Справа № 2а-2848/11
Суддя: Поліщук М.Г.
Дата ухвалення: 2011-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"04" квітня 2011 р. Справа № 2а-2848/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Поліщука М.Г.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Коростень Житомирської області на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від "19" січня 2011 р. у справі № 2а-2848/11 за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Коростень Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач 09.12.2010р. звернувся до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області з адміністративним позовом до УФПУ в м.Коростені Житомирської області про визнання дій відповідача щодо нарахування не в повному обсязі коштів, передбачених ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі по тексту - Закон) неправомірними та стягнення вказаних коштів за період з 01.10.2008 р. по 01.01.2011 р.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30.12.2010 р. вказаний позов за період з 01.10.2008 р. по 31.05.2010 р. залишено без розгляду, а постановою цього ж суду від 19.01.2011 р. позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково за період з 01.06.2010 р. по 31.12.2010 р.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Позивач є непрацюючим пенсіонером та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Коростені Житомирської області, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 року віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, а також є інвалідом з дитинства 1-ї групи та потерпілим від аварії на ЧАЄС 2-ї категорії, що підтверджується відповідними посвідченнями (а.с.1, 4).

Згідно до ч. 2 ст. 39 вищезазначеного Закону, непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата до пенсії, яка становить у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати.

Всупереч ст. 39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачу вказана доплата виплачувалась частково, у фіксованому розмірі, визначеному ПКМУ № 836 від 26.07.1996 року, а не в кратному розмірі до мінімальної заробітної плати, як того вимагає Закон.

З огляду на те, що ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має вищу юридичну силу в порівняні з ПКМУ № 836 від 26.07.1996 року відповідач не правомірно виплачував доплату в меншому розмірі, ніж це передбачено ст.39 Закону.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств та відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій, тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов"язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

При цьому, визначаючи базову величину, з якої розраховується сума допомоги згідно зі ст. 39 Закону, відповідачу слід керуватися розміром мінімальної заробітної плати, а не сумою, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 року №836.

Розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2010 року - 869,00 грн., з 01.04.2010 року - 884,00 грн., з 01.07.2010 року - 888,00 грн., з 01.10.2010 року - 907,00 грн.

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року №497 "Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду" на органи Пенсійного фонду України покладено обов"язок щодо виплати пенсій та доплат до пенсій, які передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, обов"язок проводити нарахування та виплату сум, передбачених ч.2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відноситься до відання органів Пенсійного фонду України, а отже, відповідач по справі є належним.

Таким чином суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо задоволення позову, однак в своїй постанові неправильно зазначив дату, з якої належить проводити такі нарахування.

Так, згідно постанови суд першої інстанції зобовязав відповідача провести перерахунок доплати позивачу та виплатити йому необхідні кошти починаючи з 01.06.2010р. по 31.12.2010р.

Однак, із позову видно те, що позивач з ним звернувся до суду 09.12.2010 року, в звязку з чим, виходячи із вимог ч.2 ст.99 КАС України, він має право на перерахунок доплати не з 01.06.2010р., а з 09.06.2010 р.

А його позовні вимоги за період з 01.06.2010р. по 8.06.2010р. включно слід залишити без розгляду відповідно до вимог ч.2 ст.99, 100 КАС України, так як пропуск строку звернення до суду є підставою для залишення позову без розгляду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом 1-ї інстанції правильно по суті вирішено справу, але з помилковим застосуванням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання в частині періоду задоволення вимог.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції змінити.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205 КАС України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Коростені Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19.01.2011 р. у справі №2-а-2848/11 в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 за період з 01.06.2010 року по 08.06.2010 року включно - скасувати, залишивши позов в цій частині без розгляду.

В іншій частині постанову за період з 09.06.2010 року по 31.12.2010 року - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.Г. Поліщук

судді: М.М. Капустинський

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_2 АДРЕСА_1,11500

3- відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м. Коростень Житомирської області вул.Сосновського,46,м.Коростень,Коростенський район, Житомирська область,11509