Справа № 825/2359/15-а
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2015-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2015 року м.Чернігів Справа № 825/2359/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Житняк Л.О.

за участі секретаря Тищенко М.В.

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Біби Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Корюківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про скасування рішення та вимоги про сплату боргу, -

В С Т А Н О В И В:

29.07.2015 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Корюківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про скасування рішень Корюківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про застосування штрафних санкцій від 31.12.2014 №, №, № НОМЕР_1 та вимоги від 20.02.2015 № Ф-128-23.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувані рішення про застосування штрафних санкцій від 31.12.2014 №, №, № повинні були бути скасовані ще 09.02.2015, оскільки він не отримав відповідь ГУ ДФС у Чернігівській області протягом строку визначеного відповідно до п.56.9 ст.56 Податкового кодексу України. Щодо вимоги про сплату бору від 20.02.2015 №Ф-128-23, позивач зазначив, що дану вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 20.02.2015 він оскаржив 16.03.2015 до Головного управління ДФС у Чернігівській області, проте рішення про результати розгляду скарги було направлено позивачу лише 09.04.2015 (згідно відтиску печатки поштамту м. Чернігова), чим знову було порушено вимоги п.56.9 ст.56 Податкового кодексу України. 20.04.2015 рішення Головного управління ДФС у Чернігівській області від 08.04.2015 було оскаржено позивачем до ДФС України, котра своїм рішенням від 18.05.2015 вимогу відповідача від 20.02.2015 залишила без змін, а скаргу - без задоволення, чим порушено вимоги законів України, оскільки скаргу було отримано 23.04.2015. а надіслано рішення лише 18.05.2015. У зв'язку з цим вважає, що спірні рішення про застосування штрафних санкцій від 31.12.2014 №, №, № та вимога про сплату боргу (недоїмки) від 20.02.2015 № Ф-128-23 є безпідставним, а тому підлягають скасуванню.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та просила в його задоволенні відмовити, надавши пояснення та письмові заперечення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Досліджуючи підстави нарахування штрафних санкцій, пені та виникнення боргу, в судовому засіданні встановлено, що борг з єдиного внеску в розмірі 851,31 грн був переданий Корюківській ОДПІ від Управління Пенсійного фонду України в Корюківському районі та виник у зв'язку з тим, що ФОП ОСОБА_1 несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував самостійно задекларовані суми єдиного внеску за період з 01.01.2013 по 14.10.2013.

Як вбачається з наданих відповідачем копії листа Управління Пенсійного фонду України в Корюківському районі та особового рахунку платника (а.с. 44, 49-50) позивач мав сплатити єдиний внесок в розмірі 4 572,42 грн за 2012 рік до 21.01.2013. Даний єдиний внесок було сплачено 07.03.2013. У відповідності до ч.10 п.2 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (в редакції, що діяла до 11.08.2013) до позивача було застосовано штрафну санкцію та нараховано пеню в сумі 663,00 грн (а.с.50). Так, згідно абз.3 ч.1 ст.4 Закону (в редакції, що діяла до 11.08.2013) платниками єдиного внеску є фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту). Абз. 3 ч.8 ст.9 Закону (в редакції, що діяла до 11.08.2013) передбачено, що платники єдиного внеску, зазначені у п.4 ч.1 ст.4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується внесок.

Станом на 22.04.2013 сума заборгованості зі сплати єдиного внеску за І квартал 2013 року складала 1 194,03 грн. Вказані кошти були сплачені позивачем 18.06.2013 в розмірі 1 100 грн., 21.06.2013 в розмірі 94,03 грн та 25.06.2013 в розмірі 1 194,03 грн.

За не своєчасну сплату єдиного внеску до позивача була застосована штрафна санкція та нарахована пеня в розмірі 188,31 грн. ФОП ОСОБА_1, 22.07.2013 сплатив розмір єдиного внеску за ІІ квартал 2013 року в розмірі 1 194,03 грн, що також підтверджується наданою позивачем копією квитанції (а.с.43).

Відповідно до ч.6 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (в редакції, що діяла до 11.08.2013) за рахунок сум, що надходять від платника даного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Таким чином, за рахунок сплачених коштів було погашено заборгованість по штрафній санкції та пені, та сплачено частину єдиного внеску за ІІ квартал 2013 року.

Отже, станом на 18.12.2014 позивач мав заборгованість в сумі 851,31 грн (в т.ч. 663,00 грн борг по єдиному внеску, 119,40 грн - по штрафній санкції, 68,91 грн - борг по пені). (а.с.49-50).

Згідно картки обліку платника податків Корюківської ОДПІ вказану суму боргу було погашено платником трьома платежами по 422,60 грн - 20.10.2014, 19.11.2014 та 24.12.2014 відповідно, на загальну суму 1 267,80 грн (а.с.32-35).

