Справа № 816/2654/15
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2015-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року 10:00м. ПолтаваСправа № 816/2654/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю: секретаря судового засідання - Петренко О.В.,

представника позивача - Немченка В.М.,

представника відповідача - Тернової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Центр виконання судових рішень" до Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Міністерства юстиції України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

09 липня 2015 року Приватне підприємство "Центр виконання судових рішень" (надалі по тексту - позивач, ПП "Центр виконання судових рішень") звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Міністерства юстиції України (надалі по тексту - відповідач, ГТУЮ у Полтавській області) про визнання дій при розгляді запитів від 18 червня 2015 року № 33 в частині надання неповної інформації та по запиту від 18 червня 2015 року № 34 в частині відмови у наданні запитуваної публічної інформації - неправомірними та зобов'язання вчинити дії, а саме - надати на вказані запити належні відповіді в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації".

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 18 червня 2015 року направлено запити № 33 та № 34 розпоряднику інформації - Головному територіальному управлінню юстиції у Полтавській області Міністерства юстиції України з проханням надати публічну інформацію, яка становить суспільний інтерес на підставі та у порядку, встановленому Законом України "Про доступ до публічної інформації". Однак, у відповідь на запити отримано листи-відповіді від 25 червня 2015 року №20-03/03/15281 та № 19-03/03/15283, якими не надано належної публічної інформації у повному обсязі. Зазначає, що відповідач своїми діями у наданні не в повному обсязі запитуваної інформації, порушив його права, реалізація яких визначається ст. ст. 1-7, 19, 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації", а також ст. 34 Конституції України.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі. У письмових запереченнях посилався на надання запитуваної публічної інформації у повному обсязі, при цьому зауважив, що підтвердження наданої позивачеві відповіді наявне у загальному доступі на офіційному сайті відповідача в мережі Інтернет. Виходячи з викладеного, відповідач діяв в межах та на підставі норм діючого законодавства.

Суд, заслухавши представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 18 червня 2015 року ПП "Центр виконання судових рішень" направило на адресу ГТУЮ у Полтавській області запити № 33 та № 34 на інформацію в порядку виконання вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації" (а. с. 19, 21).

У запиті № 33 позивач просив відповідача, як розпорядника інформації повідомити наступне:

- яка кількість транспортних засобів закріплена за відділами ДВС Полтавської області, та зазначити за якими відділами;

- яка кількість транспортних засобів фактично використовується відділами ДВС Полтавської області для проведення виконавчих дій із конкретизацією та якими відділами;

- кількість паливно-мастильних матеріалів, які виділялись для потреб відділів ДВС Полтавської області у 2015 році та яким відділами ДВС у якому розмірі;

- кількість транспортних засобів, які обліковуються та на які цілі використовуються Головним територіальним управлінням юстиції у Полтавській області.

У запиті № 34 позивач просив відповідача, як розпорядника інформації повідомити наступну інформацію:

- чи проводились у 2015 році Міністерством юстиції України фінансування діяльності органів ДВС у Полтавській області, у якому розмірі, яка сума була виділена і на які потреби органів ДВС Полтавської області;

- чи проводилась у ІІ півріччі 2014 році - 2015 році процедура закупівлі за державні кошти товарів, робіт та послуг для потреб органів ДВС у Полтавській області (якщо проводилась, то зазначити які процедури проводились, які товари, послуги та роботи закуповувались, на які суми, результати застосування процедур. У разі не проведення процедури закупівель - зазначити причини);

- надати копії документів, які підтверджують надані інформацію (копію кошторису, планів тощо).

На запит № 33 відповідачем надано відповідь від 25 червня 2015 року № 20-03/03/15281, у якій позивачу повідомлено наступне:

На балансі ГТУЮ у Полтавській області перебуває 35 одиниць службового автомобільного транспорту, з яких 31 одиниця закріплена за територіальними відділами ДВС.

Станом на 01 червня 2015 року для виконання рішень судів використовуються транспортні засоби у 13 територіальних відділах ДВС, а саме: ВДВС Гребінківського РУЮ; ВДВС Зіньківського РУЮ; ВДВС Кобеляцького РУЮ; Київський ВДВС Полтавського МУЮ; ВДВС Кременчуцького РУЮ; ВДВС Лубенського РУЮ; ВДВС Машівського РУЮ; ВДВС Миргородського РУЮ; ВДВС Новосанжарського РУЮ; ВДВС Полтавського РУЮ; ВДВС Решетилівського РУЮ; ВДВС Семенівського РУЮ; ВДВС Хорольського РУЮ.

За період з січня по травень 2015 року для потреб вищевказаних відділів ДВС виділено бензину в кількості 2450 л та використано 3052 л. Крім того, для здійснення виїздів за місцем проживання боржників для встановлення їх майнового стану кошторисом на 2015 рік передбачено видатки на відрядження на суму 14,3 тис. грн, які повністю використано. Для забезпечення діяльності ГТУЮ у Полтавські області використовуються два службових автомобіля, один з яких для проведення комплексних та цільових перевірок територіальних органів юстиції Полтавської області (а.с. 20).

На запит № 34 відповідачем надано відповідь від 25 червня 2015 року № 19-03/03/15283, у якій позивачу повідомлено наступне:

Кошторисом на 2015 рік по спеціальному фонду (виконавчий збір) затверджено асигнувань в сумі 2650 тис. грн, надійшло коштів за період з січня по травень 2015 року в сумі 927,5 тис. грн та використано - 630,1 тис. грн, з них:

- на виплату винагороди державним виконавцям - 169,0 тис. грн;

- погашення кредиторської заборгованості минулого періоду (бензин) - 57,1 тис. грн;

- оплату послуг з утримання орендованих приміщень (прибирання, вивіз сміття, оренда майна), техобслуговування системи газопостачання, телекомунікаційні послуги, тощо - 66,5 тис. грн;

- оплату відрядних - 14,3 тис. грн;

- оплату за комунальні послуги та енергоносії - 317,7 тис. грн;

- оплату судового збору - 5,5 тис. грн.

Відповідно до річного плану закупівель Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на 2015 рік у II півріччі 2014 року здійснено закупівлі послуг щодо передавання даних і повідомлень (переговорна процедура закупівлі) на загальну суму 350 тис. грн та з постачання електроенергії (переговорна процедура закупівлі) на 900 тис. грн. В лютому поточного року - на видання періодичні (відкриті торги) на загальну суму 405,9 тис. грн.

На даний час управлінням юстиції проводиться процедура закупівлі послуг з придбання марок поштових (переговорна процедура закупівлі) на загальну суму 702 тис. грн, паперу (відкриті торги) - 696 тис. грн, рідинного палива (відкриті торги) - 299 тис. грн та послуг з технічного обслуговування, ремонтування комп'ютерів і периферійного устаткування (відкриті торги) - 720 тис. грн

Крім того, повідомлено, що на сайті ГТУЮ розміщено кошторис та помісячний план асигнувань на 2015 рік в розділі "Фінансові ресурси" та річний план закупівель на 2015 рік - в розділі "Державні закупівлі" (а.с. 22-23).

Вважаючи дії ГТУЮ у Полтавській області при розгляді запитів від 18 червня 2015 року № 33 в частині надання неповної інформації та по запиту від 18 червня 2015 року № 34 в частині відмови у наданні запитуваної публічної інформації - неправомірними та вважаючи за необхідне зобов'язати надати на указані запити належні відповіді в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації", позивач звернувся до суду.

Адміністративні суди у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень перевіряють чи прийняті (вчинені) вони у відповідності до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи оцінку позовним вимогам позивача, суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Згідно приписів статі 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен має право на свободу вираження поглядiв. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядiв, одержувати i передавати iнформацiю та ідеї без втручання органів державної влади i незалежно вiд кордонiв. Здiйснення цих свобод, оскiльки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановленi законом в iнтересах національної безпеки, територiальної цiлiсностi або громадської безпеки, для охорони порядку або запобiгання злочинам, для охорони здоров'я або моралi, для захисту репутацiї або прав iнших осіб, для запобiгання розголошенню конфіденційної інформації або для пiдтримання авторитету i безсторонності суду i є необхiдними в демократичному суспiльствi.

Згідно положень статті 1 та частини другої статті 4 Закону України від 02 жовтня 1992 року № 2657-XII "Про інформацію" (надалі Закон № 2657-XII) об'єктом інформаційних відносин є інформація, тобто будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Статтею 5 Закону № 2657-XII передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 6 Закону України "Про інформацію" передбачено, що право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

У відповідності до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про інформацію" ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості розпорядників публічної інформації і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Статтею 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Положеннями статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: 1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Судом встановлено, що запити позивача відповідають вимогам статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації". Відповідачем у відповідях на запити, зауважень до вказаних запитів зазначено не було.

Відповідно до положень ст. 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у ст. 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Згідно статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

До розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють: інформацією про стан довкілля; інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров'ю та безпеці громадян; іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією). На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

Частина 3 статті 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначає, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно положень статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно положень статті 22 вищезазначеного Закону розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено:1) прізвище, ім'я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовий формі.

