Справа № 2а/1770/2765/2011
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2011-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/2765/2011

10 серпня 2011 року 09год. 10хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шарапи В.М. за участю секретаря судового засідання Патрикей Ю.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Рівненська філія публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк"
до Державна податкова інспекція у м.Рівне
про скасування податкових повідомлень-рішень від 14.12.2010 року № /0 та № /0 , -
ВСТАНОВИВ :

Публічне акціонерне товариство "Західінкомбанк" в особі Рівненської філії ПАТ "Західінкомбанк" звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.Рівне про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень №/0 та №/0 від 14.12.2010 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Пояснив суду, що згідно оспорюваного податкового повідомлення-рішення №/0 від 14.12.2010 року позивачу визначено податкове зобовязання у загальній сумі 10057,00 грн., в тому числі 3200,00 грн. основного зобовязання та 6857,00 грн. штрафних санкцій. Згідно оспорюваного податкового повідомлення-рішення №/0 від 14.12.2010 року до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 154557,74 грн. Вказані оспорювані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем за результатами виїзної планової перевірки Рівненської філії ПАТ "Західінкомбанк" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2007 року по 30.06.2010 року.

Представник позивача не погоджується із висновками органу державної податкової служби, що стали підставою для прийняття оспорюваних рішень.

Стосовно висновку про завищення суми валових витрат на суму витрат понесених у зв'язку із оплатою робіт по ремонту приміщення, які виконувались ПП "ЮНІСЕФ", господарська діяльність якого вироком Рівненського міського суду визнана такою, що носила фіктивний характер, представник позивача зазначив, що роботи по ремонту здійснювались одним працівником ПП "ЮНІСЕФ", матеріали для якого придбавались позивачем. Крім того представник позивача вважає, що оскільки роботи виконувались у 2008 році, а вирок винесено у 2010 році, то він не має відношення до вказаних робіт, вказують, що про наявність такого вироку Публічне акціонерне товариство "Західінкомбанк" в особі Рівненської філії ПАТ "Західінкомбанк" не повідомлялось.

Щодо висновку відповідача про застосування до Публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" в особі Рівненської філії ПАТ "Західінкомбанк" штрафних санкцій передбачених пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 року №2181-III, представник позивача зазначає, що позивачем самостійно виявлено недоплату у сумі 10500,00 грн., яку відображено у річній декларації з податку на прибуток за 2009 рік. Проте, філія не збільшила таку недоплату на суму штрафу у розмірі 5% з відповідним збільшенням податкового зобовязання. Представник позивача вказує, що відповідно пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 цього ж Закону, у разі якщо платник податку не сплачує узгоджену суму податкового зобовязання, такий платник сплачує штраф у розмірі 10% від погашеної суми податкового боргу.

Крім того, представник позивача вважає, що відповідачем безпідставно застосовано до Публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" в особі Рівненської філії ПАТ "Західінкомбанк" штрафні санкції у сумі 154557,74 грн. Зазначає що у звязку із реорганізацією банку шляхом перетворення, Рівненській філії ПАТ "Західінкомбанк" було змінено код ЄДРПОУ. Тому, 09.02.2010 року позивач подав одночасно дві річні декларації з податку на прибуток за 2009 рік. В декларації, що подана по старому коду ЄДРПОУ, позивач визначив податкове зобовязання у сумі 1752191,00 грн., в декларації по новому коду ЄДРПОУ податкове зобовязання у позивача відсутнє. Представник позивача вважає що декларація по новому коду ЄДРПОУ мала бути остаточною за 2009 рік. 26.02.2010 року позивачем подано уточнюючий розрахунок до декларації по новому коду ЄДРПОУ, яким перенесено податкове зобовязання із декларації по старому коду ЄДРПОУ та зменшено податкове зобовязання із податку на прибуток за 2009 рік на суму 1752191,00 грн. Вказують, що у період з 12.09.2009 року по 12.02.2010 року постановами Правління Національного банку України було запроваджено мораторій на задоволення вимог кредиторів ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Західінкомбанк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Західінкомбанк"). На думку, представника позивача, у Рівненської філії ПАТ "Західінкомбанк" станом на дату закінчення мораторію було відсутнє податкове зобовязання, тому визначення відповідачем штрафних санкцій за порушення строків погашення податкового зобовязання є неправомірним.

Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечує проти адміністративного позову.

У поданих до початку судового засідання та підтриманих у судовому засіданні запереченнях, зазначає, що перевіркою Рівненської філії ПАТ "Західінкомбанк" встановлено порушення останньою пп. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4, пп. 5.4.6 п. 5.4, пп. 5.6.1 п. 5.6 ст.5, пп. 8.7.1 п. 8.7 ст. 8, пп. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11, п. 22.15 ст. 22 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994 року №334/94-ВР, на підставі чого прийнято оспорювані податкові повідомлення-рішення.

Зокрема, представник відповідача зазначає, що позивачем включено до складу валових витрат витрати на ремонт приміщення, який проводився ПП "ЮНІСЕФ". Проте, вироком Рівненського міського суду встановлено фіктивність господарської діяльності останнього, тому на думку представника відповідача здійснення ПП "ЮНІСЕФ" ремонту приміщення банку не підтверджується, а отже валові витрати Рівненської філії ПАТ "Західінкомбанк" є завищеними.

Також, на думку представника відповідача, завищення Рівненською філією ПАТ "Західінкомбанк" валових витрат без самостійного нарахування та сплати штрафу у порядку передбаченому п. 17.2 ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 року №2181-III є підставою для застосування до позивача штрафних санкцій, визначених пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 цього ж Закону.

Щодо нарахування позивачу штрафних санкцій за порушення строків сплати узгодженого податкового зобовязання, представник відповідача зазначив, що станом на 12.02.2010 року, що є датою закінчення мораторію на задоволення вимог кредиторів, за Рівненською філією ПАТ "Західінкомбанк" рахувався податковий борг у сумі 1545577,39 грн., що виник на підставі річної декларації з податку на прибуток за 2009 рік. Оскільки уточнюючий розрахунок, яким позивач зменшив податкове зобовязання по вказаній декларації на суму 1752191,00 грн., було подано платником податку 26.02.2010 року, Рівненською філією ПАТ "Західінкомбанк" прострочено сплату узгодженого податкового зобовязання у сумі 1535416,39 грн. на 14 днів, та у сумі 10161,00 грн. на 7 днів.

В задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" в особі Рівненської філії ПАТ "Західінкомбанк" слід відмовити.

Судом встановлено, що з 28.09.2010 року по 29.11.2010 року Державною податковою інспекцією у м. Рівне проведено виїзну планову перевірку Рівненської філії Публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2007 року по 30.06.2010 року. За результатами вказаної перевірки складено акт від 03.12.2010 року за №1969/22-513/36699045, в якому зазначається, серед інших порушень, про порушення платником податків пп. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4, пп. 5.4.6 п. 5.4, пп. 5.6.1 п. 5.6 ст.5, пп. 8.7.1 п. 8.7 ст. 8, пп. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11, п. 22.15 ст. 22 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994 року №334/94-ВР, що призвело до заниження податку на прибуток за півріччя 2008 року в розмірі 3200,00 грн., 3 квартали 2008 року в розмірі 3200,00 грн., 2008 рік в розмірі 3200,00 грн., 1 квартал 2009 року в розмірі 13,00 грн., 3 квартали 2009 року в розмірі 10162,00 грн., завищення податку на прибуток за півріччя 2009 року у розмірі 338,00 грн. та зменшення збитків за 2009 рік в розмірі 13328,00 грн. а також про порушення платником податків пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5, пп. 16.5.3 п. 16.5 ст. 16 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994 року №334/94-ВР, у звязку із погашенням платником податку податкового зобовязання з податку на прибуток в розмірі 1545577,39 грн. із затримкою до 30 днів (а.с. 94-140).

