Справа № 22-а/0690/7566/11
Суддя: Борисюк Р. М.
Дата ухвалення: 2011-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/7566/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Борисюка Р.М.

суддів: Миніч Т.І., Забродського М.І.,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_1

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області та управління праці та соціального захисту Олевської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та стягнення недоплачених коштів, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирській області на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 30 серпня 2010 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2010 року позивачка звернулася до суд з вказаним позовом. В обгрунтування вимог зазначала, що вона є інвалідом 2 групи і віднесена до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тобто має захворювання, повязане з аварією на Чорнобильській АЕС та отримує державну та додаткову пенсії, виплата яких передбачена статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року.

Посилаючись на те, що розміри призначеної основної та додаткової пенсії не відповідають розмірам, передбаченим цим Законом та на відмову відповідачів привести їх у відповідність з вимогами Закону, просила суд визнати такі дії управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирській області та управління праці та соціального захисту Олевської районної державної адміністрації неправомірними, стягнути із відповідачів солідарно на її користь 9329,93 грн. недоплаченої додаткової пенсії та 111322 грн. недоплаченої основної пенсії за період з 01.07.2007 року по 01.07.2010 року та зобовязати відповідачів у подальшому проводити виплату вказаних коштів у відповідності із ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 30 серпня 2010 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області щодо виплати не в повному обсязі ОСОБА_2 щомісячної основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, передбачену ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», стягнуто із цього відповідача на користь позивачки 9329,93 грн. недоплаченої додаткової пенсії та 111322 грн. недоплаченої основної пенсії та зобовязано управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області в подальшому проводити виплату зазначених коштів ОСОБА_2 відповідно до вимог ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У задоволенні решти позовних вимог судом відмовлено.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області посилаючись на неправильне застосування судом матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову скасувати та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначає, що Законами України «Про державний бюджет …» на 2007-2010 роки не було передбачено коштів на фінансування даних виплат в розмірах, визначених Законом України № 796 від 27 лютого 1991 року «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області в межах наданої компетенції у відповідності до вимог законодавства не порушувало права та законні інтереси позивачки, оскільки виплачувало їй пенсію в межах бюджетних коштів та у відповідності із чинним законодавством. Крім того, апелянт звертає увагу на пропущення позивакою встановленого законом строку звернення до суду, а також вважає, що він є неналежним відповідачем по справі, на що уваги не звернув суд першої інстанції. Також, суд порушив норми процесуального права, стягуючи конкретні грошові кошти із відповідача.

Перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку , що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Справа в апеляційному суді розглядається у порядку адміністративного судочинства, оскільки відповідно до абз.4 п.1 Закону України №2748 від 02 грудня 2010 року „Про внесення змін до розділу 12 „Прикінцеві положення" Закону України „Про судоустрій та статус суддів", щодо передачі справ, пов'язаних із соціальними виплатами, апеляційні суди у справах, щодо спорів, в яких провадження було відкрито в порядку цивільного судочинства, закривають провадження за правилами Цивільного процесуального Кодексу України та розглядають їх у порядку адміністративного судочинства.

Судом встановлено, що позивачка є інвалідом 2 групи, відноситься до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Вона одержує державну пенсію по інвалідності на підставі ст. 54 Закону„Про статус і соціальний захист громадян, постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю, на підставі ст. 50 цього ж Закону.

Статтею 49 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що пенсії особам віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч.4 ст. 54 зазначеного Закону, призначення державних пенсій особам, віднесеним до 1 категорії, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 2-й групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст. 50 цього Закону інвалідам 2 групи, віднесеним до категорії 1 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до ст. 53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вважав, що вихідним критерієм обрахунку додаткової пенсій позивачу виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі визначеному законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року №523. Ця постанова є чинною і її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають положенням ст. 50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Розрахунок пенсії позивачці відповідач здійснив, виходячи із встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року № 654 „Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" розміру значно меншому, ніж передбачено Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" .

Цією постановою всупереч положень статей 50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" Кабінет Міністрів України встановив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, при тому, що ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Тому, суд першої інстанції правильно виходив із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, а його висновок, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст. 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, і з якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком, є обґрунтованим.

Правильним є висновок суду щодо відмови в задоволенні позову в частині вимог до управління праці та соціального захисту Олевської районної державної адміністрації, оскільки відповідно до положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007р. №1261 та з урахуванням Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районних у містах, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002р. №8-2 (з відповідними змінами), управління Пенсійного фонду в районах, містах, районах у містах забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, безпосередньо призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії та інші виплати відповідно до чинного законодавства, отже є відповідачем у справах щодо здійснення перерахунку підвищення до пенсій за відповідними позовами.

Доводи управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області щодо правомірності його дій у зв'язку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Визнавши неправомірними дії відповідача щодо неналежного нарахування і виплати позивачці коштів, передбачених ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд першої інстанції допустив помилку, визначивши та стягнувши конкретну суму заборгованості по сплаті таких виплат.

При цьому суд не врахував те, що з огляду на положення статей 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що адміністративний суд повинен визнавати дії суб'єктів владних повноважень незаконними і зобов'язувати відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум.

Також необгрунтовано суд зобовязав відповідача у майбутньому вчиняти певні дії, оскільки це протирічить вимогам ст. 159 КАС України.

Судом при ухваленні рішення, не було приділено належну увагу питанню дотримання позивачкою вимог статей 99, 100 КАС України, якими передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Тому, необґрунтовано суд визнав неправомірними дії відповідача починаючи з 1 липня 2007 року, оскільки ОСОБА_2 звернулася до суду лише в серпні 2010 року, то строк звернення за захистом порушеного права слід рахувати з 1 серпня 2009 року.

Враховуючи вище викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 195,196,198,202,205,207 КАС України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області задовольнити частково.

Рішення Олевського районного суду Житомирської області від 30 серпня 2010 року скасувати і постановити нове.

Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного Фонду України в Олевському районі Житомирської області щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_2 пенсійного забезпечення у відповідності до вимог ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області провести нарахування та виплату ОСОБА_2 додаткової пенсії, за шкоду, заподіяну здоровю, як інваліду 2 групи, потерпілій 1 категорії, внаслідок аварії на ЧАЕС, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.08.2009 року по 01.07.2010 року з врахуванням виплачених коштів за вказаний період.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області провести нарахування та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії, як особі яка проживає на території радіоактивного забруднення, як інваліду 2 групи, потерпілій 1 категорії, внаслідок аварії на ЧАЕС, в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком, передбачене ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.08.2009 року по 01.07.2010 року з врахуванням виплачених коштів за вказаний період.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді