Справа № 2а-1189/10/2470
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2011-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2011 р. Справа № 28126/10

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді Яворського І.О.,

суддів: Дяковича В.П., Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1, апеляційного суду Чернівецької області та Державної судової адміністрації України на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_1 до апеляційного суду Чернівецької області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач, ОСОБА_1, в березні 2010 року звернувся з позовом в суд до апеляційного суду Чернівецької області та просив визнати неправомірними дії апеляційного суду Чернівецької області щодо нарахування позивачу заробітної плати з врахуванням положень пункту 4? постанови Кабінету Міністрів України №865 від 03 вересня 2005 року «Про оплату праці суддів» та зобовязати апеляційний суд Чернівецької області нарахувати заробітну плату на підставі постанови Кабінету Міністрів України №865 від 03 вересня 2005 року «Про оплату праці суддів» без врахування положень пункту 4? цієї постанови, який втратив чинність 03 грудня 2007 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що пункт 4? постанови Кабінету Міністрів України №865 від 03 вересня 2005 року «Про оплату праці суддів» було скасовано постановою Печерського районного суду м. Києва від 19 березня 2007 року залишеною в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2007 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29 жовтня 2009 року. А тому з врахуванням цього позивач зазначає, що заробітна плата йому, як судді повинна нараховуватись з врахуванням мінімальної заробітної плати встановленої на кожен рік з проведенням кожного року перерахунку заробітної плати у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2010 року в справі №2а-1189/10/2470 адміністративний позов було задоволено частково. Зобовязано апеляційний суд Чернівецької області нараховувати ОСОБА_1 заробітну плату на підставі постанови Кабінету Міністрів України №865 від 03 вересня 2005 року «Про оплату праці суддів» без врахування положень пункт 4? цієї постанови, який втратив чинність 03 грудня 2007 року. В решті позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1, апеляційним судом Чернівецької області та Державною судовою адміністрацією України подано апеляційні скарги: де ОСОБА_1 просить скасувати постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2010 року в справі №2а-1189/10/2470 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання неправомірними дій апеляційного суду Чернівецької області щодо нарахування позивачу заробітної плати з врахуванням положень пункту 4? постанови Кабінету Міністрів України №865 від 03 вересня 2005 року «Про оплату праці суддів» посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків обставинам справи та додає що висновок суду є нелогічним. Апелянт вважає, що відповідач при виплаті заробітної плати повинен керуватися нормативним актом, який регулює заробітну плату суддів, а не кошторисами Державної судової адміністрації України на відповідні роки.

Апеляційний суд Чернівецької області та Державна судова адміністрація України просять скасувати постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2010 року в справі №2а-1189/10/2470 в частині зобовязання нараховувати ОСОБА_1 заробітну плату на підставі постанови Кабінету Міністрів України №865 від 03 вересня 2005 року «Про оплату праці суддів» без врахування положень пункт 4? цієї постанови, який втратив чинність 03 грудня 2007 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному розмірі. В обґрунтування свої вимог апелянти посилаються на статтю 51 Бюджетного кодексу України, за правилами якої розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобовязання та проводять видатки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. В державному бюджеті на відповідні роки окремим рядком передбачається фінансування діяльності судів. Апелянт додає, що заробітна плата ОСОБА_1 виплачена в межах бюджетних асигнувань на відповідні цілі, а тому виплата коштів понад визначені асигнування є неможливою, оскільки це буде вважатись бюджетним правопорушенням.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому, колегія суддів, у відповідності до пп. 1,2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у матеріалах справи. Справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_1, апеляційного суду Чернівецької області та Державної судової адміністрації України слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Відповідно до преамбули Закону України «Про статус суддів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) цей Закон визначає статус суддів з метою забезпечення належних умов для здійснення правосуддя, дотримання Конституції і законів України, охорони прав і свобод громадян.

Згідно ст.44 вказаного вище Закону заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок. Розміри посадових окладів суддів встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці суддів» затверджено схеми посадових окладів керівників та суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів, які визначались в залежності від мінімальної заробітної плати.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.12.2005 р. № 1310 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 р. № 865» вказану постанову доповнено пунктом 4? згідно якого розміри посадових окладів, передбачених цією постановою, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 гривні і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 19 березня 2007 року залишеною в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2007 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29 жовтня 2009 року було частково задоволено позов ОСОБА_1 до Держави Україна, Кабінету Міністрів України, за участі третіх осіб: Державного казначейства України, Державної судової адміністрації, про визнання протиправною бездіяльність та окремих положень постанови КМ № 1310 від 31.12.2005, стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, визнано протиправним і скасовано п. 4? постанови КМ № 865 від 03.09.2005 "Про оплату праці суддів".

