Справа № 2а-1597/08/1370
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2011-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2011 р. Справа № 14348/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Ліщинського А.М. та Носа С.П.,

при секретарі судового засідання Романишин О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Приватного підприємства «Компанія «АлМакс» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07.02.2009р. у адміністративній справі за позовом Приватного підприємства «Компанія «АлМакс» до Львівської митниці та Головного управління Державного казначейства України у Львівській обл., з участю прокуратури Львівської обл., про визнання дій та рішень митного органу протиправними, зарахування зайво сплачених коштів в рахунок майбутніх платежів, -

В С Т А Н О В И Л А:

12.08.2008р. позивач ОСОБА_1 підприємство /ПП/ «Компанія «АлМакс» звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, із врахуванням поданих під час розгляду справи уточнень позовних вимог, просив визнати протиправними дії Львівської митниці щодо самостійного визначення митної вартості та визнати нечинною довідку про визначення митної вартості № 18/28-30 від 05.05.2008р., а також зобовязати Львівську митницю зарахувати в рахунок його майбутніх платежів суму зайво сплачених коштів в розмірі 12714 грн. 06 коп. (а.с.2-4, 92).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 07.02.2009р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.101-104).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржив позивач ПП «Компанія «АлМакс», який покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким заявлені позовні вимоги задоволити (а.с.107-109).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на безпідставних твердженнях про ненадання митному органу декларантом митним брокером документів, нібито необхідних для визначення митної вартості ввезених товарів, при цьому суд не надав оцінки аргументам позивача про порушення митницею вимог ст.273 Митного кодексу /МК/ України; в оскаржуваній довідці про визначення митної вартості відсутня конкретна інформація щодо змісту цінової бази ДМСУ, що позбавляє цю довідку будь-якої доказової сили; також митним органом не висвітлено застосованого ним порядку визначення митної вартості, зокрема, чому остання була збільшена в 2 рази.

Також судом першої інстанції перекручені покази митного брокера, не враховано тої обставини, що у графі «Для відміток митного органу» декларації не міститься жодного переліку документів, які вимагалися митним органом, безпідставно враховані розбіжності щодо базисних умов поставки, визначених правилами Інкотермс 2000, що не могло бути підставою для завищення митної вартості товарів.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представників позивача на підтримання поданої скарги, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно з приписами ст.265 МК України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу. Такий контроль може здійснюватися в установленому порядку із застосуванням різних форм, у тому числі відповідно до ст.ст.60 і 69 цього Кодексу після закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів. Порядок контролю правильності визначення митної вартості товарів після закінчення операції митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів та донарахування обов'язкових платежів визначається КМ України. Митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості.

Як слідує з матеріалів справи, 18.04.2008р. позивачем ввезено на митну територію України і представлено для митного оформлення товар меблева форнітура (волокно 3122 кв.м. по ціні 0,88 доларів США за одиницю, всього на 2747,36 доларів США; волокно обивочне 9888 кв.м. по ціні 0,96 доларів США за одиницю, всього на 9492,64 долари США).

Наведений товар придбаний позивачем у фірми «F.H. Termo «Moskala», Jerzy Moskala, Jacek Moskala Spolka Jawna», назва якої після перереєстрації звучить як «PTM Spolska z organiczona odpowiedzialnoscia» (ОСОБА_2), згідно контракту № 24/04/04 від 24.04.2004р.; фактурна вартість придбаного товару склала 12240 доларів США; базис поставки згідно виставленого інвойсу EXW Izdebnik (а.с.5-7).

Для проведення усіх митних процедур позивачем надано митному органу вантажну митну декларацію /ВМД/ № 209030007/2008/005727 від 18.04.2008р., накладну СМР № 819329 від 08.04.2008р., рахунок-фактуру (інвойс) (S)FSE-1/08/IZD від 08.04.2008 р., контракт № 24/04/04 від 24.04.2004р., доповнення до нього № 5 від 04.09.2006р., внутрішній договір № 89-185 від 05.04.2005р., сертифікат про походження товару № РL/МF/АВ 0046372 від 14.04.2008р. (а.с.11-13).

На підставі вказаних документів митним органом була складна довідка Відділу контролю митної вартості та номенклатури № 18/28-30 від 05.05.2008р. про визначення митної вартості товарів (здійснення митної оцінки), якою митну вартість ввезених товарів визначено в розмірі 19987,97 доларів США (а.с.14).

У подальшому позивачем було надано митному органу ВМД № 209000007/8/001991 від 05.06.2008р. (форма МД-2), при цьому митна вартість товару визначена декларантом з урахуванням довідки Відділу контролю митної вартості та номенклатури № 18/28-30 від 05.05.2008р. в розмірі 19987,97 доларів США (а.с.15-21).

Відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що у звязку з неподанням позивачем необхідних документів для перевірки задекларованої вартості ввезених товарів митним органом правомірно була визначена митна вартість останніх, при цьому зазначений відповідач обґрунтовано при визначенні митної вартості застосував резервний метод, який передбачений ст.273 МК України.

