Справа № 2а-23/10/1370
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2011-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2011 р. Справа № 96/11

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді Яворського І.О.,

суддів: Дяковича В.П., Обрізка І.М.,

при секретарі судового засідання Куземському В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державного департаменту з питань виконання покарань у Львівській області, Миколаївської виправної колонії №50 управління Державного департаменту з питань виконання покарань у Львівській області про визнання наказу №42 о/с від 18.08.2008 року протиправним, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди в розмірі 5000 грн.,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач, ОСОБА_1, в січні 2010 року звернувся з позовом в суд до Управління Державного департаменту з питань виконання покарань у Львівській області, Миколаївської виправної колонії №50 управління Державного департаменту з питань виконання покарань у Львівській області та після уточнення позовних вимог просив визнати протиправним наказ Управління Державного департаменту з питань виконання покарань у Львівській області №42 о/с від 18.08.2008 року про звільнення в запас у відповідності до п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України і скасувати його; стягнути з Управління Державного департаменту з питань виконання покарань у Львівській області заробітну плату за час вимушеного прогулу починаючи з 18.08.2008 року; стягнути з Управління Державного департаменту з питань виконання покарань у Львівській області моральну шкоду в сумі 5000 грн. і судових витрат 2007,40 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що підставою для звільнення стала постанова прокуратури Галицького району м. Львова від 18.08.2008 року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1. Крім того позивач вказує на те, що в період з 20.08.2008 року по 01.09.2008 року лікувався у відділенні медичного забезпечення ГУМВС, де не міг перебувати будучи звільненим з правоохоронних органів, а тому вважає, що його звільнили «заднім числом» та додає, що в порушення вимог ст. 47 КЗпП йому в день звільнення не було видано трудової книжки.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2010 року в справі №2а-23/10/1370 в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, де просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2010 року в справі №2а-23/10/1370 та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт вказує на те, що оскаржувана постанова є необґрунтованою у звязку з неправильним встановленням обставин, які мають значення для справи. Апелянт зазначає, що відсутній вирок суду про визнання його винним, а тому є недоведеними обставини встановлені в постанові про порушення кримінальної справи. Крім того, апелянт вважає, що обовязковим при звільненні є проведення службового розслідування згідно Дисциплінарного статуту ОВС, що керівництвом було проігноровано.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції було встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 в період з 29.07.2008 року по 02.09.2008 року відповідно до наказу від 28.07.2008 року №50 о/с перебував у черговій відпустці.

18.08.2008 року слідчим прокуратури Галицького району м. Львова винесено постанову про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ознаками злочинів передбачених ч.3 ст.364, ч.2 ст. 368, ч.2 ст.15 ч.2 ст.368 КК України.

Наказом Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Львівській області від 18 серпня 2008 року №42 о/с ОСОБА_1 було відкликано з чергової відпустки за 2008 рік через службові обставини на підстав ст. 55 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Наказом Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Львівській області від 18 серпня 2008 року №42 о/с ОСОБА_1 було звільнено з органів кримінально-виконавчої служби в запас ( з постановкою на військовий облік) за п. 66 (за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ на підставі постанови слідчого прокуратури Галицького району м. Львова від 18.08.2008 року про порушення кримінальної справи стосовно ОСОБА_1.

Таким чином згідно ст. 94 КПК України справа може бути порушена тільки в тих випадках, коли є достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину.

В статті 98 КПК України зазначено, що при наявності приводів і підстав, зазначених у статті 94 цього Кодексу, прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов'язані винести постанову про порушення кримінальної справи, вказавши приводи і підстави до порушення справи, статтю кримінального закону, за ознаками якої порушується справа, а також дальше її спрямування.

Про порушення кримінальної справи слідчий, прокурор, орган дізнання або суддя виносить постанову. Порушення кримінальної справи можливе лише за наявності підстав в іншому випадку названі особи повинні відмовити в порушенні кримінальної справи.

З наведеного можна дійти висновку, що постанова про порушення кримінальної справи є документом, який містить крім іншого виклад фактичних обставин вчиненого особою діяння.

Крім того ,стаття 236-7 КПК України передбачає право особи на оскарження постанови про порушення кримінальної справи. З матеріалів справи вбачається, що така позивачем не оскаржувалась.

Як зазначено в п.66 Положення про порядок проходження військової служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ затвердженого постановою Кабінету Міністрів України Української РСР від 29 липня 1991 р. № 114 особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що постанова про порушення кримінальної справи є достатньою підставою вважати, що позивач скоїв вчинок, що дискредитує звання рядового і начальницького складу органів кримінально-виконавчої служби.

Крім того , ОСОБА_1 вказує на те, що при звільненні з органів кримінально-виконавчої служби керівництвом стосовно нього не проводилось службового розслідування.

Однак колегія суддів не підтримує такі твердження позивача, оскільки відповідно до п.1 порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або органів місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 №950, відносно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або органів місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування, тобто чинне законодавство не ставить за обовязок проведення службового розслідування при звільненні зі служби з органів кримінально-виконавчої служби.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене апеляційні вимоги ОСОБА_1 є неаргументованими та в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2010 року в справі №2а-23/10/1370 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий І.О. Яворський

Судді В.П. Дякович

ОСОБА_2

Повний текст

виготовлено та підписано

18.03.2011 року