Справа № 820/5792/15
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 р.Справа № 820/5792/15

Головуючий 1 інстанції: Нуруллаєв І.С.

Доповідач: Водолажська Н.С.

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя Водолажська Н.С.,

Суддя Філатов Ю.М., Суддя Бенедик А.П.

при секретарі Тітова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2015р. по справі № 820/5792/15

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області в особі Московського районного відділу державної міграційної служби в м. Харкові

про визнання дій незаконними, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив: визнати неправомірними дії ГУ ДМС України в Харківській області в особі Московського районного відділу державної міграційної служби в м. Харкові щодо ненадання в 5-ти денний строк документів на запит адвоката від 17.04.15 р.; визнати неправомірними дії ГУ ДМС України в Харківській області в особі Московського районного відділу державної міграційної служби в м. Харкові щодо ненадання документів на запит адвоката від 17.04.15 р.; зобов'язати ГУ ДМС України в Харківській області в особі Московського районного відділу державної міграційної служби в м. Харкові повторно розглянути запит адвоката Чернушкіна В.Н. від 17.04.15 р. про надання: а) залежним чином завіреної копії форми № 1 (заява про видачу паспорта громадянина СРСР зразка 1974 р.), відповідно до якої гр. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, 08.06.87 р. була документована паспортом серії НОМЕР_1 та на день документування паспортом в 1987 р. була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1; б) належним чином завірену копію форми А на ім'я ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка станом на 1987 р. була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.15 р. по справі № 820/5792/15 у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.15 р. по справі № 820/5792/15 та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального законодавства з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

Відповідач письмові заперечення на апеляційну скаргу не подав.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до наявної в матеріалах справи копії Свідоцтва № 1041 від 02.09.11 р. має право на зайняття адвокатською діяльністю (зв.бік а.с.7). Позивачем 17.04.15 р. укладений договір про надання правових послуг з ОСОБА_5. Відповідно до умов якого клієнт доручає та оплачує, а адвокат зобов'язується у встановлені сторонами строки та порядку надати клієнту правові послуги та представництво інтересів в судових органах всіх інстанцій та відомств, Європейському суді з прав людини, правоохоронних органах, органах прокуратури, органах ДВС, ДМС, органах влади та місцевого самоврядування, РАЦС, Пенсійного фонду України, нотаріаті, кредитно-фінансових установах у цивільних, адміністративних, господарських, кримінальних справах, де клієнт приймає участь. В п. 1.1.1 договору встановлені права, які набуваються адвокатом під час представництва та захисту інтересів клієнта.

Також в рішенні суду першої інстанції зазначено, що на підставі зазначеного вище договору позивач 17.04.15 р., керуючись ст. 20, ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», звернувся до Московського районного відділу Державної міграційної служби України в м. Харкові з адвокатським запитом про отримання належним чином завіреної копії форми № 1 (заява про видачу паспорта громадянина СРСР зразка 1974 р.), відповідно до якої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, 08.06.87 р. була документована паспортом серії НОМЕР_2, на день документування паспортом у 1987 р. зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1; належним чином завіреної копії форми А на ім'я ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка станом на 1987 р. зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2. До запиту долучені копії договору про надання правових послуг, свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю, свідоцтва про народження.

Зазначений запит позивачем направлений до Московського районного відділу ДМС України у м. Харкові засобами поштового зв'язку і відповідно довідки від 03.06.15 р. вручений адресату 18.04.15 р. (зв. бік а.с. 8). Листом № 21/3724 від 28.04.15 р. за підписом начальника Московського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області позивача повідомлено, що запит від 17.04.15 р. про надання інформації відносно гр. ОСОБА_4 повертається без виконання. Відповідачем зазначено, що відповідно до правил надання за запитами інформації, яка містить в собі відомості про особу, віднесеної чинним законодавством до категорії конфіденційної, зокрема, відомостей, отриманих за результатами основної діяльності, зазначений запит повинен бути оформлений відповідно ст. 16 Закону України «Про захист персональних даних», який набрав чинності 01.01.11 р., та містити точно вказану мету отримання інформації замість загальних посилань на норми законодавчих актів.

