Справа № 2-а-314/10
Суддя: Літвин О. О.
Дата ухвалення: 2010-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-314/10

24 вересня 2010 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді……………..ОСОБА_1

при секретарі…………….........ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області

про визнання дій неправомірними та стягнення належних виплат, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, прийнятих судом під час розгляду справи, просить визнати дії відповідача по нарахуванню та здійсненню йому виплат, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон), неправомірними і стягнути з відповідача на його користь недоотримані кошти в сумі 20 47 798 грн. 77 коп. за період роботи з 01.01.1999 року по 17.07.2006 року, передбачені ст. 39 Закону, та допомогу, передбачену ст. 37 Закону, з 01.01.1999 року по 17.07.2006 року в сумі 5 760 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що має статус громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю VI категорії, де також працював з січня 1999 року по липень 2006 року і, відповідно до ст.ст. 37, 39 Закону України має право на щомісячні грошову допомогу та доплату до заробітної плати. Однак, відповідачем вказані виплати у повному розмірі не виплачувалась.

В судове засідання позивач не прибув, до суду надіслав письмову заяву, в якій свої уточнені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позові, справу просив розглянути у його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, надав письмові заперечення (а.с.25-26), наполягав на тому, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду. В письмовій заяві просив справу розглянути у його відсутності.

Згідно статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Переліком населених пунктів Житомирської та Київської областей, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою КМ України № 106 від 23.07.1991 року та розпорядженням КМ України № 17 від 12.01.1993 року, територію смт. Городниця Новоград-Волинського району Житомирської області віднесено до посиленого радіоекологічного контролю.

Судом встановлено, що позивач є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи, з січня 1999 року по липень 2006 року працював в смт. Городниця Новоград-Волинського району Житомирської області та перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області (а.с.8,9,12).

Відповідно до Закону громадянам, які проживають та працюють на територіях радіоактивного забруднення, на час виникнення правовідносин були передбачені наступні виплати: ст. 37 щомісячна грошова допомога у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства 30 % від мінімальної заробітної плати; ст. 39 доплата у розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Розмір мінімальної заробітної плати в Україні становив: з 01.01.1999 року 74 грн.; з 01.04.2000 року 90 грн.; з 01.07.2000 118 грн.; з 01.01.2002 року 140 грн.; з 01.07.2002 року 165 грн.; з 01.01.2003 року 185 грн.; з 01.12.2003 року 205 грн.; з 01.09.2004 року 237 грн.; з 01.01.2005 року 262 грн.; з 01.04.2005 року 290 грн.; з 01.07.2005 року 310 грн.; з 01.09.2005 року 332 грн.

Постановою КМ України № 836 від 26.09.1996 року було встановлено конкретні розміри компенсацій та доплат, які позивач отримував у меншому розмірі, ніж встановлено Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Законом, яким вищезазначені виплати визначені в кратному розмірі від мінімальної заробітної плати в Україні, Кабінету Міністрів України було надано право лише проводити розяснення порядку його застосування та підвищувати розміри доплат, пенсій і компенсацій відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати, але не зменшувати їх та встановлювати у твердій сумі. Частиною 2 ст. 9 КАС України визначено, що у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. За таких обставин, коли підзаконний нормативний акт суперечить Закону, обмежуючи права громадян, застосування зазначеної постанови неможливе.

Відтак, орган державної влади, до компетенції якого віднесено здійснення виплат громадянам в порядку, передбаченому Законом, не повинен проводити зазначені виплати у будь-який інший спосіб та в розмірах, окрім тих, що передбачені Законом.

Таким чином, судом встановлено, що належні виплати позивачу, передбачені ст.ст. 37, 39 Закону, виплачувались в неповному розмірі незаконно.

Оскільки виплати, передбачені ст. 39 Закону, проводились за місцем роботи громадян та входили в структуру заробітної плати, то відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмежень будь-яким строком.

З огляду на наведене суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині визнання неправомірними дій відповідача та виплати коштів, передбачених ст. 39 Закону, є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Згідно ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач звернувся до суду з позовом 09.03.2010 року, отже, він пропустив строк звернення за захистом порушеного права до суду. Представник відповідача в судовому засіданні наполягав на застосуванні строків позовної давності.

Відповідно до ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

З огляду на наведене, позовні вимоги позивача, які стосуються виплат коштів, передбачених ст. 37 Закону, не підлягають задоволенню в звязку з пропуском строку звернення його до адміністративного суду.

Керуючись ст.ст. 37, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 99, 100, 158-163, 167, 254 КАС України, ст. 19 Конституції України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області по нарахуванню та здійсненню виплат ОСОБА_3, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області здійснити відповідний перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_3 кошти, передбачені ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 01.01.1999 року по 17.07.2006 року.

В решті позовних вимог відмовити за пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови або отримання її копії апеляційної скарги.

Головуюча суддя: О.О.Літвин