Справа № 816/1651/15
Суддя: С.А. Іваненко
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 рокум. ПолтаваСправа № 816/1651/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Іваненка С.А.,

за участю:

секретаря судового засідання - Панькіної А.С.,

представника позивача - Веснянко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Росукрполімер" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Росукрполімер" (надалі - позивач, ПП "Росукрполімер") звернулось до суду з позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (надалі - відповідач, Кременчуцька ОДПІ) про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.11.2014 №/2336, №/2337 та від 28.01.2015 №/173, №/174.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірними податковими повідомленням-рішеннями безпідставно застосовано до ПП "Росукрполімер" штрафні санкції за несвоєчасне перерахування податку на додану вартість до Державного бюджету.

Відповідач позов не визнав. У письмових запереченнях посилався на несвоєчасну сплату позивачем податку на додану вартість, у зв'язку з чим до нього, на підставі статті 126 Податкового кодексу України, застосовано штрафні санкції у розмірі 10% та 20% від несвоєчасно сплачених сум грошового зобов'язання.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, що судом задоволено.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

ПП "Росукрполімер" у встановленому законом порядку зареєстровано як юридичну особу, /а.с. 7-8/.

Позивач з 29.01.2008 перебуває на обліку платників податків у Кременчуцькій ОДПІ та з 07.02.2008 зареєстрований як платник податку на додану вартість (надалі також ПДВ) /а.с. 8 - зворот, 9/.

Ревізором-інспектором Кременчуцької ОДПІ проведено перевірку своєчасності сплати ПП "Росукрполімер" ПДВ по податковим деклараціям за липень, серпень, грудень 2011 року, січень-квітень, червень, липень, грудень 2012 року, лютий, червень, липень 2013 року, січень-березень 2014 року.

За результатами перевірки складено акт від 28.10.2014 №1643/16-03-15-01/35713498 (надалі - Акт перевірки), в якому вказано на порушення платником податків вимог пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України щодо несвоєчасної сплати податку на додану вартість за період, що підлягав перевірці /а.с. 15-16/.

На підставі зазначеного вище Акта перевірки Кременчуцькою ОДПІ 10.11.2014 сформовано податкові повідомлення-рішення:

- №/2336 про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 1524,06 грн /а.с. 13/;

- №/2337 про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 45120,04 грн /а.с. 13 - зворот/.

Вказані податкові повідомлення-рішення позивач оскаржив до Головного управління Міндоходів у Полтавській області, рішенням якого від 20.01.2015 №41/10/16-81-10-07-11 скаргу задоволено частково, податкове повідомлення-рішення від 10.11.2014 №/2336 скасовано в частині застосування штрафної санкції у розмірі 300,00 грн, а податкове повідомлення-рішення від 10.11.2014 №/2337 - в частині застосування штрафної санкції у розмірі 18025,60 грн /а.с. 17-19/.

Так, виходячи з приписів статті 102 Податкового кодексу України щодо граничного строку нарахування грошових зобов'язань у 1095 календарних днів контролюючий орган визнав неправомірним застосування до ПП "Росукрполімер" штрафних санкцій за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання з ПДВ, нарахованого у податкових деклараціях з ПДВ за липень та серпень 2011 року.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 14.02.2015 №2913/6/99-99-10-01-02-25 скаргу платника податків залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 10.11.2014 №/2336, №/2337 з урахуванням рішення Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 20.01.2015 №41/10/16-81-10-07-11 - без змін /а.с. 20-22/.

На підставі рішення Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 20.01.2015 №41/10/16-81-10-07-11 Кременчуцькою ОДПІ 28.01.2015 сформовано податкові повідомлення-рішення:

- №/173 про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 1224,06 грн /а.с. 10/;

- №/174 про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 27094,44 грн /а.с. 11/.

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, ПП "Росукрполімер" оскаржило їх до суду.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам та правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Як визначено пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України (тут та надалі - у редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин), крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

За приписами пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу пункту 203.1 статті 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

А відповідно до пункту 203.2 вказаної статті платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно з пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, умовою застосування до платника податків штрафних санкцій на підставі статті 126 Податкового кодексу України є несплата таким платником грошового зобов'язання.

Разом з цим, як підтверджено матеріалами справи, позивач сплатив податок на додану вартість до Державного бюджету України /а.с. 121-144/, що свідчить про добровільне виконання платником обов'язку з погашення податкового зобов'язання. Втрати дохідної частини Державного бюджету України відсутні.

Враховуючи вищевикладене в своїй сукупності, суд дійшов висновку, що спірними податковими повідомленнями-рішеннями позивача безпідставно зобов'язано сплатити штраф за несплату ПДВ до бюджету.

В силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Згідно із частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Водночас, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

Відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів та не надано належних доказів наявності в діях позивача ознак протиправної діяльності. Тобто, відповідачем не доведено правомірності оскаржених податкових повідомлень-рішень.

Зважаючи на те, що спірні податкові повідомлення-рішення є правовими актами індивідуальної дії, які відповідно до повноважень суду, встановлених частиною другою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, визнаються судом протиправними і скасовуються, суд вважає за необхідне згідно з частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог, визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 10.11.2014 №/2336, №/2337 та від 28.01.2015 №/173, №/174.

За таких обставин, адміністративний позов ПП "Росукрполімер" слід задовольнити у повному обсязі.

У відповідності до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

При розподілі судових витрат відповідно до положень частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір", суд виходить з приписів пункту 21 частини першої статті 5 вказаного Закону, згідно з яким відповідача звільнено від сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги Приватного підприємства "Росукрполімер" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 10 листопада 2014 року № /2336, № /2337 та від 28 січня 2015 року № /173, № /174.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань за зобов'язаннями Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області () на користь Приватного підприємства "Росукрполімер" (ідентифікаційний код 35713498) витрати зі сплати судового збору в розмірі 182 (сто вісімдесят дві) гривні 70 (сімдесят) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 25 серпня 2015 року.

Суддя С.А. Іваненко