На захист своїх прав позивач звернувся до прокуратури Харківської області. Листом № 04-32-103-15 від 08.05.15 р. за підписом прокурора району старшого радника юстиції позивач був повідомлений, що підстав для вжиття заходів прокурорського реагування не встановлено, оскільки дана категорія справ не віднесена до компетенції органів прокуратури (а.с. 10).

Відповідач, Московський РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, при наданні відповіді № 21/3724 від 28.04.15 р. керувався положеннями Закону України «Про захист персональних даних» та як підставу для повернення запиту від 17.04.15 р. без виконання відповідач зазначив невідповідність його вимогам ст. 16 Закону України «Про захист персональних даних» та не зазначення точно вказаної мети отримання інформації.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач як розпорядник інформації при поверненні запиту адвоката без виконання листом № 21/3724 від 28.04.15 р. із зазначенням недоліків, керувався нормами діючого законодавства та не вчинив порушень зазначених позивачем.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача з адвокатським запитом від 17.04.15 р. про надання копій документів, зазначених в запиті (а.с. 8). Підставою для подання такого запиту позивачем були зазначені ст. ст. 20 та ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». До зазначеного запиту позивачем були додані копія договору про надання правових послуг, укладеного між адвокатом ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_5 (а.с. 7), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (звор. стор. а.с. 7) та копію свідоцтва про народження (копія в матеріалах справи відсутня).

В доводах апеляційної скарги позивач по справі зазначив, що неправомірними діями відповідача були порушені професійні права адвоката, гарантовані ст. 20 та ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». При цьому апелянт зазначив, що в п. 2.4 договору про надання правових послуг від 17.04.15 р. вказано, що клієнт дає згоду на використання його персональних даних. Також апелянт зазначив, що запит стосувався персональних даних, на використання яких клієнт уповноважив адвоката, про що вказано в договорі, а тому, за твердженням позивача, поданий ним запит відповідав вимогам ст. 8 та ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних».

Колегія суддів зазначає, що відповідно ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» інформація з обмеженим доступом і копії документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом, не підлягають наданню у відповідь на адвокатський запит. Водночас цей Закон не містить ні визначення, ні ознак інформації з обмеженим доступом, ні відсилочних норм до інших законів.

Як зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні, з листа відповідача на запит адвоката ОСОБА_1 судом встановлено, що відповідач при поверненні запиту без виконання посилається на віднесення за запитуваної інформації до конфіденційної відповідно до діючого законодавства. Згідно норм чинного законодавства до конфіденційної інформації, зокрема, належать свідчення про особу (освіта, сімейний стан, релігійність, стан здоров'я, дата і місце народження, майновий стан та інші персональні дані). Тобто, відмовити надати інформацію на запит в силу конфіденційності можливо лише, якщо запитується вище перерахована інформація.

Відповідно ст. 11 Закону України «Про інформацію» інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження. Згідно ст. 21 вказаного Закону конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Відносини, пов'язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом.

В ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист персональних даних» визначено, що суб'єктами відносин, пов'язаних із персональними даними, є: суб'єкт персональних даних; володілець персональних даних; розпорядник персональних даних; третя особа; Уповноважений Верховної Ради України з прав людини. Відповідно ст. 2 цього Закону третя особа - будь-яка особа, за винятком суб'єкта персональних даних, володільця чи розпорядника персональних даних та Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, якій володільцем чи розпорядником персональних даних здійснюється передача персональних даних.

На підставі наведених норм судом першої інстанції зроблений висновок, що ОСОБА_1 у даних відносинах виступає третьою особою, а відповідач, Московський РВ ДМСУ в м. Харкові, розпорядником персональних даних, отриманих ОСОБА_4, тобто від клієнта позивача за договором про надання правових послуг від 17.04.15 р.

