Справа № 2а/1770/2818/2011
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2011-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/2818/2011

04 серпня 2011 року 16год. 45хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шарапи В.М. за участю секретаря судового засідання Патрикей Ю.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_4 особа-підприємець ОСОБА_5
до Державна податкова інспекція у Рівненському районі
про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 особа-підприємець ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Рівненському районі про визнання дій ДПІ у Рівненському районі протиправними щодо прийняття податкових повідомлень-рішень № /0 від 10.03.2011 року, № /0 від 10.03.2011 року та № /0 від 10.03.2011 року та про скасування даних податкових повідомлень-рішень.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, пояснили суду, що визначення податковим органом податку з доходів фізичних осіб у звязку з перевищенням підприємцем обсягу виручки в 500 тис. грн., який передбачений спрощеною системою оподаткування, є неправомірним, оскільки податкове зобовязання по даному податку за 2007 рік визначено ДПІ у Рівненському районі з пропуском строку давності, а саме в березні 2011 року, а строк давності закінчився в січні 2011 року. Крім того, визначаючи податкове зобовязання за 2008 рік, податковий орган зробив висновок про обовязок підприємця перейти на загальну систему оподаткування з січня 2008 року у звязку з перевищенням граничного розміру виручки за 4 квартал 2007 року. Однак, на думку позивача, такий висновок не ґрунтується на нормах чинного законодавства, оскільки неможливість перебування ФОП ОСОБА_5 на спрощеній системі обґрунтовується неналежними та недопустимими доказами (порушення вимог законодавства за 2007 рік, які встановлювались податковим органом з порушенням строків давності). Аналогічна позиція представника позивача і щодо визначення ДПІ у Рівненському районі податкових зобовязань підприємця з податку з доходів фізичних осіб за 2009 рік та 1-3 квартали 2010 року.

Щодо податкового повідомлення-рішення, яким визначено податкове зобовязання по податку на додану вартість, то позивач і його представник зазначили, що фізична особа-підприємець ОСОБА_5 перебував протягом періоду, що перевірявся на спрощеній системі оподаткування, тому і визначати зобовязання по ПДВ у ДПІ у Рівненському районі не було підстав. Нарахування штрафної санкції за порушення законодавства про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг позивач також вважає протиправним, оскільки є платником єдиного податку і не зобовязаний застосовувати реєстратор розрахункових операцій. Тому, фізична особа-підприємець ОСОБА_5 та його представник просять суд визнати дії ДПІ у Рівненському районі протиправними щодо прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень та скасувати дані податкові повідомлення-рішення.

Державна податкова інспекція у Рівненському районі проти позову заперечує, вважає його необґрунтованим, а податкові повідомлення-рішення правомірними. Представники органу державної податкової служби в судовому засіданні зазначили, що під час перевірки органом податкової служби був виявлений факт завищення обсягу виручки в межах одного року понад 500 тис.грн., внаслідок чого підприємець не мав право застосовувати спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, а тому повинен сплатити податок з доходів фізичних осіб з суми перевищення граничного розміру виручки за 2007 рік 5213,29 грн., а з 2008 рік був зобовязаний перейти на загальну систему оподаткування. Тому, доходи, отримані в наступних роках мають оподатковуватися податком з доходів фізичних осіб. З огляду на це, ДПІ у Рівненському районі визначила податкове зобовязання по податку з доходів фізичних осіб за 2007 рік в сумі 5213,29 грн., за 2008 рік в сумі 62142,72 грн., за 2009 рік в сумі 79340,93 грн., за 1-3 кв. 2010 року в сумі 23109,04 грн. Крім того, підприємець ОСОБА_5, на думку представника органу державної податкової служби, повинен був зареєструватися як платник податку на додану вартість, і як наслідок, не сплатив даний податок до бюджету в сумі 292610 грн., а саме за 2008 рік 110477 грн., за 2009 рік 141050 грн., за 1-3 кв. 2010 року 41083 грн. Крім того, представники органу державної податковї служби зазначили, що правомірно здійснили нарахування штрафної санкції в розмірі 1 грн. за порушення вимог законодавства про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, оскільки позивач здійснив продаж товару Приватному підприємству "Патар" у І кварталі 2010 року за готівкові кошти без застосування реєстратора розрахункових операцій та видачі відповідного документа. Тому, ДПІ у Рівненському районі просить суд в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, повно і всебічно зясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що в період з 24.01.2011 року по 04.02.2011 року та з 07.02.2011 року по 11.02.2011 року Державною податковою інспекцією у Рівненському районі була проведена документальна планова виїзна перевірка дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства субєкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_5 за період з 01.10.2007 року по 30.09.2010 року, за результатами якої складений акт від 18.02.2011 року № 113/11/1751/НОМЕР_1 (т. І а.с.27-53).