Рівненською філією Публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" подано заперечення до акту перевірки (а.с. 38-39). За результатами розгляду заперечень, висновки викладені в акті перевірки, органом державної податкової служби залишено без змін, що відображено у відповіді Державної податкової інспекції у м.Рівне від 19.12.2010 року за №53573/22-533 (а.с. 65-67).

На підставі висновків акту перевірки, 14.12.2010 року Державною податковою інспекцією у м. Рівне прийнято податкові повідомлення-рішення, які є предметом оскарження:

- №/0 форми «Р», згідно якого Публічному акціонерному товариству "Західінкомбанк" в особі Рівненської філії ПАТ "Західінкомбанк" визначено податкове зобов'язання з податку на прибуток у загальній сумі 10057,00 грн., в тому числі 3200,00 грн. основного зобовязання та 6857,00 грн. штрафних санкцій (а.с. 7).

- №/0 форми «Ш», згідно якого до Публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" в особі Рівненської філії ПАТ "Західінкомбанк" застосовано штраф у розмірі 10% від несвоєчасно сплаченого узгодженого податкового зобовязання з податку на прибуток у сумі 1545577,39 грн., що склало 154557,74 грн. (а.с. 6).

Рівненська філія ПАТ "Західінкомбанк" в порядку процедури адміністративного оскарження звернулася до контролюючих органів з первинною та повторними скаргами на вказані податкові повідомлення-рішення (а.с. 13-15,16-17, 50-51, 55-56, 60-62).

Рішеннями органів державної податкової служби первинну та повторні скарги позивача залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення - без змін (а.с. 8-10, 11-12, 18-20, 52-54, 57-59, 63-64).

В основу оспорюваного податкового повідомлення-рішення №/0 від 14.12.2010 року лягли висновки Державної податкової інспекції у м.Рівне, зазначені в акті перевірки, про порушення позивачем пп. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4, пп. 5.4.6 п. 5.4, пп. 5.6.1 п. 5.6 ст.5, пп. 8.7.1 п. 8.7 ст. 8, пп. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11, п. 22.15 ст. 22 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994 року №334/94-ВР.

Зокрема, про завищення Рівненською філією ПАТ "Західінкомбанк" витрат на поліпшення основних фондів на 12800,00 грн., що призвело до заниження податкового зобовязання на 3200,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.03.2008 року між ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Комерційний банк "Західінкомбанк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Західінкомбанк") та Приватним підприємством "ЮНІСЕФ" укладено договір підряду №03.03-01, предметом якого стало виконання ПП "ЮНІСЕФ" ремонтно-будівельних робіт по об'єкту: поточний ремонт приміщення депозитного відділу Рівненської філії КБ "Західінкомбанк" по вул. Чорновола,3 Рівне. Вартість проведення ремонтно-будівельних робіт згідно вказаного Договору становить 12800,00 грн. (а.с. 142).

Для підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем надано копії акту приймання виконаних підрядних робіт типової форми КБ-2в за квітень 2008 року (а.с. 143-146). Також представник позивача зазначає, що оплатив визначену у довідці вартість вказаних підрядних робіт у сумі 12800,00 грн., що підтверджує копією меморіального ордеру (а.с. 44-45).

Відповідно до п. 5.1. ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994 року №334/94-ВР (чинного на момент виникнення спірних правовідносин, надалі Закон України №334/94-ВР), валові витрати виробництва та обігу визначені як сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно пп. 8.7.1 п.8.7 ст.8 Закону України №334/94-ВР, платники податку мають право протягом звітного періоду віднести до валових витрат будь-які витрати, пов'язані з поліпшенням основних фондів, що підлягають амортизації, у тому числі витрати на поліпшення орендованих основних фондів, у сумі, що не перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних фондів станом на початок такого звітного періоду.

Підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України №334/94-ВР не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

За змістом наведених правових норм валові витрати для цілей визначення обєкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично понесені платником податку та підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи виписки з вироку Рівненського міського суду по справі №1-386/10 від 25.05.2010 року (а.с. 18-20), суд дійшов висновку про нереальність виконання господарських операцій ПП "ЮНІСЕФ". Зокрема, суд вважав доведеним, що внаслідок діяльності вказаного підприємства в результаті задекларованих господарських операцій не було встановлено розумних економічних або інших причин (ділової мети), виробничої або господарської необхідності систематичного придбання та продажу товарів, а також неможливість реального виконання зобов'язань з урахуванням часу, відсутність необхідних умов для досягнення відповідних результатів економічної діяльності в силу відсутності найманих працівників, основних засобів, складських приміщень та транспортних засобів, що свідчить про відсутність у ПП "ЮНІСЕФ" можливостей на виконання господарських зобов'язань. Тому, суд у вказаному вироку встановив, що господарська діяльність ПП "ЮНІСЕФ" носила фіктивний характер, а засновників вказаного підприємства визнано винними у злочині передбаченому ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України від 05.04.2001 року №2341-III (фіктивне підприємництво).

Відповідно до ч. 4 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року №2747-IV, вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Отже, вироком Рівненського міського суду по справі №1-386/10 від 25.05.2010 року підтверджується факт створення та придбання засновником ПП "ЮНІСЕФ" суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона, які вчинені повторно та заподіяли велику матеріальну шкоду державі, що в свою чергу мало наслідком фіктивність господарських операцій з контрагентами, в тому числі і з Рівненською філією ПАТ "Західінкомбанк".

Тому, суд приходить до висновку, що вказані висновки податкового органу, наведені в акті перевірки та письмових запереченнях, поданих представником відповідача, є обгрунтованими, а визначення Публічному акціонерному товариству "Західінкомбанк" в особі Рівненської філії ПАТ "Західінкомбанк" податкового зобовязання з податку на прибуток у сумі 3200,00 грн. правомірним.

Щодо нарахування позивачу штрафних санкцій у сумі 6857,00 грн., на підставі пп. 17.1.3 п. 17.2 ст. 17 Закону України №334/94-ВР, то судом встановлено наступне.

В порушення пп. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4, пп. 11.3.6, 11.3.1, п. 11 ст. 11 Закону України №334/94-ВР Рівненська філія ПАТ "Західінкомбанк" занизила нараховані (сплачені) комісійні доходи за 3 квартали 2009 року (3-й квартал) на 41681,00 грн. і відобразила відповідну суму в річній декларації з податку на прибуток за 2009 рік.

Також в порушення пп. 5.6.1 п. 5.6 ст. 5 Закону України №334/94-ВР філією завищено витрати на оплату праці за 3 квартали 2009 року (3-й квартал) на 318,00 грн. та відображено вказану суму в річній декларації з податку па прибуток за 2009 рік.

Крім цього, філією в порушення пп. 5.4.6 п. 5.4 ст. 5 Закону України №334/94-ВР завищено валові витрати за рахунок включення до їх складу понесених витрат на страхування за 1-й квартал 2009 року в сумі 50,00 грн. та відображено відповідну суму в річній декларації з податку па прибуток за 2009 рік.

Вказані обставини підтверджуються даними декларацій Рівненської філії ПАТ "Західінкомбанк" з податку на прибуток за відповідні податкові періоді та не заперечуються представниками позивача в судовому засіданні.

За змістом підпункту "б" п. 17.2 ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 року №2181-III (чинного на момент виникнення спірних правовідносин, надалі Закон України №2181-III), у разі самостійного виявлення платником податків до початку його перевірки контролюючим органом факту заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів такий платник зобов'язаний відобразити суму такої недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за наступний податковий період, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми податкового зобов'язання з цього податку.

Рівненською філією ПАТ "Західінкомбанк" не було здійснено самостійне донарахування штрафних санкцій на суму заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток у 1-му та 3-му кварталах 2009 року.