Колегія суддів частково не погоджується з таким твердженням суду першої інстанції, оскільки в доводах апеляційної скарги позивач послався на те, що клієнт за угодою про надання правових послуг дав згоду на використання його персональних даних, а тому вважає, що він мав право звертатися до відповідача із запитом про видачу документів, які містять конфіденційну інформацію. Разом з тим, колегія суддів зазначає, що клієнтом за угодою від 17.04.15 р. є гр. ОСОБА_5, а запитувані документи стосувалися інформації про гр. ОСОБА_4. Доказів того, що зазначені громадяни є однією і тією ж особою матеріали справи не місять, а тому посилання апелянта на наявність згоди клієнта про використання його персональних даних є безпідставними.

В ст. 16 Закону України «Про захист персональних даних» встановлений порядок доступу до персональних даних та встановлює наступне. Порядок доступу до персональних даних третіх осіб визначається умовами згоди суб'єкта персональних даних, наданої володільцю персональних даних на обробку цих даних, або відповідно до вимог закону. Порядок доступу третіх осіб до персональних даних, які знаходяться у володінні розпорядника публічної інформації, визначається Законом України "Про доступ до публічної інформації". Доступ до персональних даних третій особі не надається, якщо зазначена особа відмовляється взяти на себе зобов'язання щодо забезпечення виконання вимог цього Закону або неспроможна їх забезпечити.

Суб'єкт відносин, пов'язаних з персональними даними, подає запит щодо доступу до персональних даних володільцю персональних даних. У запиті зазначаються: 1) прізвище, ім'я та по батькові, місце проживання (місце перебування) і реквізити документа, що посвідчує фізичну особу, яка подає запит (для фізичної особи - заявника); 2) найменування, місцезнаходження юридичної особи, яка подає запит, посада, прізвище, ім'я та по батькові особи, яка засвідчує запит; підтвердження того, що зміст запиту відповідає повноваженням юридичної особи (для юридичної особи - заявника); 3) прізвище, ім'я та по батькові, а також інші відомості, що дають змогу ідентифікувати фізичну особу, стосовно якої робиться запит; 4) відомості про базу персональних даних, стосовно якої подається запит, чи відомості про володільця чи розпорядника персональних даних; 5) перелік персональних даних, що запитуються; 6) мета та/або правові підстави для запиту. В п. 5 ст. 16 вище зазначеного Закону встановлено, що строк вивчення запиту на предмет його задоволення не може перевищувати десяти робочих днів з дня його надходження. Протягом цього строку володілець персональних даних доводить до відома особи, яка подає запит, що запит буде задоволено або відповідні персональні дані не підлягають наданню, із зазначенням підстави, визначеної у відповідному нормативно-правовому акті. Запит задовольняється протягом тридцяти календарних днів з дня його надходження, якщо інше не передбачено законом.

На підставі наведеного суд першої інстанції дійшов до висновку, що діючим законодавством чітко встановлені вимоги для запиту щодо доступу до персональних даних та порядок їх розгляду та відповіді. Відповідачем запит отриманий 18.04.15 р. та листом від 28.04.15 р. повідомлено запитувача про не відповідність запиту, тобто у встановлений законодавством 10-денний строк.

Наведені обставини стали підставою для висновку суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. Колегія суддів погоджується з висновком суду, оскільки доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Зважаючи на те, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.15 р. по справі № 820/5792/15 прийнята з дотриманням вимог чинного законодавства, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 160, 165, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.15 р. по справі № 820/5792/15 - залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.15 р. по справі № 820/5792/15 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області в особі Московського районного відділу державної міграційної служби в м. Харкові про визнання дій незаконними - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя (підпис)Водолажська Н.С.
Судді(підпис) (підпис) Філатов Ю.М. Бенедик А.П.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 28.08.2015 року.