На підставі висновків акту перевірки ДПІ у Рівненському районі прийнято податкові повідомлення-рішення від 10 березня 2011 року:

- № /0, яким збільшено суму грошового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб на суму 169805,98 грн., в тому числі за основним платежем - на суму 169805,98 грн.;

- № /0, яким збільшено суму грошового зобовязання по податку на додану вартість на суму 371203,00 грн., в тому числі за основним платежем на суму 292610 грн., за штрафними санкціями на суму 78593 грн.;

- № /0, відповідно до якого застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в розмірі 1 грн.

В результаті адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень, скарги позивача ДПІ у м. Рівненському районі, ДПА у Рівненській області та ДПА України залишені без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін (т. І а.с.75-84).

В матеріалах перевірки підставою для визначення податкового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб стали висновки ДПІ у Рівненському районі про порушення позивачем пп.7.1 ст. 7, пп..9.12.1, пп..9.12.2 ст.9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», ст. 13, абз. б) п.1, п.4 ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», п.6 ст. 128 Господарського кодексу України, у звязку з чим донараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в сумі 169805,98 грн., та встановлено неналежне ведення обліку доходів та витрат. Зокрема, перевіркою зроблений висновок про перевищення позивачем граничного обсягу виручки за 2007 рік, передбаченого Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва», у звязку з чим позивачем не оподаткований податком з доходів фізичних осіб дохід, що перевищує граничний розмір виручки в 500 тис. грн. Крім того, відповідно до позиції органу державної податкової служби, фізична особа-підприємець ОСОБА_5 у звязку з перевищенням встановленого для застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності обсягу доходу у 2007 році зобовязана з 2008 року перейти на загальну систему оподаткування та сплачувати податок з доходів фізичних осіб, тому ДПІ у Рівненському районі здійснила нарахування несплаченого податку з доходів фізичних осіб за 2008, 2009 роки та 1-3 квартали 2010 року.

При цьому, суд прийшов до висновку про обґрунтованість висновку ДПІ у Рівненському районі щодо не оподаткування позивачем своїх доходів, отриманих за 2008-2009 року та 1-3 квартали 2010 року, за загальною системою оподаткування та неправомірність дій органу податкової служби в частині донарахування податку з доходів фізичних осіб за 2007 рік в розмірі 5213,29 грн.

Оподаткування доходів фізичних осіб, одержаних від здійснення підприємницької

діяльності за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності, провадиться відповідно до Указу Президента України від 03.07.98 р. N 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» (далі Указ № 727/98). Спрощена система оподаткування поширюється на фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Згідно Указу Президента України від 28 червня 1999 р. № 746/99 «Про внесення змін до Указу Президента України від 3 липня 1998 р. № 727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» фізична особа - платник єдиного податку сплачує єдиний податок у фіксованому розмірі, який встановлюється місцевими радами за місцем державної реєстрації цього платника залежно від виду діяльності в межах від 20 до 200 грн. на місяць і розмір єдиного податку не залежить від результатів підприємницької діяльності, тобто від розміру чистого доходу при умові, що обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) не перевищує 500 тис. грн. на календарний рік.

Відповідно до статті 1 Указу виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг). Тобто застосовується касовий метод обчислення виручки, при якому враховуються всі надходження коштів, отримані на розрахунковий рахунок або (та) в касу.

Сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності - платником єдиного податку на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операції з продажу комісійного товару, вважається виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), і згідно положення Указу, не повинна перевищувати протягом календарного року 500 тис. грн.

Згідно зі статтею 5 Указу в разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Відповідно до поданого позивачем звіту субєкта підприємницької діяльності-платника єдиного податку обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) за 1-4 кв. 2007 року становить 476156,47 грн. (т. І а.с.57). Однак, судом встановлено, що згідно з виписками банку про рух коштів на розрахунковому рахунку фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 його виручка від реалізації товарів (робіт, послуг) за 1-4 квартали 2007 року становить 546340,38 грн.(т. І а.с.98-105), тобто перевищує граничний розмір виручки, встановлений Указом Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва». За наведених обставин, позивач з наступного звітного періоду кварталу, а саме з 1 січня 2008 року, втратив право перебувати на спрощеній системі оподаткування і повинен був перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності.

