.2-4, 6-8, 10-18, пп.7 п.19, п.п.20-22, 24-34, пп.1-6, 8-12 п.35, п.п.36-100 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» та п.3 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України»; останні втратили свою чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, яке також містить вказівку про преюдиціальне значення цього рішення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Отже, особи, які є учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії та інвалідами ІІІ групи внаслідок захворювання, повязаного з виконанням обовязків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, повинні були отримувати за період з 01.01.2008р. по 21.05.2008р. державну пенсію в розмірі 140 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а з 22.05.2008р. такі набули право на отримання державної пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, відповідач зобовязаний був виплатити позивачу державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Разом з цим, відповідач повинен враховувати пільги, якими користується позивач згідно вимог ч.4 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та ст.1 Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни».

При цьому колегія суддів зазначає про відсутність підстав для застосування наслідків, передбачених ст.100 КАС України (в редакції, яка діяла на час вирішення спору судом першої інстанції), оскільки згідно матеріалів справи представники відповідача під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідні клопотання не заявляли і до суду такі не скеровували.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з пенсійного органу спірних сум на користь позивача, оскільки саме відповідач зобов'язаний здійснювати обрахування та виплату недоплаченої державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, вказані дії до компетенції адміністративного суду не належать, тому суду необхідно було зобов'язати відповідача провести розрахунки, нарахування та виплату вказаних коштів за відповідні періоди.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобовязання відповідача в подальшому виплачувати державну і додаткову пенсію відповідно до вимог ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки згідно ст.104 КАС України необхідною умовою для звернення особи до суду є обовязкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів особи у сфері публічно-правових відносин. Також судовому захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушене в майбутньому.

Наведене не позбавляє права позивача на звернення до суду у випадку порушення його прав з боку відповідача, допущених в майбутньому.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині визнання відмови ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Монастириському районі Тернопільської обл. щодо перерахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_2 у відповідності до вимог ст.ст.49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», - протиправною; зобовязання відповідача провести перерахунок та виплатити позивачу суму пенсії у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст.ст.49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з одночасним її підвищенням в порядку ч.4 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» на 30 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та із включенням щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття інвалідам війни згідно Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни», за періоди з 01.01.2005р. до 31.12.2007р. включно, з 22.05.2008р. до 31.05.2010р. включно, із врахуванням проведених виплат за вказані періоди; в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

При цьому понесені судові витрати, повязані із розглядом справи, слід віднести за рахунок держави.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.3 ч.1 ст.198, п.4 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Монастириському районі Тернопільської обл. задоволити частково.

Постанову Монастириського районного суду Тернопільської обл. від 27.08.2010р. скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений позов ОСОБА_2 задоволити частково.

Визнати відмову ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Монастириському районі Тернопільської обл. щодо перерахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_2 у відповідності до вимог ст.ст.49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», - протиправною.

Зобовязати ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Монастириському районі Тернопільської обл. провести перерахунок та виплатити ОСОБА_2 суму пенсії у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст.ст.49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з одночасним її підвищенням в порядку ч.4 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» на 30 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та із включенням щомісячної цільової грошової допомоги на прожиття інвалідам війни згідно Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни», за періоди з 01.01.2005р. до 31.12.2007р. включно, з 22.05.2008р. до 31.05.2010р. включно, із врахуванням проведених виплат за вказані періоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Понесені судові витрати, повязані із розглядом справи, віднести за рахунок держави.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: А.М.Ліщинський

ОСОБА_3