Згідно п. 17.3 ст. 17 Закону України №2181-III, сплата (стягнення) штрафних санкцій, передбачених цією статтею, прирівнюється до сплати (стягнення) податку та оскарження їх сум.

З наведених законодавчих приписів вбачається, що сума штрафних санкцій за змістом Закону України №2181-III є складовою податкового зобов'язання. Отже, недонарахування платником штрафу в порядку підпункту "б" пункту 17.2 статті 17 Закону України №2181-III прирівнюється до заниження податку.

Відповідно до пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України №2181-III, у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Пунктом 2. 8 Інструкції про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 17.03.2001 року №110, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.03.2001 року за №268/5459 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, надалі Інструкція про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби) недоплата визначається як заниження суми податкового зобов'язання за відповідні базові податкові (звітні) періоди.

Таким чином, Державною податковою інспекцією правомірно нараховано позивачу штрафні санкції у сумі 6857,00грн. (з розрахунку: 12800,00 грн.*25%*10 періодів недоплати = 32000,00 грн., з врахуванням максимального розміру штрафних (фінансових) санкцій, який дорівнює не більше 50% від сукупної суми недоплат = 1600,00грн.; 50,00грн.*25%*7 періодів недоплати = 87,50 грн., з врахуванням максимального розміру штрафних (фінансових) санкцій, який дорівнює не більше 50% від сукупної суми недоплат = 7,00 грн.; (318 грн. + 41681,00 грн.)*25%*5 періодів недоплати = 52498,75 грн. з врахуванням максимального розміру штрафних (фінансових) санкцій, який дорівнює не більше 50% від сукупної суми недоплат = 5250,00 грн.; 1600,00 грн. + 7,00 грн. + 5250,00 грн. = 6857,00грн.) (а.с. 140).

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Рівне №/0 від 14.12.2010 року є обгрунтованим та правомірним.

В основу оспорюваного податкового повідомлення-рішення №/0 від 14.12.2010 року лягли висновки Державної податкової інспекції у м.Рівне, зазначені в акті перевірки, про порушення позивачем пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5, пп. 16.5.3 п. 16.5 ст. 16 Закону України №2181-III, у звязку із погашенням податкового зобовязання з податку на прибуток в розмірі 1545577,39 грн. із затримкою до 30 днів

Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2009 року проведено державну реєстрацію юридичної особи ПАТ "Західінкомбанк", яке створене внаслідок реорганізації шляхом перетворення ТзОВ КБ "Західінкомбанк" в ПАТ "Західінкомбанк", яке є повним правонаступником всіх прав та обовязків ТзОВ КБ "Західінкомбанк", що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ "Західінкомбанк" серії А01 №152919 та копією довідок з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а.с. 21-23).

09 лютого 2010 року Рівненською філією ПАТ "Західінкомбанк" подано дві річні декларації з податку на прибуток за 2009 рік, а саме: податкову декларацію №184677 по коду , в якій позивачем самостійно обчислено та зазначено податкове зобовязання з податку на прибуток у сумі 1752191,00 грн. та яка містить показники обраховані наростаючим підсумком із врахуванням податкової декларації філії банку за 3 квартали 2009 року; податкову декларацію №184684 по коду , в якій податкове зобовязання з податку на прибуток у позивача відсутнє (а.с. 42-43, 74-78).

Крім того, 26.02.2010 року філією банку подано до Державної податкової інспекції у м. Рівне уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок №9560, де уточнено податкове зобов'язання по Декларації №1846841 та перенесено показники з Декларації №184677. Уточнюючим розрахунком №9560 від 26.02.2010 року позивачем зменшено податкове зобов'язання з податку на прибуток за 2009 рік на суму 1752191,00 грн. (а.с. 141).

Постановою Правління Національного банку України від 12.02.2009 року №68 ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Комерційний банк "Західінкомбанк" з 13.02.2009 року до 12.02.2010 року призначено тимчасову адміністрацію та з метою створення сприятливих умов для відновлення фінансового стану КБ "Західінкомбанк", уведено мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на 6 місяців - з 13.02.2009 року до 12.08.2009 року, який подовжений на строк 6 місяців з 13.08.2009 року до 12.02.2010 року постановою Правління Національного банку України 05.08.2009 року №450 (а.с. 147-148).