Відповідно до проведених платежів, Корюківською ОДПІ, на підставі ч.10 та п.2 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» 31.12.2014 за №, № та № були винесені рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за періоди:

з 23.07.2013 до 20.10.2014 - штрафу 66,30 грн., пені 61,00 грн. на загальну суму 127,30 грн;

з 26.07.2013 до 20.10.2014- штрафу 11,94 грн., пені 10,63 грн на загальну суму 22,57 грн;

з 22.10.2013 до 24.12.2014 штрафу 119,4 грн., пені 323,29 грн на загальну суму442,69 грн.

Так, станом на 01.01.2015 по особовому рахунку ФОП ОСОБА_1 по платежу 71040000 рахувалася переплата з єдиного внеску в сумі 416,49 грн. (а.с.32-35). Крім того, відповідно до звіту нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування 20.01.2015 позивачем було самостійно визначено суму єдиного внеску у розмірі 1267,95 грн., (а.с.36).

З урахуванням переплати (416,49 грн.) станом на 21.01.2015 у ФОП ОСОБА_1 по платежу 71040000 виник борг з єдиного внеску в сумі 851,46 грн. В зв'язку з непогашенням раніше нарахованих Корюківською ОДПІ штрафів та пені 23.01.2015 по картці особового рахунку було проведено штрафну санкцію у сумі 197,64 грн. та пеню у сумі 394,92 грн.

Щодо посилань позивача на п.56.9 ст.56 Податкового кодексу України, якою визначено: «якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або іншої уповноваженої посадової особи), така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.», суд встановив, що рішення про результати розгляду скарги від 04.02.2015 №91/І/25-01-10-04-15 було направлено на адресу ФОП ОСОБА_1 04.02.2015 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення №776. Однак, вказаний лист було повернуто Укрпоштою, з довідкою за формою 20, "за закінченням терміну зберігання» (а.с.12-14, 46-48).

Тобто, рішення про результати розгляду скарги від 04.02.2015 №91/І/25-01-10-04-15, було направлено в межах 20-денного строку, відповідно порушення відповідачем вказаної норми відсутнє. Таким чином, посилання позивача на те, що рішення про застосування штрафних санкцій від 31.12.2014 №, №, № повинні бути скасовані ще 09.02.2015, оскільки ним не отримано відповідь Головного управління ДФС у Чернігівській області протягом строку визначеного п.56.9 ст.56 Податкового кодексу України, спростовується встановленим вище.

Крім того, відповідно до п.5.4 розділу V Порядку розгляду органами доходів і зборів скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міністерств доходів і зборів України від 09.09.2013 №452 рішення вважається надісланим (врученим) скаржнику, який є фізичною особою, якщо її вручено особисто такій особі або її законному представнику чи надіслано листом на її адресу за місцем проживання або останнім відомим місцезнаходженням з повідомленням про вручення. Якщо скаржник на день надсилання йому органом доходів і зборів рішення не повідомив в установленому порядку про зміну місцезнаходження (місця проживання), рішення вважається належним чином врученим навіть у разі його повернення як такого, що не знайшло адресата, або за закінченням строку зберігання.

Отже, станом на 31.01.2015 по особовому рахунку ФОП ОСОБА_1 по платежу 71040000 рахувався борг з єдиного внеску в 1444,02 грн., з яких 851,46 грн. - сума боргу, 197,64 грн. - штраф, 394,92 грн. - пеня.

Відповідно враховуючи п.1.2та п.1.6 ст.1 Закону України від 08.07.2010 № 2464-YI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» із змінами і доповненнями, якими визначено терміни «єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та «недоїмка», та встановлено, що платник єдиного внеску, зокрема, зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування (п.2.1, п.2.4 ст.6), суд враховує порядок обчислення і сплати єдиного внеску, який визначено ст.9 Закону України №2464-VI, а також право органи доходів і зборів стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску, визначене пунктами 1.1, 1.7 ст.13 цього Закону.

Відповідно пунктами 2, 3, 4 ст.25 Закону України №2464-VI передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Крім того, згідно п.6.2 Розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 №455 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.09.2013 за №1622/24154), надалі - Інструкція №455, визначено, що сума єдиного внеску, своєчасне не нарахована та/або не сплачена платниками у строки, визначені відповідно до Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та пунктами цієї Інструкції, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою. Органи доходів і зборів надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки, зокрема, в таких випадках: якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на суму боргу, що перевищує 10 гривень (п.6.3 Розділу VI Інструкції №455). Вимога про сплату боргу формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з карток особових рахунків платників за формою згідно з додатком 4 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 5 до цієї Інструкції (для платника фізичної особи). Вимога формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу (п.6.4 Розділу VI Інструкції №455).

З огляду на встановлене, суд приходить до висновку, що Головним Управлінням ДФС у Чернігівській області, при розгляді скарги та надсиланні рішення був дотриманий порядок передбачений чинним законодавством, а оскаржувані рішення та вимога про сплату боргу (недоїмки) прийняті відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про скасування рішень Корюківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про застосування штрафних санкцій від 31.12.2014 №, №, № НОМЕР_1 та вимоги від 20.02.2015 №Ф-128-23 необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.О. Житняк