Справа № 2-а-337/11
Суддя: Гудим О. М.
Дата ухвалення: 2011-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-337/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2011 року Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді ГУДИМ О.М.

при секретарі - Верхогляд О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Царичанка Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державтоінспектора ВДАІ з ОАТ Петриківського району ст. лейтенанта міліції ОСОБА_2, третя особа УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 предявив позов в порядку адміністративного судочинства до державтоінспектора ВДАІ з ОАТ Петриківського району ст. лейтенанта міліції ОСОБА_2, третя особа УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що 22 лютого 2011 року відповідачем винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення серії АЕ1 № 137710, в якій зазначається, що 22.02.2011 року, о 11.33 год., в с. Лобойківка по вул. Центральній, він, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався зі швидкістю 84 км/год., перевищивши встановлену швидкість руху в населеному пункті, швидкість вимірювалась приладом „Беркут № 0501091, чим порушив вимоги п.12.4 ПДР України, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

З постановою по справі про адміністративне правопорушення не погоджується, вважає її незаконною, оскільки постанова складена особою, яка не мала підтверджені документально повноваження на розгляд справи про адміністративне правопорушення від імені органів внутрішніх справ(міліції). Підпис посадової особи, що склала постанову, не засвідчено гербовою печаткою органу внутрішніх справ. Крім зазначеного вище, постанова не містить посилання на докази, передбачені ст. ст. 251, 252 КУпАП, не була винесена в його присутності і не містить його пояснення і ставлення до вчиненого ним діяння.

В постанові відповідач веде мову про „штраф 255 грн., але законодавством передбачено стягнення у вигляді штрафу, де за одиницю виміру такого стягнення визначено неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Також вважає, що адміністративного правопорушення не вчиняв, керував автомобілем, рухаючись зі швидкістю не вище 75 км/год. В протоколі про адміністративне правопорушення та постанові відсутні докази належності виміряної швидкості саме його автомобілю. Встановити та довести, що вимірювалася швидкість саме його автомобіля неможливо, тому що у момент, близький до вимірювання швидкості та зупинки, поряд із більшою швидкістю рухалися й інші автомобілі. У відповідності до ст. 10-15 Закону України „Про метрологію та метрологічну діяльність: на вимірювання у сфері, у якій результат може бути використаним у якості доказу по справ, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання в Україні та про придатність даного примірника засобу вимірювальної техніки. Таких документів йому відповідачем надано не було.

Відповідач під час вимірювання тримав вимірювальний пристрій у руці, що робить можливим рух назустріч автомобілю, швидкість якого вимірюється, внаслідок чого відносна швидкість, зафіксована приладом, збільшується.

Крім того, розгляд справи на місці, без підготовки та надання йому часу для звернення за правовою допомогою, подання документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, порушує його права, передбачені ст. 268 КУпАП, та призводить до того, що при винесенні постанови не враховано особу та інші обставини, які слід враховувати при складанні протоколу та винесенні постанови відповідно до ст. 33 КУпАП.

Також в постанові відповідач зазначив, що постанова набирає чинності 04.03.2011 року, але таке є недопустимим, оскільки постанову винесено 22 лютого 2011 року, а отже, включаючи 10-ти денний строк для оскарження, встановлений законодавством, постанова повинна набрати чинності не раніше як 05.03.2011 року.

Прохає постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АЕ1 № 137710 від 22.02.2011 року визнати незаконною та скасувати.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач - державтоінспектор ВДАІ з ОАТ Петриківського району ст. лейтенант міліції ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, хоча був належним чином сповіщений про день, час і місце розгляду справи в суді.

Представник третьої особи - УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, хоча належним чином були сповіщені про день, час і місце розгляду справи в суді, причину неявки суду не повідомили.

Суд, заслухавши позивача, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Згідно ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач у судове засідання не зявився, хоча саме він повинен довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності.

В судовому засіданні встановлено, що 22.02.2011 року у відношенні позивача ОСОБА_1 була винесена постанова серії АЕ1 № 137710 по справі про адміністративне правопорушення, в якій зазначено, що 22.02.2011 року, о 11.33 год., в с. Лобойківка по вул. Центральній, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався зі швидкістю 84 км/год., перевищивши встановлену швидкість руху в населеному пункті, швидкість вимірювалась приладом „Беркут № 0501091, чим порушив вимоги п.12.4 ПДР України, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Позивач як у позовній заяві, так і в судовому засіданні зазначив, що Правил дорожнього руху не порушував, керуючи автомобілем в населеному пункті, рухався зі швидкістю не вище 75 км/год.

Відповідач виклики до суду проігнорував, правомірність постанови не доказав, незважаючи на те, що обовязок доказування покладено саме на нього. Довід позивача не спростував, заперечення з цього приводу до суду не надіслав. Свідки вчинення правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені.

Крім того жодного обєктивного доказу, окрім постанови та протоколу про адміністративне правопорушення, які б свідчили про правомірність свого рішення, відповідач не надав.

А тому, обєктивних та безперечних доказів, про те, що позивачем скоєне вказане адмінправопорушення не виявлено, та відповідачем в судовому засіданні не надано.

Проте, суд не приймає до уваги інші доводи позивача, зокрема в тій частині, що протокол складено, а постанову винесено неправомочною особою, оскільки як встановлено в судовому засіданні як в протоколі, так і в постанові зазначено особу і звання працівника міліції, який склав протокол та виніс постанову. Більш того, позивач звернувся з адміністративним позовом саме до державтоінспектора ВДАІ з ОАТ Петриківського району ст. лейтенанта міліції ОСОБА_2, про що вказано і в протоколі та в постанові.

Безпідставними та надуманими, на думку суду, являються і доводи позивача в тій частині, що відповідачем винесено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн., яке не передбачено законом, так як законодавець передбачає стягнення у виді штрафу, де за одиницю виміру такого стягнення визначено неоподатковуваний мінімум доходів громадян. На думку суду стягнення накладено на позивача в межах санкцій, передбачених вимогами ст. 122 ч.1 КУпАП.

Не знайшли своє підтвердження доводи позивача щодо незабезпечення реалізації його права на захист відповідно до вимог ст.268 КУпАП, оскільки відсутні докази щодо вимоги позивача на місці складання протоколу та винесення постанови в необхідності забезпечення його права на захист.

За вказаних обставин, в матеріалах адміністративної справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 порушив вимоги ч.1 ст.122 КУАП, а отже у відповідача не було законних підстав для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, що являється підставою для скасування постанови серії АЕ1 № 137710 по справі про адміністративне правопорушення від 22.02.2011 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до державтоінспектора ВДАІ з ОАТ Петриківського району ст. лейтенанта міліції ОСОБА_2, третя особа УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АЕ1 № 137710 від 22.02.2011 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.1 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. визнати протиправною та скасувати.

Стягнути з державтоінспектора ВДАІ з ОАТ Петриківського району ст. лейтенанта міліції ОСОБА_2 на користь держави 3 грн. 40 коп.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуюча О.М.ГУДИМ