Порядок оподаткування доходів громадян, одержаних протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інших доходів громадян, які не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету, на момент виникнення спірних правовідносин був встановлений розділом ІV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» № 13-92 від 26.12.1992 року. Відповідно до ст. 13 вказаного Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами згідно з Інструкцією про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, затвердженою наказом ГДПІ від 21.04.1993 року № 12. Пунктом 7.1 ст. 7 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» встановлено, що ставка податку з доходів фізичних осіб підприємців становить 15 відсотків від об'єкта оподаткування.

Оскільки фізичною особою підприємцем ОСОБА_5 не було дотримано вимог Указу Президенту України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» в частині не перевищення граничного розміру виручки 500 000,00 грн. за 4 квартал 2007 року, та не було документально підтверджено витрати, які безпосередньо повязані з одержанням доходу у 2008 році, який відповідно до наданих суду виписок банку про рух коштів на розрахунковому рахунку позивача, становить 552379,70 грн. (т. І а.с.106-121), то сукупний чистий дохід позивача в 2008 році складає 552379,70 (552379,70 х 25%) = 414284,78 грн. Таким чином, податок з доходів фізичних осіб 2008 рік для фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 становить 414284,78 грн. х 15% = 62142,72 грн.

Дохід, отриманий фізичною особою-підприємцем у 2009 року склав 705252,67 грн., що підтверджено виписками банку про рух коштів на розрахунковому рахунку (т. І а.с.122-138). Даний дохід оподатковується податком з доходів фізичних осіб, тому визначене органом податкової служби податкове зобовязання по податку з доходів фізичних осіб за 2009 рік в сумі 79340,93 грн. ((705252,67 грн. (705252,67 грн. х 25%)) х 15%) правомірне та обґрунтоване. Аналогічно отримані підприємцем доходи у 1-3 кварталах 2010 року в сумі 205413,71 грн., розмір яких підтверджений виписками банку про рух коштів на рахунку, відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, листом ДПІ у м. Рівне № 8778/23-326 від 12.03.2011 року (т. І а.с.73-74, 139-152, 155), підлягають оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб. За наведених обставин, органом податкової служби визначено податкове зобовязання позивачу по податку з доходів фізичних осіб за 1-3 квартали 2010 року в сумі 23109,04 грн. відповідно до вимог законодавства.

Тому дії ДПІ у Рівненському районі щодо визначення грошового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб за 2008-2009 роки та 1-3 квартали 2010 року в розмірі 164592,69 грн. не суперечать нормам законодавства, а податкове повідомлення-рішення в цій частині обґрунтоване та правомірне.

Щодо оподаткування ДПІ у Рівненському районі доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 у 4 кварталі 2007 року, які перевищують гранично допустимий розмір, передбачений Указом Президента України від 03.07.98 р. № 727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва», із застосуванням правил загальної системи оподаткування, то слід зазначити наступне.

Спеціальним законодавством, зокрема, Указом Президента України від 03.07.98 р. № 727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» запроваджено спеціальний режим оподаткування, обліку та звітності, спрямований на підтримку суб'єктів малого підприємництва. За змістом статті 1 зазначеного Указу єдиний податок сплачується виключно з доходів, одержаних фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності з додержанням вимог Указу, зокрема, якщо виручка платника єдиного податку за рік не перевищує 500 тис. грн. Згідно зі статтею 5 Указу в разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

У той же час зазначений Указ не містить положень, які б регулювали питання оподаткування сум, що перевищують граничний обсяг виручки, встановлений законодавцем.

За таких обставин оподаткування доходів, отриманих платником єдиного податку з порушенням умов перебування на спрощеній системі оподаткування, повинно здійснюватися із застосуванням правил загальної системи оподаткування, врегульованих, зокрема, Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб" з урахуванням загальних принципів оподаткування, закріплених Конституцією України та Законом України від 25 червня 1991 року N 1251-XII "Про систему оподаткування" (чинним на час виникнення спірних відносин), якими встановлювалися засади податкових відносин в Україні.