У відповідності до вимог статті 7 Закону України "Про виконавче провадження" учасниками виконавчого провадження є державний виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання.

Керуючись статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання.

Таким чином, розпорядник інформації зобов'язаний надати запитувачу інформації письмову відповідь на запит про інформацію у строк, встановлений статтею 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації", яка може містити запитувану інформацію, відмову в задоволенні інформаційного запиту або повідомлення про направлення інформаційного запиту належному розпоряднику.

Таким чином, згідно статті 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації" рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов'язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивачем оскаржено ненадання відповідей на інформаційні запити від 18 червня 2015 року № 33 та № 34 до ГТУЮ, на які не отримано відповіді в повному обсязі.

Так, у запиті № 33 позивач просив повідомити:

- яка кількість транспортних засобів закріплена за відділами ДВС Полтавської області, та зазначити за якими відділами;

- яка кількість транспортних засобів фактично використовується відділами ДВС Полтавської області для проведення виконавчих дій із конкретизацією та якими відділами;

- кількість паливно-мастильних матеріалів, які виділялись для потреб відділів ДВС Полтавської області у 2015 році та яким відділами ДВС у якому розмірі;

- кількість транспортних засобів, які обліковуються та на які цілі використовуються Головним територіальним управлінням юстиції у Полтавській області.

У відповіді від 25 червня 2015 року № 20-03/03/15281 не надано відповіді стосовно кількості фактично використовуваних транспортних засобів для проведення виконавчих дій із конкретизацією та якими відділами, відомості щодо кількості паливно-мастильних матеріалів із конкретизацією стосовно того яким відділами ДВС у якому розмірі останні виділяються, а також кількісних відомостей транспортних засобів які обліковуються та на які цілі використовуються Головним територіальним управлінням юстиції у Полтавській області.

Також, у запиті № 34 позивач просив повідомити наступну інформацію:

- чи проводились у 2015 році Міністерством юстиції України фінансування діяльності органів ДВС у Полтавській області, у якому розмірі, яка сума була виділена і на які потреби органів ДВС Полтавської області;

- чи проводилась у ІІ півріччі 2014 році - 2015 році процедура закупівлі за державні кошти товарів, робіт та послуг для потреб органів ДВС у Полтавській області (якщо проводилась, то зазначити які процедури проводились, які товари, послуги та роботи закуповувались, на які суми, результати застосування процедур. У разі не проведення процедури закупівель - зазначити причини);

- надати копії документів, які підтверджують надані інформацію (копію кошторису, планів тощо).

У відповіді від 25 червня 2015 року № 19-03/03/15283 не надано відповіді стосовно проведення саме Міністерством юстиції України фінансування діяльності органів ДВС у Полтавській області, у якому розмірі, яка сума була виділена і на які потреби органів ДВС Полтавської області, відомості щодо результатів проведених процедур закупівель у ІІ півріччі 2014 році - 2015 році за державні кошти товарів, робіт та послуг для потреб органів ДВС у Полтавській області.

При цьому, повідомлено, що на сайті ГТУЮ розміщено кошторис та помісячний план асигнувань на 2015 рік в розділі "Фінансові ресурси" та річний план закупівель на 2015 рік - в розділі "Державні закупівлі" (а.с. 22-23).

Відсилання до загальнодоступних Інтернет-ресурсів замість надання відповідей та документів на їх підтвердження судом розцінюється як неналежне надання відповіді на перелічені запити.

Викладене вище свідчить про допущення відповідачем протиправної бездіяльності в цьому випадку та наявність підстав для зобов'язання розглянути запит в порядку, визначеному законодавством.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 94, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства "Центр виконання судових рішень" до Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Міністерства юстиції України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного територіального управлянні юстиції у Полтавській області Міністерства юстиції України, що виявились у ненаданні повної інформації на запити Приватного підприємства "Центр виконання судових рішень" від 18 червня 2015 року № 34 та 18 червня 2015 року № 33.

Зобов'язати Головне територіальне управління юстиції у Полтавській області Міністерства юстиції України повторно розглянути запити позивача від 18 червня 2015 року № 34 та 18 червня 2015 року № 33 на отримання публічної інформації, відповідно до вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації" та надати відповідь у повному обсязі.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства "Центр виконання судових рішень" () витрати по сплаті судового збору у розмірі 73,08 грн (сімдесят три гривні 08 коп.).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови виготовлено 25 серпня 2015 року.

Суддя І.Г. Ясиновський