Справа № 2а-992/11/0970
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2011-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2a-992/11/0970

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2011 р. справа № 2a-992/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі

судді Могили А.Б.

з участю секретаря Надраги Л.Я.

ВСТАНОВИВ :

Представник позивача в судове засідання не з’явився. Позивач надіслав суду заяву про розгляд справи у відсутності його представника. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився повторно, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Дослідивши в сукупності письмові докази, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги суд встановив наступне.

ПАТ «Калуський завод комунального устаткування»03.06.1997 року зареєстрований юридичною особою, що підтверджується копією свідоцтва Державного реєстратора Калуської райдержадміністрації серії А00 № 535442. Відповідач включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, про що свідчить копія довідки АБ № 226343 від 10.11.2010 року, виданої управлінням статистики у м. Калуші (а.с.6-7). Крім того, відповідач зареєстрований в Управлінні Пенсійного фонду України в Калуському районі, як платник страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року згідно Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування»є платником єдиного внеску.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 14 Закону страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці - підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами).

Стаття 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»визначає, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи. Частини третя вказаної статті передбачає, що страхувальники набувають статусу платників страхових внесків до Пенсійного фонду з дня взяття їх на облік територіальним органом Пенсійного фонду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач у відповідності до статей 14, 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»зобов'язаний виконувати обов'язки платника страхових внесків, встановлені Законом.

В пункті 6 частини 2 статті 17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»(чинної до 01.01.2011 року) зазначено, що страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до частини 6 статті 20 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування», сплата страхових внесків, нарахованих за відповідний базовий звітний період, здійснюється не пізніше, ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для юридичних осіб є календарний місяць.

У визначені Законом строки страхові внески відповідачем не сплачено, внаслідок чого утворилася заборгованість з їх сплаті.

Згідно із частиною 2 статті 106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»(чинної до 01.01.2011 року), сума страхових внесків, своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальником у строк, визначений статтею 20 Закону, вважається простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків –недоїмкою і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

У зв’язку з виникненням вказаної недоїмки Управлінням Пенсійного фонду України в Калуському районі до відповідача було застосовано фінансові санкції –штраф у розмірі 23 816, 75 грн., про що свідчить копія рішень позивача за № 26 від 14.02.2011 року, яке ним отримано відповідно 14.02.2011 року (а.с.25).

У відповідності до частини 3 статті 106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»(чинної до 01.01.2011 року) територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Позивачем надсилалися відповідачу вимоги за № Ю 1-11 від 02.12.2010 року, за № Ю 1-12 від 05.02.2011 року, за № Ю1 від 04.02.2011 року, про свідчать копії корінців цих вимог. Факт отримання їх відповідачем підтверджується копіями повідомлень Калуського відділення УДППЗ «Укрпошта».

Однак відповідач зазначені у вимогах суми недоїмки не сплатив, вимоги не узгоджував та не оскаржував.

Абзацом 7 частини 3 статті 106 цього Закону (чинної до 01.01.2011 року) у разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки.

Докази про оскарження вищезазначеного рішення позивача про застосування до відповідача фінансових санкцій за несплату (перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду у встановленому порядку, в суду відсутні.

З 01.01.2011 року набрав чинності Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування», який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Згідно з Прикінцевих та Перехідних положень Закону з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, вважаються платниками єдиного внеску.

В пункті 1 частини 1 статті 4 Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування»зазначено, що платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами;

Стаття 9 даного Закону передбачає, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (частина 2 статті). Платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з територіальним органом Пенсійного фонду за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань. Базовим звітним періодом є календарний місяць (частина 8 статті). У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом (частина 11 статті).

У визначені вищенаведеним Законом строки єдиний внесок відповідачем не сплачено, внаслідок чого утворилася недоїмка з його сплати.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування»територіальний орган Пенсійного фонду у порядку, за формою і в строки, встановлені Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти робочих днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом Пенсійного фонду в порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики. У разі якщо згоди з органом Пенсійного фонду не досягнуто, платник єдиного внеску зобов'язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти робочих днів з дня надходження рішення відповідного органу Пенсійного фонду або оскаржити вимогу до органу Пенсійного фонду вищого рівня чи в судовому порядку.

Узгодження суми недоїмки зазначеної у вимозі між сторонами не відбувалося, а вимога до вищестоящого органу Пенсійного фонду вищого рівня чи до суду не оскаржувалася.

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 року за № 121/2001 (чинного до 18.04.2011 року), Пенсійний фонд України провадив збір, акумуляцію та облік страхових внесків.

Згідно Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року за № 384/2011, Пенсійний фонд України забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та збору, ведення обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Калуський завод комунального устаткування» в користь управління Пенсійного фонду України в Калуському районі заборгованість в сумі 89 986 (вісімдесят дев’ять тисяч дев’ятсот вісімдесят шість) грн. 65 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб’єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п’ятиденного строку з моменту отримання суб’єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Могила А.Б.

Постанова складена в повному обсязі 25.05.2011 року.