Згідно приписів п. 22.10 ст. 22 Прикінцевих положень Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", до набрання чинності спеціальним законом з питань оподаткування фізичних осіб - суб'єктів підприємницької дальності, діє розділ IV Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян", який застосовується з урахуванням положень п. 9.12 ст. 9 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Відповідно до пп. 9.12.1, пп. 9.12.2 п. 9.12 ст. 9 вказаного Закону оподаткування доходів, отриманих фізичною особою від продажу нею товарів (надання послуг, виконання робіт) у межах її підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також фізичною особою, яка сплачує ринковий збір, здійснюється за правилами, встановленими спеціальним законодавством з цих питань, з урахуванням норм цього пункту; якщо фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності або фізична особа, яка сплачує ринковий збір, отримує інші доходи, ніж визначені у підпункті 9.12.1 цього пункту, то такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Законом для платників податку, що не є такими суб'єктами підприємницької діяльності.

За наведених обставин, щодо доходів фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, отриманих у 4 кварталі 2007 року, які перевищують граничні обсяги виручки від здійснення підприємницької діяльності, встановлені Указом № 727, в розмірі 70183,91 грн., слід застосовувати приписи Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", тобто оподатковувати даний дохід податком з доходів фізичних осіб.

Однак, при цьому слід зазначити, що відповідно до п. 102.1. ст. 102 Податкового кодексу України (чинного на момент проведення перевірки та прийняття податкового повідомлення-рішення) контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Звіт суб'єкта малого підприємництва-фізичної особи-платника єдиного податку відповідно до Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України від 29 жовтня 1999 року № 599 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 р. за № 752/4045) подається протягом п'яти днів після закінчення звітного періоду (кварталу). Оскільки звіт суб'єкта малого підприємництва-фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 за четвертий квартал 2007 року був поданий ним 9 січня 2008 року, то саме з цієї дати починається відлік 1095-денного строку визначення органом податкової служби суми грошового зобов'язання. ДПІ у Рівненському районі податкове повідомлення-рішення № /0, відповідно до якого ввизначено грошове зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в тому числі і за 4 квартал 2007 року в сумі 5213,29 грн., прийнято 10 березня 2011 року, тобто з пропуском строку давності.

Тому, дії ДПІ у Рівненському районі підлягають визнанню протиправними щодо прийняття податкового повідомлення-рішення від 10 березня 2011 року № /0 в частині збільшення суми грошового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 5213,29 грн., а податкове повідомлення-рішення в цій частині скасуванню.

Стосовно дій органу державної податкової служби щодо прийняття податкового повідомлення-рішення від 10.03.2011 року № /0 про збільшення грошового зобовязання по податку на додану вартість в сумі 371203 грн., в тому числі за основним платежем 292610 грн., за штрафними санкціями в сумі 78593 грн., то суд прийшов до висновку про законність прийняття такого повідомлення-рішення та його обґрунтованість.

Висновки ДПІ у Рівненському районі, на підставі яких визначено грошове зобовязання по ПДВ, ґрунтуються на твердженні органу державної податкової служби про обовязок фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 зареєструватися платником податку на додану вартість з 21.01.2008 року та задекларувати суми податкових зобовязань по даному податку за 2008-2009 року та 1-3 квартали 2010 року.

Відповідно до абз. «б» п.2.1 ст.2 Закону України «Про податок на додану вартість» платником податку є будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник цього податку.

Згідно з пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Закону «Про податок на додану вартість» особа, у якої загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню відповідно до Закону, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 грн. (без урахування ПДВ).

Однак, спрощена система оподаткування, обліку та звітності регулюється Указом Президента України від 03.07.98 р. № 727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва», згідно з яким субєкти малого підприємництва-фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів від здійснення підприємницької діяльності за єдиним податком шляхом отримання Свідоцтва про сплату єдиного податку при обовязковому додержанні відповідних умов, зазначених у ст. 1 Указу, зокрема: обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за календарний рік не перевищує 500 тис. грн. Відповідно до ст.6 Указу фізичні особи-платники єдиного податку звільняються від сплати податку на додану вартість. Таким чином, у разі перевищення фізичною особою-платником єдиного податку обсягів операцій з поставки товарів (послуг) межі 500 тис. грн., вона зобовязана зареєструватися платником податку на додану вартість та сплачувати податок на додану вартість.

Згідно пп.3.1.1. п.3.1 ст.3 Закону України «Про податок на додану вартість», об'єктом оподаткування податком на додану вартість є поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України, в тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору) для погашення заборгованості заставодавця, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу у користування лізингоотримувачу (орендарю).

Відповідно до п. 4.1. ст.4 Закону України «Про податок на додану вартість» - база оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг)). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу в зв'язку з компенсацією вартості товарів (послуг).

Згідно пп.7.3.1. п.7.3 ст.7 Закону «Про податок на додану вартість» датою виникнення податкових зобов'язань з продажу товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають продажу, а у разі продажу товарів (робіт, послуг) за готівкові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку.