Таким чином, судом першої інстанції правильно зроблено висновок, щодо незастосування пункту 4? Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці суддів», оскільки такий було скасовано постановою Печерського районного суду м. Києва від 19 березня 2007 року, яка набрала чинності 03 грудня 2007 року.

У звязку з цим колегія суддів вважає, що починаючи з 03 грудня 2007 року заробітна плата позивачу повинна нараховуватись виходячи з розміру мінімальної заробітної плати встановленої на кожний рік Законом України про Державний бюджет на відповідні роки.

При цьому колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції і в частині безпідставності визнання протиправною бездіяльність апеляційного суду Чернівецької області з наступних підстав.

Як зазначено в статті 96 Конституції України Державний бюджет України затверджується щорічно Верховною Радою України на період з 1 січня до 31 грудня, а за особливих обставин на інший період.

Згідно пункту 7 статті 23 Бюджетного кодексу України усі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду, за винятком тих випадків, коли окремим законом передбачені багаторічні бюджетні призначення.

Відповідно до пункту 2 статті 3 Бюджетного кодексу України при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та закону про Державний бюджет України.

Відповідно до частини першої статті 121 Закону України „Про судоустрій України" суди фінансуються на підставі кошторисів і помісячних розписів видатків, затверджених відповідно до цього Закону, в межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Згідно з Порядком обслуговування державного бюджету за видатками, затвердженим наказом Державного казначейства України від 25 травня 2004 року № 89, виділення коштів з державного бюджету здійснюється шляхом бюджетно-кошторисного фінансування органами Державного казначейства на основі затверджених для цього кошторисів видатків бюджетних установ. Асигнування, що передбачаються кошторисами, надаються головним розпорядникам бюджетних коштів, які здійснюють безпосередній розподіл коштів між відповідними установами

Згідно з частиною другою статті 51 Бюджетного кодексу України розпорядники коштів Державного бюджету України одержують бюджетні асигнування, що є підставою для затвердження кошторисів відповідно до затвердженого бюджетного розпису. Кошторис є основним плановим документом бюджетної установи, який надає повноваження щодо отримання доходів і здійснення видатків, визначає обсяг і спрямування коштів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення цілей, визначених на бюджетний період відповідно до бюджетних призначень.

Розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Будь-які зобов'язання, взяті фізичними та юридичними особами за коштами Державного бюджету України без відповідних бюджетних асигнувань або ж з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України, не вважаються бюджетними зобов'язаннями. Витрати державного бюджету на покриття таких зобов'язань не можуть здійснюватися (частини 5 і 6 статті 51 Бюджетного кодексу України).

Державна судова адміністрація України, яка є розпорядником бюджетних коштів, що спрямовуються на фінансування судів, складає та затверджує кошториси витрат на утримання судів відповідно до бюджетних асигнувань на ці цілі.

У відповідності з кошторисами Державної судової адміністрації України апеляційний суд Чернівецької області здійснював виплату заробітної плати суддям в межах коштів виділених на ці цілі, а тому вини відповідача з цього приводу немає.

Крім того, пунктом другим рішення Ради суддів України від 27 червня 2008 року зобов'язано Державну судову адміністрацію України обрахувати та включити до бюджетного запиту на 2009 рік кошти, необхідні для здійснення перерахунку заробітної плати, щомісячного грошового утримання та вихідної допомоги суддям за період з 1 червня 2005 року по 31 грудня 2005 року та за період 2005 - 2008 років у зв'язку з визнанням протиправним та скасування пунктів 4№, 5 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» відповідно до постанов Печерського районного суду м. Києва від 21 грудня 2005 року і 19 березня 2007 року, однак, як вбачається з матеріалів справи, кошти на вказані цілі Законом України «Про державний бюджет України на 2009 рік» передбачені не були.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що скасування певного акта чи його частини не тягне обовязковим визнання протиправними дій, які були спрямовані на його прийняття чи виконання.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене апеляційні вимоги ОСОБА_1, апеляційного суду Чернівецької області та Державної судової адміністрації України є неаргументованими та в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.195, ст.197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, апеляційного суду Чернівецької області та Державної судової адміністрації України залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2010 року в справі №2а-1189/10/2470 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.О. Яворський

Судді В.П. Дякович

ОСОБА_2