Справа № 2014/2-а-6168/11
Суддя: Овдієнко В. В.
Дата ухвалення: 2011-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

27.10.2011 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю секретаря Заводовського П.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС Перевальського взводу ДПС ГУМВС України в Луганській області прапорщика міліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

11.07.2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову інспектора ДПС Перевальського взводу ДПС ГУМВС України в Луганській області прапорщика міліції ОСОБА_2 від 20.06.2011 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20 червня 2011 року інспектором Дорожньої Патрульної служби Перевальського взводу ДПС Луганської області прапорщиком міліції ОСОБА_2 складено відносно нього постанову серії ВВІ №036400 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Копію вказаної постанови він отримав безпосередньо у місці зупинки його транспортного засобу.

З вказаної вище незаконної та неконкретної постанови вбачається, що 20 червня 2011 року о 19 годині 45 хвилин він на перехресті повертаючи праворуч не увімкнув світловий показчик повороту відповідного напрямку.

Вважав, що складена інспектором ДАІ постанова є незаконною, неконкретною, необгрунтованою, складена на підставі помилкових тверджень інспектора ДАІ та взагалі не відповідає вимогам ч. 2 ст. 283 КУпАП, а тому не може бути доказом в суді з наступних підстав:

- у постанові не зазначено ряд суттєвих на його погляд обставин: точне місце вчинення правопорушення (номер будинку, перехрестя, назву населеного пункту та ін.), конкретно транспортний засіб яким він керував і чи взагалі він керував будь-яким транспортним засобом, час складання постанови, належність транспортного засобу, точне місце його народження та ін.;

- постанова складена на підставі даних, які не підтверджуються документально письмовими доказами /фото, відео зйомкою, поясненнями учасників дорожнього руху/ та схемою правопорушення, не дивлячись на те, що не визнавав своєї вини у правопорушенні;

- постанова складена нерозбірливо та не конкретно, що робить не можливим чітко встановити її зміст: не можливо визначити місце вчинення правопорушення, звання інспектора ДАІ та ін.

Після зупинки його транспортного засобу, він вказав інспектору на те, що не допускав порушення правил дорожнього руху, не зрозумів навіть причину його зупинки, вказав на свідка події - /1 особа, яка знаходилася в салоні автомобілю/, однак інспектор ДАІ проігнорував його твердження та склав відносно нього постанову.

Під час складання постанови про накладення адміністративного стягнення, тобто в момент виявлення "правопорушення", інспектором ДАІ не роз'яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП та 63 Конституції України, що, вважав, є порушенням гарантованих його Державою Конституційних прав.

Обов'язковість роз'яснення йому прав передбачена ч. 1 ст. 268 КУпАП.

На даний момент і в момент необгрунтованої зупинки його транспортного засобу автомобіль був у технічно задовільному стані і він завжди при виконанні маневру діє відповідно до правил дорожнього руху.

Інспектором ДАІ не доведено жодним чином факт його правопорушення та не зазначені докази, що підтверджують його винність у вказаному правопорушенні. Складена інспектором ДАІ постанова про накладення адміністративного стягнення не відповідає вимогам Закону, складена на підставі даних, які нічим не підтверджено, а тому не може бути доказом по даній справі. Вважав, що невідповідність постанови вимогам Закону тягне за собою недійсність прийнятого інспектором ДАІ рішення.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій на позові наполягав, просив розглянути справу за його відсутністю.

Відповідач інспектор ДПС Перевальського взводу ДПС Луганської області ОСОБА_2, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, заперечень проти позовної заяви не надав, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

У відповідністю з ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Оскільки відповідач субєкт владних повноважень, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду повторно не прибув в судове засідання без повідомлення ним про причини неприбуття, суд визнав необхідним розглядати справу за його відсутністю та вирішити справу на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши надані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Постановою інспектора ДПС Перевальського взводу ДПС Луганської області ОСОБА_2 від 20.06.2011 року серії ВВ1 №036400 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке виявилося в тому, що 20.06.2011 року на 551 км автошляху М-04 ОСОБА_1 керував власним автомобілем Мерседес-Бенс 3120, реєстраційний номер НОМЕР_1, на перехресті повертаючи праворуч не увімкнув світовий показник повороту відповідного напрямку, чим порушив вимоги п. 9.2 ПДР України. (а. с. 5).

З копії протоколу про адміністративне правопорушення від 20.06.2011 року вбачається, що о 19 годині 55 хвилині ОСОБА_1 керував власним автомобілем Мерседес-Бенс 3120, реєстраційний номер НОМЕР_1 на перехресті повертаючи праворуч не увімкнув світовий показник повороту відповідного напрямку, чим порушив вимоги п. 9.2 ПДР України. ОСОБА_3 у письмовому поясненні зазначив, що Правила дорожнього руху не порушував. Свідки правопорушення, або інші докази, якими підтверджується вчинення вказаного порушення, у протоколі не зазначені (а. с. 6, 14).

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідністю з ч. ч. 1, 3 ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішенню справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

У відповідності до ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати наступні обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано будь-яких заперечень проти позовної заяви, не надано доказів, що спростовують доводи позивача щодо відсутності в його діях порушення Правил дорожнього руху, а відповідно і незаконності винесеної у відношенні нього постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позивач ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення і в позовній заяві стверджував, що він Правила дорожнього руху не порушував.

Докази, які б спростували зазначені твердження позивача не зазначені у протоколі та постанові по справі про адміністративне правопорушення, а також не надані відповідачем і під час розгляду справи в суді.

Таким чином, суть адміністративного правопорушення, яка викладена відповідачем у протоколі та постанові про адміністративне правопорушення від 20.06.2011 року, не ґрунтується на фактичних даних, а ґрунтується на припущенні відповідача про скоєння позивачем правопорушення, що суперечить вимогам ст. ст. 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення і є підставою для визнання постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 необґрунтованою та незаконною, такою, що прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та (або) визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств та організацій.

Оскаржена позивачем постанова не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, через що позовні вимоги про скасування цієї постанови є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 246, 251, 252, 256, ч. 3 ст. 258, 268, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 9, ч. 1 ст. 41, 70, 71, ч. 4 ст. 128, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову інспектора ДПС Перевальського взводу ДПС ГУМВС України в Луганській областіі прапорщика міліції ОСОБА_2 від 20.06.2011 року серії ВВ1 №036400 про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: