Справа № 2а-3413/09/1370
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2012-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2012 р. Справа № 5070/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Ліщинського А.М. та Гулида Р.М.,

при секретарі судового засідання Васильків А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15.12.2009р. у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Галдімбуд» до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення про визначення податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств, -

В С Т А Н О В И Л А:

19.05.2009р. позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «Галдімбуд» звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції /ДПІ/ у Залізничному районі м.Львова № /0/10672 від 16.04.2009р.; судові витрати покласти на відповідача (а.с.3-7).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.12.2009р. заявлений позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Залізничному районі м.Львова № /0/10672 від 16.04.2009р. (а.с.165-166).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржила відповідач ДПІ у Залізничному районі м.Львова, яка покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні заявленого позову (а.с.168-170).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що при винесенні оскаржуваного рішення судом не враховані доводи податкового органу про те, що контрагент позивача - ТзОВ «Профліга» - податкові зобовязання не декларував, останню декларацію з податку на прибуток підприємств подав за І квартал 2008 року; останній не мав матеріально-технічної бази для виконання значного обсягу робіт, вказаних у договірних документах; в трудових стосунках з цим підприємством в 2008 році перебувало лише чотири особи; також відносно посадових осіб ТзОВ «Профліга» порушено кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених ст.ст.191, 205, 209, 212 КК України.

За наведених обставин ТзОВ «Профліга» виконати роботи, які передбачені в укладеному з позивачем договорі, не мало реальної можливості, через що позивачем фактично отримано податкову вигоду шляхом надмірного формування валових витрат у звязку з несплатою його контрагентом податку до бюджету.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у них доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст.202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце, зокрема, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність таких обставин; невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Як слідує з матеріалів справи, протягом 24.03.2009р. - 30.03.2009р. ревізорами ДПІ у Залізничному районі м.Львова проведено виїзну позапланову перевірку ТзОВ «Галдімбуд» з питань фінансово-господарських та правових відносин з ТзОВ «Профліга» за період 2006-2008 років, по результатам якої складено Акт перевірки № 675/23-2/НОМЕР_1 від 02.04.2009р. (а.с.81-90).

Перевіркою встановлено порушення вимог п.5.1 пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», у звязку з чим позивачем безпідставно включено до складу валових витрат придбання товарів від ТзОВ «Профліга» та виконання робіт вказаним підприємством в сумі 44154 грн., в тому числі за І квартал 2008 року 9508 грн., за ІІ квартал 2008 року 6123 грн., за ІІІ квартал 2008 року 28236 грн., за IV квартал 2008 року 287 грн.

На підставі вказаного Акта перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № /0/10672 від 16.04.2009р. про визначення податкового зобовязання з податку на прибуток підприємств в сумі 59874 грн., з яких 44145 грн. за основним платежем та 15729 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.91).

Підставою для винесення вказаного податкового повідомлення-рішення є висновки податкового органу по результатах проведеної перевірки про відсутність фактичного та реального здійснення господарських операцій зі сторони ТзОВ «Профліга», оскільки вказане підприємство не звітує, у такого відсутні матеріальні та трудові ресурси для надання розглядуваних послуг; також по факту неправомірних дій посадових осіб порушено кримінальну справу.

За таких обставин позивачем отримано податкову вигоду без належних правових підстав.

Задовольняючи заявлений позов і скасовуючи спірне податкове повідомлення-рішення, суд першої інстанції виходив з того, що факт понесення позивачем витрат підтверджується укладеними договорами про надання послуг; надані послуги в установленому порядку оплачені; доказів нікчемності вказаних правочинів податковим органом не представлено.

За таких обставин висновки відповідача, що викладені в акті перевірки, не є достатньо обґрунтованими, а тому підстави для визначення податкового зобовязання з податку на прибуток підприємств були відсутніми.

Між тим, наведені висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає такими, що суперечать фактичним обставинам справи і не відповідають нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Статтею 67 Конституції України передбачено обовязок сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат згідно з пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Згідно з пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 наведеного Закону не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі, не дозволяється.

Вимоги до первинних документів передбачені ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», яка передбачає обовязкові реквізити первинних та зведених облікових документів, що повинні мати обовязкові реквізити як назву, дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Предметом доказування у розглядуваній справі є дослідження обставин про те, чи не були дії позивача спрямовані на безпідставне одержання коштів із державного бюджету та завищення валових витрат, чи мали операції із придбання послуг реальний характер, яким чином надавалися послуги, а також існувала реальна можливість здійснення таких операцій.

В аспекті наведеного колегія суддів враховує, що наявними матеріалами справи підтверджуються висновки податкового органу про відсутність реального проведення господарських операцій, з огляду на наступне.

Як слідує з матеріалів справи, між позивачем та ТзОВ «Профліга» були укладені договори підряду № 06СП-04 від 04.03.2008р., № 08/СП-22 від 22.05.2008р., № 09/1/СП-01 від 01.08.2008р., № 10СП-21 від 21.08.2008р. (а.с.34, 46, 58, 68).