Відповідно до п.9.3 ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість» - особи, які підпадають під визначення пункту 2.3 статті 2 цього Закону, зобов'язані зареєструватися як платник податку у податковому органі за їх місцезнаходженням (місцем проживання).

Відповідно до абз.2 п.9.4. ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість», якщо обсязі оподатковуваних операцій особи протягом звітного податкового періоду перевищує суму визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, не більше ніж у два рази, така особа зобов'язана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію протягом двадцяти календарних днів, наступних за таким звітним податковим періодом. Особа, що не надсилає таку заяву у таких випадках та у такі строки, несе відповідальність з ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Судом встановлено, що отримані позивачем за 2007 рік доходи від реалізації товарів (робіт, послуг) становили 546340,38 грн., що перевищили граничний розмір виручки, встановлений Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва», і це в свою чергу зобовязувало його зареєструватися платником податку на додану вартість і подавати податкові декларації з податку на додану вартість за період з січня 2008 року по вересень 2010 року. У звязку з недотриманням фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 вимог законодавства, органом податкової служби правомірно встановлено заниження податкових зобовязань з ПДВ на суму 292610 грн. За таких обставин належними та допустимими доказами доведено, що дії ДПІ у Рівненському районі щодо прийняття податкового повідомлення-рішення від 10.03.2011 року № /0 правомірні та обґрунтовані, а саме податкове повідомлення-рішення прийняте відповідно до встановлених та чинних на момент виникнення спірних правовідносин норм законодавства.

Стосовно доводів позивача в обґрунтування позовних вимог щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 10.03.2011 року № /0 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1 грн., то вони є безпідставними та спростовуються дослідженими судом доказами.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР від 06.07.1995 року (в редакції, чинній на момент здійснення позивачем господарських операцій) реєстратори розрахункових операцій застосовуються фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності або юридичними особами (їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами) (далі - суб'єкти підприємницької діяльності), які здійснюють операції з розрахунків в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також уповноваженими банками та суб'єктами підприємницької діяльності, які виконують операції купівлі-продажу іноземної валюти.

Відповідно до п.п.1,2 ст. 3 даного Закону суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції;

Судом встановлено, що Приватним підприємством «Патар» виплачено позивачу в 1 кварталі 2010 року дохід в сумі 3120 грн., який не надходив на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_5, Тобто, позивач в період, коли повинен був перебувати на загальній системі оподаткування, здійснив розрахункові операції при продажі товарів (робіт, послуг) ПП «Патар» на загальну суму 3120 грн. без проведення таких операцій через зареєстрований, опломбований та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій та не видав розрахунковий документ встановленої форми при здійсненні даної розрахункової операції, що є порушенням вказаних норм. Тому, застосування ДПІ у Рівненському районі штрафної санкції до позивача в розмірі 1 грн. відповідно до вимог п.1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (у редакції Закону України від 02.12.2010 р. N 2756-VI) правомірне.

Тому суд прийшов до висновку про те, що дії Державної податкової інспекції у Рівненському районі щодо прийняття податкового повідомлення-рішення від 10 березня 2011 року № /0 в частині збільшення суми грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності в сумі 5213,29 грн. протиправні, а податкове повідомлення-рішення в цій частині підлягає скасуванню. Щодо решти позовних вимог, то судом встановлено, що податкове повідомлення-рішення від 10 березня 2011 року № /0 в частині збільшення суми грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності в сумі 164592,69 грн. та податкові повідомлення-рішення від 10.03.2011 року № /0 та №/0 прийняті уповноваженим органом у звязку з встановленими порушеннями позивачем законодавства і суд не вбачає підстави для їх скасування.

Судові витрати відповідно до вимог ч. 3 ст. 94 КАС України суд присуджує на користь позивача з Державного бюджету України пропорційно задоволених вимог в сумі 0,57 грн.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Державної податкової інспекції у Рівненському районі щодо прийняття податкового повідомлення-рішення від 10 березня 2011 року № /0 в частині збільшення суми грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності в сумі 5213,29 грн. протиправними.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Рівненському районі від 10 березня 2011 року № /0 в частині збільшення суми грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності в сумі 5213,29 грн.

В задоволенні решти позовних вимог фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 відмовити.

Присудити на користь позивача ОСОБА_4 особа-підприємець ОСОБА_5 із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 0,57 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Шарапа В.М.