Колегія суддів вважає, що наведені висновки суду ґрунтуються на фактичних обставинах справи, і відповідають вимогам чинного законодавства, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.264 МК України заявлена декларантом митна вартість товарів і подані ним відомості про її визначення повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Контроль за правильністю визначення митної вартості товарів покладено на митні органи.

Матеріалами справи стверджується, що підставою для самостійного визначення відповідачем митної вартості товарів слугувала розбіжність умов поставки товарів між даними укладеного контракту (СІР) та виставленого рахунку-фактури (EXW), а також відсутність обгрунтування застосованого декларантом методу визначення митної вартості, при цьому посадовими особами підрозділу митного оформлення був вчинений запис про надання документів, передбачених постановою КМ України № 1766 від 20.12.2006р., а також зроблений запит у відділ контролю митної вартості та номенклатури.

Факт неусунення позивачем вказаних розбіжностей стверджується листом митного органу від 22.04.2008р., на якому декларантом-митним брокером вчинено запис про неможливість надання додаткових документів; також декларантом не подавалася заява з метою продовження строків надання документів (а.с.45).

Оскільки митна вартість, заявлена декларантом, значно відрізнялася від рівня цінової бази даних ДМСУ, а митному органу не були надані документи про підставність визначення декларантом митної вартості товарів, Львівська митниця самостійно визначила митну вартість товарів, що декларуються, послідовно, застосовуючи методи визначення митної вартості, встановлені МК України, використовуючи наявні в неї відомості, в тому числі цінову інформацію щодо ідентичних чи подібних товарів.

При цьому митним органом правомірно застосовано резервний метод визначення митної вартості товарів, оскільки митна вартість за методом ціни договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не могла бути визначена через непідтвердження документально використаних декларантом відомостей для підтвердження митної вартості, а саме через наявність розбіжності в умовах поставки, відсутність специфікації із зазначенням ціни договору, подана декларантом декларація відповідає формі згідно додатку № 2 до постанови КМ України № 1766 від 20.12.2008р., відсутність банківських документів, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; відсутність рішень митниці про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом), відсутність документів про транспортування товарів, каталогів, прейскурантів фірми-виробника товару, калькуляцій фірми-виробника товару, копії вантажної митної декларації країни відправлення, а також відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають повноваження згідно із законодавством; інформації зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару та/або сировини.

Методи ціни договору щодо ідентичних товарів та ціни договору щодо подібних (аналогічних) товарів не могли застосовуватися через відсутність інформації про ідентичні чи подібні товари із застосуванням положень ч.ч.3-6 ст.268 МК України.

Митна вартість за методом на основі віднімання вартості не визначалася у звязку відсутністю документального підтвердження про ціну одиниці товару, що були продані на території України, з врахуванням положень ч.ч.2 і 3 ст.271 МК України.

Визначення митної вартості на основі додавання вартості (обчислена вартість) не застосовувалося згідно ст.271 МК України по причині відсутності документального підтвердження щодо витрат, які включаються в ціну товару відповідно до ст.267 МК України.

З урахуванням наведеного, митним органом правомірно і з дотриманням вимог ст.273 МК України було самостійно здійснено на підставі наявних відомостей та з використанням резервного методу визначення митної вартості товарів на підставі інформації Державної митної служби України; також матеріалами справи доводиться факт проведення посадовими особами митного органу консультацій з декларантом, за результати яких не вдалося визначити митну вартість за методами №№ 2-5.

Згідно з п.9.1 Методичних рекомендацій із застосування окремих положень МК України, що стосуються питань визначення митної вартості товарів, які імпортуються на митну територію України, затв. наказом Державної митної служби України № 74 від 31.01.2007р., митна вартість, визначена за резервним методом згідно з положеннями ст.273 МК України, повинна щонайбільшою мірою ґрунтуватися на раніше визначених (визнаних) митних вартостях.

При здійсненні субєктами зовнішньоекономічної діяльності експортних чи імпортних операцій безпосередньо або через зовнішньоекономічного посередника, контрактні (зовнішньоекономічні) ціни повинні відповідати цінам, що склалися або складатимуться на відповідний товар на ринку експорту чи імпорту на момент здійснення експортної, імпортної операції з метою запобігання демпінгу на економічному ринку України.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо подання ним у повному обсязі документів, на підставі яких підтверджується обґрунтованість формування контрактної вартості товарів, а також неврахування цих документів судом, оскільки аналіз останніх вказує на наявність розбіжностей в умовах поставки товарів, непредставлення декларантом на вимогу митного органу додаткових документів; щодо наполягання апелянта на безпідставності застосування митним органом резервного методу визначення митної вартості, то такі не заслуговують на увагу, оскільки цим відповідачем представлено докази неможливості послідовного застосування інших методів визначення митної вартості.

Таким чином, митним органом правомірно визначена митна вартість товару, що ввозився позивачем, підставно прийнято рішення про визначення митної вартості імпортованих товарів, про що складено довідку Відділу контролю митної вартості та номенклатури № 18/28-30 від 05.05.2008р. про визначення митної вартості товарів (здійснення митної оцінки).

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, а тому не підлягає до задоволення.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Компанія «АлМакс» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07.02.2009р. у адміністративній справі № 2а-1597/08/1370 залишити без задоволення, а згадану постанову суду без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: А.М.Ліщинський

ОСОБА_3