Справа № 2-а-442/11
Суддя: Поліщук М.Г.
Дата ухвалення: 2011-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"24" березня 2011 р. Справа № 2-а-442/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Поліщука М.Г.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційні скарги ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Богунському районі м. Житомира та ОСОБА_3 на постанову Богунського районного суду м.Житомира від "20" січня 2011 р. у справі № 2-а-442/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Богунському районі м. Житомира про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач 14.12.2010 року звернувся до Богунського районного суду м.Житомира з адміністративним позовом до УПФУ в Богунському районі Житомирської області про зобовязання провести перерахунок та виплату доплат, передбачених ст. ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з листопада 2010 року.

Постановою цього ж суду від 20.01.2011 року позов задоволено частково, зобовязано відповідача провести перерахунок та виплату позивачу додаткової пенсії згідно ст.50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.11.2010 року по 20.01.2011 року. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, сторони подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою: позивач просить її позов задовольнити повністю, а відповідач - відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка є постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії А №035687, являється інвалідом 2 групи, та отримує у відповідача доплату за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначену у відповідності до ст.ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відповідності до статті 49 Закону пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах:… інвалідам 2 групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 75% мінімальної пенсії за віком.

Всупереч ст. ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачу вказані доплати виплачувалися частково, у фіксованому розмірі, визначеному відповідно до ПКМУ № 530 від 28.05.2008 року, а не в кратному відношенні до мінімальної пенсії за віком, як того вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має вищу юридичну силу в порівняні з ПКМУ № 530 від 28.05.2008 року відповідач не правомірно виплачував додаткову пенсію в меншому розмірі ніж це передбачено ст.50 зазначеного Закону.

Мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом (ч. 1 ст. 28 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

В свою чергу, чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого даною правовою нормою, мінімального розміру пенсії за віком.

Таким чином, колегія суддів приходить до однозначного висновку про правомірність доводів суду першої інстанції про наявність у позивача права на перерахунок та виплату додаткової пенсії у розмірі, визначеному ст.50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.11.2011 року (дата згідно заявлених позовних вимог) по 20.01.2011 року (дата постановлення судового рішення) з урахуванням проведених виплат.

При цьому суд першої інстанції обгрунтовано визначив кінцеву дату задоволення вимог позивачки в цій частині та відмовив у їх задоволенні на майбутнє виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб»єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі і на виконання делегованих повноважень.

Захист прав, свобод і інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушень, тобто необхідною умовою для прийняття рішення по суті є наявність порушення прав, свобод чи інтересів. Захист порушених прав, свобод та інтересів на майбутнє чинним законодавством не передбачено, а тому задоволення позовних вимог судом першої інстанції в частині зобов»язання відповідача здійснювати нарахування та виплату позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, на майбутнє не ґрунтується на чинному законодавстві.

Судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання і не може визначати правовідносини між сторонами на майбутнє. Крім того, можливе внесення зміні до нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини. Тому період, по який необхідно зобовязати відповідача здійснити перерахунок додаткової пенсії, повинен обмежитись моментом винесення рішення судом першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобов"язання відповідача про перерахування позивачу пенсії відповідно до вимог ст.54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» суд першої інстанції виходив з того, що остання отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", в зв"язку з чим не має права на таке перерахування.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.10 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв"язку з втратою годувальника) призначається тільки один із цих видів пенсії за вибором.

З матеріалів справи видно, що позивачка дійсно з 23.05.2005 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" при загальному стажі роботи 38 років 6 місяців. З приводу переведення на інший вид пенсійного забезпечення позивач у встановленому законом порядку з відповідною заявою встановленого зразка до відповідача не зверталася.

Таким чином, реалізувавши своє право на такий вид пенсійного забезпечення, вона не має жодних прав на перерахунок пенсії згідно ст.54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Крім того, щодо доводів апеляційної скарги відповідача про необхідність встановлення виплат бюджетним законодавством, то ці твердження колегією суддів відхиляються, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань судом не приймається до уваги. (У справі "Кечко проти України" Європейський Суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань). Отже, безпідставними є посилання відповідача на відсутність надходжень з державного бюджету України як на підставу не нарахування позивачу зазначеного підвищення до пенсії.

Щодо посилання відповідача на Постанову Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», якою визначено, що постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистського переслідування») доплати до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у фіксованих розмірах, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку мають враховуватися засади пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами та вимоги ст. 92 Конституції України, згідно якої виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина (п.1) та основи соціального захисту (п.6).

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Згідно приписам ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Безпідставним також являється посилання в апеляційній скарзі відповідача на те, що органи Пенсійного фонду України не є належним відповідачем по цій категорії виплат виходячи із наступного.

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2020 року №497 «Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду» на органи Пенсійного фонду України покладено обов»язок щодо виплати пенсій та доплат до пенсій, які передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що обов»язок проводити нарахування та виплату пенсіонерам сум, передбачених ст.ст.50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відноситься до відання органів Пенсійного фонду України, а отже відповідач по цій справі є належним.

Доводи апеляційних скарг не спростовують законність та обгрунтованність постанови суду першої інстанції по цій справі.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, в зв"язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Тому апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 207 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Богунському районі м. Житомира та ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м.Житомира від "20" січня 2011 р. - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.Г. Поліщук

судді: М.М. Капустинський

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10000

3- відповідачу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Богунському районі м. Житомира вул. Перемоги, 55, м.Житомир,10003

вид відправки - проста.