Відповідно до положень пп.16.5.3 п.16.5 ст.16 Закону України №2181-III, до банку на період дії введеного Національним банком України мораторію на задоволення вимог кредиторів не застосовуються фінансові санкції у вигляді пені та штрафів, які передбачені цим Законом за невиконання чи неналежне виконання банком власних зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) на момент введення мораторію та під час його дії.

З моменту закінчення дії мораторію на задоволення вимог кредиторів фінансові санкції у вигляді пені та штрафів, які передбачені Законом України №2181-III, за невиконання чи неналежне виконання банком власних зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) нараховуються на суми заборгованостей, які обліковуються на дату закінчення мораторію

Пунктом 1.2 статті 1 Закону України №2181-III встановлено, що податковим зобов'язанням є зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Згідно з пунктом 1.3 статті 1 Закону України №2181-III, податковим боргом (недоїмкою) є податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплаче у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Підпунктом 1.11 Закону України №2181-III визначено, що податковою декларацією є розрахунковий документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки, встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обов'язкового платежу).

Згідно з підпунктом 5.1 статті 5 Закону України №2181-III податкове зобов'язання самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку. Якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок.

Відповідно до підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону України №2181-III податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі при сплаті квартальних або піврічних авансових внесків), - протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Згідно з підпунктом 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України №2181-III встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 зазначеного Закону для подання податкової декларації.

У пункті 4.3. Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється органами державної податкової служби України, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 18.07.2005 року №276, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.08.2005 року за №843/11123 (надалі Інструкція №276) визначено, що нарахування платежів до бюджету в особових рахунках платників податків здійснюються відповідно до порядків адміністрування відповідних податків, розроблених на підставі чинного законодавства. Нарахування узгоджених податкових зобов'язань у картках особових рахунків платників здійснюється датою граничного терміну сплати зазначених зобов'язань. У разі, якщо останній день граничного терміну сплати узгодженого податкового зобов'язання припадає на вихідний або святковий день, нарахування платежів в особових рахунках платників здійснюється у наступний за вихідним або святковим операційний (банківський) день. При поданні уточнюючого розрахунку, що збільшує або зменшує податкові зобов'язання минулих податкових періодів платника, нарахування в особовому рахунку платника проводиться датою його подання.

Згідно з підпунктом 11.4 пункту 11 Інструкції №276 під погашенням податкового боргу за певним видом платежу слід розуміти зменшення абсолютного значення від'ємного сальдо розрахунків платника з бюджетом та пені, підтверджене відповідним документом.

Відповідно до підпункту 5.4.1 пункту 5.4 статті 5 Закону України №2181-III, узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Відповідно до підпункту 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України №2181-III, у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф, зокрема при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, за Рівненською філією ПАТ "Західінкомбанк" податкове зобов'язання із податку на прибуток у сумі 1545577,39 грн. (з врахуванням часткового погашення податкового зобов'язання із податку на прибуток у сумі 1742030,00 грн., визначеного у податковій декларації за 3 квартали 2009 року, на суму 206613,61 грн.) погашено із затримкою до 30 днів, що є підставою для застосування штрафних фінансових санкцій, передбачених п. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України №2181-III.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівне №/0 від 14.12.2010 року є обгрунтованим та правомірним.

Тому в задоволенні адміністративного позову позивачеві слід відмовити повністю.

Згідно статті 94 КАС України судові витрати на користь позивача з Державного бюджету України не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Публічному акціонерному товариству "Західінкомбанк" в особі Рівненської філії ПАТ "Західінкомбанк" в задоволенні позову про скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у м. Рівне від 14 грудня 2010 року № /0 та № /0 відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Шарапа В.М.