Справа № 2а/0470/11359/12
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2015 року м. Київ К/800/15176/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Приходько І.В.,

Олендера І.Я.,

секретар Антипенко В.В.,

за участю представника Публічного акціонерного товариства «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» - Демінова О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» (далі - Товариство) на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2014 року у справі № 2а/0470/11359/12 за адміністративним позовом Товариства до Дніпродзержинської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області Державної податкової служби (далі - ДПІ),

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2012 року Товариство звернулося до суду з адміністративним позовом про скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ № від 25.06.2012 року щодо застосування штрафу.

Зазначило, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте ДПІ у порушення вимог чинного законодавства через неправомірне нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов'язань, оскільки ДПІ зарахувала сплату поточних платежів на погашення заборгованості попередніх періодів, підприємство самостійно сплачувало поточні платежі, у тому числі суми податкового зобов'язання за декларацією листопада 2011 року були стягнуті в судовому порядку.

16 листопада 2012 року постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду позов задоволено.

Податкове повідомлення-рішення ДПІ № від 25.06.2012 року в частині застосування штрафу, у розмірі 10 % - 385 130,93 грн., скасоване.

Задовольняючи позов, суд зазначив, що ДПІ не довела правомірність винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки розрахунок штрафної санкції здійснено необґрунтовано, без встановлення терміну погашення податкового боргу та терміну початку спливу строку сплати поточних податкових зобов'язань.

Фактично Товариством сплачувались поточні зобов'язання, що підтверджується долученими до матеріалів адміністративної справи платіжними дорученнями, проте реалізація податковою службою свого обов'язку із зарахування таких коштів в рахунок погашення податкового боргу згідно ст. 87 Податкового кодексу України не може розцінюватися як невиконання платником вимог ст. 57 Податкового кодексу України, оскільки з одного боку такі дії вчинені податковою службою, з іншого - платнику податків законодавчо заборонено здійснювати поточні платежі поперед податкового боргу.

13 лютого 2014 року постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2012 року скасована, у задоволенні позову відмовлено.

Товариство звернулося із касаційною скаргою про скасування постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду та залишення в силі постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду, посилаючись на порушення апеляційним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування апеляційним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами, 12.06.2012 року ДПІ здійснила камеральну перевірку податкових декларацій Товариства з податку на додану вартість за березень 2011 року, лютий 2011 року, квітень 2011 року, липень 2010 року, серпень 2011 року, серпень 2010 року, вересень 2010 року, грудень 2011 року, жовтень 2010 року, січень 2012 року, листопад 2011 року, жовтень 2011 року, листопада 2010 року, уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість за червень 2010 року, за наслідками якої того ж дня був складений акт перевірки.

У акті перевірки зазначено, що Товариство у порушення вимог п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України порушує терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на додану вартість.

25 червня 2012 року ДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення № щодо застосування до Товариства штрафу, у розмірі 10% - 385 130,93 грн., за затримку на 30 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Відповідно до Закону України № 2181-ІІІ від 21.12.2000 року «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (далі - Закон № 2181), який діяв до 11.01.2011 року, передбачалося самостійне обчислення платником податків суми податкового зобов'язання, яка зазначається у податковій декларації (пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 Закону № 2181).

Згідно з п. 5.1 ст. 5 Закону № 2181 податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання податкової декларації.

З 1 жовтня 2011 року відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України.

Відповідно до пп. 166.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України).

Згідно з пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу.

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Суди встановили, що наявність у Товариства податкового боргу, що виник з 2001 року до 2012 року і який не переривався, Товариством і ДПІ не спростовується.

У період дії Закону № 2181 у разі недотримання платником податків порядку погашення податкового боргу та виконання податкових зобов'язань, передбаченого п. 7.7 ст. 7 Закону № 2181, податковий орган не був наділений правом чи обов'язком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.

Пункт 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України встановлює право податкового органу змінювати цільове призначення платежів платника податку за наявності у такого платника податкового боргу.

Таким чином, згідно цієї норми у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Апеляційний суд обґрунтовано зазначив, що окружний суд, приймаючи рішення про задоволення позову, прийшов до передчасного висновку щодо відсутності порушення Товариством вимог п. 57.1 ст. 57, п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, оскільки ДПІ у зв'язку з наявністю у Товариства податкового боргу мала право на нарахування штрафу відповідно до вимог п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що постанова апеляційного адміністративного суду ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для її скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпродзержинська теплоелектроцентраль» залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Приходько І.В.

Олендер І.Я.