Справа № 2а-67/10
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2011-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2011 р. Справа № 459/11/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Ліщинського А.М. та Носа С.П.,

при секретарі судового засідання Васильків А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Миколаївського районного суду Львівської обл. від 15.10.2010р. про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до Гонятичівської сільської ради Миколаївського району Львівської обл., третя особа ОСОБА_2, про визнання протиправним рішення органу місцевого самоврядування і спонукання до вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою судді Миколаївського районного суду Львівської обл. від 15.10.2010р. залишено в порядку ст.ст.99, 100 КАС України без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Гонятичівської сільської ради Миколаївського району Львівської обл., третя особа ОСОБА_2, про визнання протиправним рішення органу місцевого самоврядування і спонукання до вчинення певних дій (а.с.48).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив позивач ОСОБА_1, який у апеляційній скарзі просить судову ухвалу скасувати та передати справу на розгляд до іншого суду через недовіру Миколаївському районному суду Львівської обл., покликаючись на порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду (а.с.54-56).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що розгляд спору щодо частини спірної земельної ділянки триває тривалий час, справа неодноразово передавалася в інші суди та різним суддям.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує із змісту оскаржуваної ухвали, підставою для прийняття судом рішення про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду слугували відсутність відповідного клопотання про поновлення строку для оскарження рішення Гонятичівської сільської ради від 21.04.1997р. та непредставлення доказів на підтвердження поважності причин пропущення строку звернення до суду.

Між тим, з наведеними висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із розглядуваним позовом 12.01.2009р. (а.с.2-4), яким 13.01.2009р. відкрито провадження у справі (а.с.17) та 30.01.2009р. винесено ухвалу про передачу справи на розгляд Миколаївського районного суду Львівської обл. (а.с.20).

Після надходження справи до належного суду першої інстанції 15.10.2010р. суддею винесено ухвалу про повернення позовної заяви через пропуск шестимісячного строку звернення до суду (а.с.48).

На момент звернення позивача до суду та відкриття провадження в адміністративній справі діяли приписи ст.99 КАС України в редакції Закону України від 06.07.2005р., згідно якої для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.100 КАС України в редакції Закону України від 06.07.2005р. пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Отже, наведена редакція даних статей передбачала розгляд справи по суті позовних вимог та можливість відмови у задоволенні позову з підстав пропущення позивачем строку звернення до суду, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Таким чином, на час звернення позивача до суду із розглядуваним позовом розпочався перебіг річного строку звернення до суду; наступні зміни до процесуального закону (в тому числі щодо зміни характеру вказаного строку із матеріально-правового на процесуальний) не повинні змінювати тривалість вказаного строку.

За таких обставин покликання судді суду першої інстанції на норми КАС України в редакції Закону України від 07.07.2010р. та рішення про залишення позову без розгляду через пропуск строку звернення до суду є помилковими.

Оскільки провадження у адміністративній справі було відкрито 13.01.2009р., тобто, до внесення змін до КАС України, враховуючи, що внесені зміни до процесуального закону істотно звузили обсяг прав позивача, суд першої інстанції повинен був керуватися ст.100 КАС України, яка діяла на момент звернення позивача до суду.

Відповідно до ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на звернення до суду, на які позивач посилається як на поважні, суд має виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів і з того, чи мав позивач за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду.

Таким чином, розглядаючи вказаний спір, наведеним обставинам суд належної оцінки не дав, поверхнево підійшов до перевірки доводів позивача про поважність пропуску строку звернення до суду, через що необґрунтовано виніс ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Також у частині вимог апелянта про вирішення питання про передачу справи з одного суду до іншого колегія суддів виходить з того, що ст.199 КАС України не передбачено повноважень апеляційного суду під час розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції вирішувати наведені питання.

Наведені висновки відповідають розясненням, які містяться у постанові Пленуму ВАС України № 2 від 06.03.2008р. «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ».

Згідно п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, як винесена із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст.199, п.4 ч.1 ст.204, п.6 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 211, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Ухвалу судді Миколаївського районного суду Львівської обл. від 15.10.2010р. про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі № 2а-67/10/1313 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: А.М.Ліщинський

ОСОБА_3