Справа № 2а-12990/11/1370
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2012-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2012 р. Справа № 23896/12/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Ліщинського А.М. та Гулида Р.М.,

при секретарі судового засідання Васильків А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28.12.2011р. про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. до Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про визнання дій протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою суду від 28.12.2011р. відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. про вжиття заходів забезпечення позову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. до Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про визнання дій протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.27).

Не погодившись із винесеною ухвалою, її оскаржив позивач ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України у Львівській обл., який покликаючись на неповне зясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову, просить у поданій апеляційній скарзі скасувати оскаржувану ухвалу і постановити нову ухвалу, якою задоволити заявлене клопотання про вжиття заходів забезпечення розглядуваного позову (а.с.33-36).

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що державним виконавцем відкрите виконавче провадження без дотримання вимог матеріального та процесуального права, оскільки у виконавчому документі відсутні дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано виконавчий документ; ідентифікаційний номер стягувача та ідентифікаційний код боржника; стягувач ОСОБА_2 на обліку у позивача як пенсіонер не перебуває.

Також на рахунках боржника обліковуються кошти на проведення пенсійних виплат згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», заробітної плати працівників боржника та страхові внески, сплачені підприємствами за найманих працівників; а тому вчинення виконавчих дій призведе до порушення прав та інтересів боржника та пенсіонерів.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Наведене клопотання розглянуто та вирішено неповноважним судом, що стверджується наступним.

Відповідно до ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч.2 ст.18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Відповідно до ч.4 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України № 2677-VI від 04.11.2010р., який набрав чинності з 09.03.2011р.) рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, до розглядуваних відносин і для визначення питання предметної підсудності слід застосовувати приписи ч.4 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України № 2677-VI від 04.11.2010р.).

Оскільки позивач, який є стороною виконавчого провадження, оскаржує дії та рішення державного виконавця щодо виконання судового рішення, тому останні можуть бути оскаржені до суду, який видав виконавчий документ, а саме до Галицького районного суду м.Львова.

Відповідно до ст.202 КАС України (в редакції, діючій на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції) підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Оскільки клопотання про вжиття заходів забезпечення позову розглянуто неповноважним складом суду (тобто, із порушенням правил предметної підсудності), тому оскаржуване рішення окружного адміністративного суду підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення по суті заявленого клопотання.

Вирішуючи наведене клопотання по суті, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до вимог ст.117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень.

Як слідує із заявленого позову, ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. звернулося до суду із позовом, у якому просило визнати протиправними дії державного виконавця при винесенні постанови ВП № 29231408 від 10.10.2011р. про відкриття виконавчого провадження; скасувати вказану постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.2-4).

Разом із позовною заявою позивачем подано клопотання про забезпечення позову, в якому останній просить вжити заходи забезпечення адміністративного позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії по виконанню постанови ВП № 29231408 від 10.10.2011р. про відкриття виконавчого провадження, в тому числі заборони накладати штрафи, арешт на кошти або виставляти платіжні вимоги про списання коштів з рахунків Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл., до набрання чинності судовим рішенням по даному спору (а.с.5-8).

Розглядаючи заявлене клопотання, колегія суддів виходить з того, що оскаржувані дії державного виконавця та винесена ним постанова не мають очевидних ознак протиправності, не встановлено інших обставин, передбачених ст.117 КАС України для забезпечення позову, а тому підстави для задоволення заявленого позову є відсутніми.

Наведений висновок обґрунтовується наступним.

Із змісту заявленого клопотання слідує, що доводи заявника про необхідність вжиття заходів забезпечення позову зводяться до неправомірності винесеного судового рішення, по якому виданий виконавчий лист; неправильного відкриття виконавчого провадження, неналежного оформлення виконавчого листа, а також відсутності необхідних бюджетних коштів для проведення спірних пенсійних виплат.

Вищенаведені обгрунтування також наведені позивачем і в позовній заяві.

Із врахуванням наведеного, а також оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що в основу заявленого клопотання позивачем фактично покладені доводи позовних вимог, через що задоволення наведеного клопотання призведе до фактичного ухвалення рішення по суті спору без розгляду справи, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Окрім цього, приймаючи рішення про відмову у вжитті заходів забезпечення позову, колегія суддів виходить з того, що позивачем не доведено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Зокрема, в обґрунтування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі пенсійний орган покликається на надумані твердження щодо можливого заподіяння шкоди правам пенсіонерів, які отримують пенсії за рахунок страхових внесків підприємств тощо.

Із змісту вимог ст.117 КАС України слідує, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, повинні бути безпосередньо повязаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Також при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності звязку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- необхідності у звязку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

З урахуванням наведеного, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії по виконанню постанови ВП № 29231408 від 10.10.2011р. про відкриття виконавчого провадження, в тому числі заборони накладати штрафи, арешт на кошти або виставляти платіжні вимоги про списання коштів з рахунків Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл., до набрання чинності судовим рішенням по даному спору, призведе до зупинення виконання судового рішення, що є неприпустимим.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду і постановити нову ухвалу.

Даючи оцінку вказаним обставинам в сукупності, колегія суддів приходить до переконання про безпідставність і необґрунтованість заявленого клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, разом з тим, вважає, що спірна ухвала прийнята некомпетентним судом, а відтак вона підлягає скасуванню з винесенням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання про забезпечення адміністративного позову з вищевказаних мотивів.

Керуючись ст.ст.117, 118, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.6 ч.1 ст.199, п.4 ч.1 ст.202, п.3 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 211, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. задоволити частково.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28.12.2011р. про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову - скасувати та винести нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. про забезпечення адміністративного позову, - відмовити.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: А.М.Ліщинський

ОСОБА_3