Справа № 806/3062/15
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року м.Житомир справа № 806/3062/15

час прийняття: 11 год. 30 хв. категорія 10.3.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черноліхова С.В.,

секретар судового засідання Павлюк В.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області, Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому просила:

- визнати протиправними дії Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області, Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації щодо відмови їй у наданні статусу громадянина, постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії і видачі відповідного посвідчення;

- зобов'язати Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації розглянути документи ОСОБА_2 про надання їй статусу інваліда з числа потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи, яким встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою;

- зобов'язати Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації видати позивачці посвідчення постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

В обгрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що їй в лютому 2015 року встановлена ІІІ група інвалідності по захворюванню, пов'язаному із впливом аварії на ЧАЕС, а тому, відповідно до вимог законодавства, вона має право на отримання посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Зазначила, що дії відповідачів щодо відмови у видачі такого посвідчення є неправомірними, оскільки, незалежно від змін, які внесені до законодавства, у відповідачів відсутні підстави для відмови у видачі посвідчення постраждалого 1 категорії.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю і просила їх задовольнити.

Представники відповідачів до суду не прибули, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені у передбаченому законом порядку, письмові заперечення проти позову не надіслали.

Від Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням його представника у відпустці. Суд вважає можливим, відповідно до статті 128 КАС України, не відкладати розгляд справи і розглянути її за відсутності представника Департаменту на підставі наявних матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Встановлено, що з 1986 року позивачка проживає у с. Мала Хайча Овруцького району Житомирської області, яке Постановою Кабінету Міністрів УРСР № 106 від 23 липня 1991 було віднесено до зони посиленого радіологічного контролю, у зв'язку з чим їй було видано посвідчення громадянина (громадянки), який (яка) постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4 серії НОМЕР_1.

Згідно з експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України № 9870 від 26 грудня 2014 року, захворювання ОСОБА_2 пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС (а.с.18).

Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією позивачці встановлено ІІІ групу інвалідності з 03 лютого 2015 року безстроково, яка настала внаслідок захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС, що підтверджується відповідною довідкою серії 12 ААА № 089197 від 16 лютого 2015 року (а.с. 19).

Як вбачається із вказаної довідки, огляд ОСОБА_2 у Житомирській обласній медико-соціальній експертній комісії проходила 16 лютого 2015 року.

03 березня 2015 року ОСОБА_2 зверталася до Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області із заявою про видачу їй посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

На вказане звернення позивачці надано відмову, викладену у листі № Д-74/02-40 від 16 березня 2015 року (а.с. 14), мотивовану тим, що підстав для оформлення посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 серії А, згідно з чинним законодавством, немає, оскільки Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII внесено зміни до Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме: із статті 2 виключено зону посиленого радіологічного контролю.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних мотивів.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Питання віднесення осіб до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи визначені нормами статей 11, 14 вказаного Закону.

До четвертої категорії потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи відносяться особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII абзац п'ятий частини другої статті 2 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" (визначення зони посиленого радіоекологічного контролю) виключено.

Цим же Законом статтю 2 ("Визначення категорії зон радіоактивного забруднених територій") та 23 ("Компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4") Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виключено.

Отже, позивачка на даний час не проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, оскільки такої зони, відповідно до чинного законодавства, немає, як наслідок її посвідчення потерпілої 4 категорії втратило чинність з 01 січня 2015 року.

Тому на момент огляду в Житомирській обласній МСЕК, 16 лютого 2015 року, та звернення із заявою про надання посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії ОСОБА_2 не мала статусу потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Відповідно до статті 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

При зміні категорії, а також у випадках, передбачених статтею 17 цього Закону, посвідчення підлягає заміні.

Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи регулює Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 2 Порядку, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Згідно з пунктом 10 Порядку, видача посвідчень провадиться:

народним депутатам України, відповідальним працівникам Секретаріату Верховної Ради України, Адміністрації Президента України, Конституційного Суду України, Верховного Суду України, Вищого арбітражного суду України, Прокуратури України, Кабінету Міністрів України, а також керівникам центральних органів виконавчої влади, Фонду державного майна України, Антимонопольного комітету України, головам обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, працівникам підприємств і організацій, розташованих у зоні відчуження, - Мінпраці;

іншим потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також дружині (чоловіку) або опікуну дітей померлого громадянина, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

Із змісту наведених правових норм слідує, що посвідчення потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи видаються уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій на підставі поданих документів, визначених Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Враховуючи наведене, суд вважає, що Овруцька районна державна адміністрація не уповноважена видавати посвідчення потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи, вона лише готує подання для обласної державної адміністрації, тому до неї не можуть пред'являтися заявлені позивачкою вимоги.

Разом з тим встановлено, що про видачу посвідчення потерпілої внаслідок аварії на ЧАЕС позивачка до Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації не зверталася, останнє їй не відмовляло у такій видачі.

З аналізу частини 1 статті 2, частини 1 статті 6 КАС України вбачається, що викладений у них принцип адміністративного судочинства полягає у захисті порушеного права, свободи або інтересу від порушення, що вже відбулося, тобто, в наявності матеріально-правового інтересу позивача щодо оскаржуваного рішення, дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Справа в адміністративному суді може бути порушена лише за наявності між сторонами публічно-правового спору.

Оскільки Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації не приймав будь-яких рішень, не вчиняв дії (бездіяльність), які є юридично значимими для позивачки, тобто, які б порушували її права та інтереси шляхом обмежень у реалізації її прав чи покладення на неї необґрунтованих обов'язків, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги до Департаменту є необгрунтованими і задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 86, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Суддя С.В. Черноліхов

Повний текст постанови виготовлено: 31 серпня 2015 р.