Справа № 2а-0770/3155/11
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2011-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 2a-0770/3155/11
Ряд стат. звіту № 3.3
ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2011 року м. Ужгород

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Большакова О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 про затримання і примусове видворення, -

ВСТАНОВИВ:

27 вересня 2011 року Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 про примусове видворення громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі території України та затримання громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на термін до дванадцяти місяців, з розміщенням в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства Міністерства внутрішніх справ України.

Представник позивача подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути позову заяву про затримання і примусове видворення громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 без участі представника Чопського прикордонного загону.

Відповідач подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю та просить розглянути позовну заяву про його примусове видворення з території України без його участі.

Відповідно до статті 122 частини 3 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Зясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає повному задоволенню з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, 30 грудня 2010 року був затриманий прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Великий Березний»Закарпатської області за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Словаччину.

Після притягнення до адміністративної відповідальності, 31 грудня 2010 року, начальником Чопського прикордонного загону відносно відповідача було прийнято рішення про добровільне видворення за межі України, в якому відповідачу було розяснено, що він зобовязаний покинути територію України в термін до 05 січня 2011 року.

Відповідач добровільно територію України не покинув 23 вересня 2011 року був повторно затриманий прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Новоселиця»за спробу незаконного, поза пунктами пропуску, перетину державного кордону з України в Словаччину.

Суд приходить до висновку, що реалізуючи свої права та свободи, останній міг встановленим порядком іммігрувати в Україну або іншу Європейську країну на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, як це передбачено законодавством України, законодавством інших держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України. Але знаючи про можливість легально, після оформлення відповідних документів, в'їхати до Європейських країн, відповідач вибрав найбільш легкий та незаконний спосіб, використовуючи при цьому міжнародні злочинні угруповання та знаючи, що під час досягнення своєї мети, він неодноразово буде порушувати та ігнорувати законодавство країн на своєму шляху, відповідач умисно йшов та йде на вчинення правопорушень.

На території України відповідач перебуває незаконно, не має документів, має намір незаконно потрапити до інших країн, ухилятиметься від виїзду з України добровільно. Тому позивач просить затримати відповідача та примусово видворити з України до країни походження. Пояснив також, що бажав потрапити до країн західної Європи з метою працевлаштування для забезпечення свого проживання та бажання повернутися до країни походження не має.

Відповідно до вимог п.8 статті 32 Закону України „Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства органи охорони державного кордону можуть затримати і примусово видворити з України іноземця або особу без громадянства тільки на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням органу внутрішніх справ, органу охорони державного кордону або Служби безпеки України, якщо іноземець або особа без громадянства ухиляються від виїзду після прийняття рішення про видворення або є обґрунтовані підстави вважати, що вони будуть ухилятися від виїзду.

Доказів правомірності перебування відповідача на території України, зокрема, отримання ним статусу біженця суду подано не було.

Відповідач двічі грубо та свідомо порушив законодавство України, а саме ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», коли намагався незаконно перетнути державний кордон з України в Словаччину 30 грудня 2010 року на ділянці відділу прикордонної служби «Великий Березний»та 23 вересня 2011 року, коли незаконно намагався перетнути державний кордон з України в Словаччину на ділянці відділу прикордонної служби «Новоселиця», має стійкий намір у будь-якому випадку потрапити в країни Західної Європи, а також те, що документів що посвідчують особу, коштів для виїзду з території України, родичів на території України не має, працевлаштуватись на території України не мас змоги.

Разом з тим, у відповідності до Збірника інформації по країнах походження і юридичних матеріалів для використання в процедурі визначення статусу біженця в УВКБ ООН, ОСОБА_1 не є країною, де вчиняються злочини проти осіб, при поверненні особи до країни походження його життю нічого не загрожує, а також те, що відповідач бажання реалізувати право на надання притулку в порядку, встановленому законом, яке закріплене у ч.2 ст. 26 Конституції України, не має, з заявою про надання статусу біженця до міграційних органів не звертався, та ч. 2 ст. 29 Конституції України, де встановлено, що ніхто не може бути заарештований або триматись під вартою, інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановленому законом.

Враховуючи повторну спробу відповідача незаконно перетнути український кордон із суміжною державою, відсутність у відповідача коштів, за які може повернутися додому, а також відсутність на території України родичів, роботи, то суд робить висновок про можливість відповідача ухилитися від виїзду з України в добровільному порядку. Отже, позовні вимоги щодо затримання та примусового видворення відповідача за межі території України слід задовольнити.

На підставі наведеного, відповідно до статті 32 Закону України „Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 122, 160-163 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 про затримання і примусове видворення - задовольнити в повному обсязі.

Затримати громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Примусово видворити громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі території України.

Допустити негайне виконання постанови суду.

Відповідно до статті 186 КАС України апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова відповідно до ч.1 ст.254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку не було подано.

Головуюча О.О. Большакова