Факт надання послуг оформлено сторонами шляхом складання актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) та оформлення технічної документації (договірної ціни, довідок про вартість виконаних підрядних робіт та локальних кошторисів) (а.с.21, 31, 35-42, 47-53, 59-65, 69-75).

Також ТзОВ «Профліга» проводилася реалізація позивачу будівельних матеріалів відповідно до видаткових накладних № РН-10-0502 від 05.10.2008р., № РН-10-1004 від 10.10.2008р. (а.с.77, 79); у справі наявні й товарно-транспортні накладні про здійснення ТзОВ «Профліга» доставки позивачу будівельних матеріалів (а.с.22-30).

Оплата наданих послуг і придбаних матеріалів у вказаного контрагента підтверджується копіями банківських платіжних доручень на безготівкове перехування коштів; також ТзОВ «Профліга» були видані позивачу відповідні податкові накладні (а.с.19-20, 32-33, 43-45, 54-57, 66-67, 80).

Заборгованість по вказаним операціям між сторонами є відсутньою.

Разом з тим, податковим органом представлені документи про те, що протягом охопленого перевіркою періоду в ТзОВ «Профліга» працювало пять осіб (а.с.127), у вказаного підприємства були відсутні обєкти нерухомості та транспортні засоби (а.с.133-136); податкові зобовязання останнім в рамках розглядуваних операцій не декларувалося (остання податкова декларація з податку на прибуток підприємств подана за І квартал 2008 року); також відносно посадових осіб ТзОВ «Профліга» порушено кримінальну справу за ознаками злочинів, передбачених ст.ст.191, 205, 209, 212 КК України (а.см.85, 116- 126, 129).

Надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин:

* неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

* відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності через відсутність управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

* облік для цілей оподаткування лише тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

* здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку.

У розглядуваній справі приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення, податковий орган виходив з того, що позивач фактично роботи (послуги) у контрагента ТзОВ «Профліга» не придбавав, а лише провів документальне оформлення розглядуваних операцій, через що вказані операції були нікчемними.

На підтвердження своїх доводів ДПІ у Залізничному районі м.Львова надала суду письмові документи про те, що позивач роботи (послуги) не придбавав, а фактично співпрацював з фіктивним субєктом господарювання.

За змістом ч.1 ст.228 ЦК України, правочин, спрямований, зокрема, на незаконне заволодіння майном держави, вважається таким, що порушує публічний порядок, а отже, згідно з частиною другою згаданої статті, є нікчемним.

Визнання судами нікчемних правочинів недійсними не вимагається (ч.2 ст.215 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

За таких обставин податковий орган підставно прийшов до висновку про нікчемність договорів, укладених між позивачем та ТзОВ «Профліга».

Твердження суду про те, що розглядувані договори породжують для його сторін певні права та обов'язки у зв'язку з тим, що його не визнано недійсним, є помилковими, оскільки відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України визнання судами нікчемних правочинів недійсними не вимагається. Посилання суду на те, що договори виконані з огляду на надані відповідачем докази, є непереконливими, а тому до уваги не приймаються.

При цьому, суд першої інстанції мав право самостійно у справі з урахуванням доводів податкового органу про протиправний характер укладених угод дійти висновку щодо їх нікчемності чи правомірності і викласти його в мотивувальній частині рішення.

При цьому, положення ст.ст.207, 208 ГК України слід застосовувати з урахуванням того, що правочини, які вчинені з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, водночас суперечать моральним засадам суспільства, а тому згідно з ч.1 ст.203, ч.2 ст.215 ЦК України є нікчемними, і визнання таких правочинів недійсними судом не вимагається. Висновок суду про нікчемність правочинів має міститися у мотивувальній, а не в резолютивній частині судового рішення.

Доводи щодо визнання нікчемними розглядуваних правочинів заявлялися відповідачем під час розгляду справи, однак таким суд оцінки не дав (а.с.101-103).

При цьому колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду України по цій категорії спорів, яка полягає в тому, що несплата продавцем чи його контрагентом податку на додану вартість до бюджету, у разі фактичного здійснення господарської операції, не впливає на формування податкового кредиту покупцем та не є підставою для позбавлення останнього права на відшкодування цього податку, якщо він виконав усі передбачені законом умови отримання такого відшкодування і має всі документальні підтвердження розміру заявленого податкового кредиту.

Таким чином, враховуючи підтвердження в судовому засіданні обставин, якими контролюючий орган обґрунтував свої твердження про порушення позивачем вимог Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», а відтак й покладених в основу оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, приймаючи до уваги вірне застосування останнім приписів Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», заявлений позивачем позов є безпідставним, через що задоволенню не підлягає.

Інші висновки постанови суду першої інстанції колегія суддів вважає безпідставними і помилковими, оскільки такі не відповідають вимогам Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заявленого позову з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1, 4 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова задоволити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15.12.2009р. скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Галдімбуд» до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м.Львова про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення про визначення податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств, - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: А.М.Ліщинський

ОСОБА_2