Справа № 229/2755/15-а
Суддя: Панова Т. Л.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 229/2755/15-а
Провадження № 2-а/229/66/2015
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 р. Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

при секретарі Костіній І.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Дружківці Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити певні дії ,

В С Т А НО В ИВ:

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що вона є вдовою учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1категорії, інваліда війни 3-ї групи ОСОБА_4, який помер 09 березня 2014року , та на час звернення до відповідача мала страховий стаж більш 30 років.

За цих підстав, згідно вимог ст. 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за постановою суду від 03 квітня 2015року їй була призначена пенсія за віком на пільгових умовах, яка відповідно до вимог розділу шостого, пункту 3, розділу ХV"Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" призначається достроково, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення", за наявності трудового стажу не менше ніж 20років для жінок, що були дружинами військовослужбовців які померли або загинули в період проходження військової служби, чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов"язків військової служби (службових обов"язків), захворювання , пов"язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов"язку.

Втім , вона дізналась, що відповідно до вимог ст.ст. 2,4,38 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст.ст. 1,1-2 п.е, 3,29,30,31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", вона має право на пенсію у зв"язку з втратою годувальника, яка набагато більше ніж пенсія, яку вона отримує.

24 червня 2015року вона звернулася до відповідача з заявою про призначення їй пенсії у зв"язку з втратою годувальника . Також відповідно до постанови КМУ № 285 від 14 травня 2015року відповідач винен їй виплатити одноразову компенсацію, яка дорівнюється 7586грн, а відповідно до постанови КМУ № 1381 від 28 грудня 2011року передбачена доплата до пенсії , яка повинна становити 398,58грн.

09 липня 2015року вона отримала відповідь від УПФУ, якою її повідомили про відсутність підстав для призначення їй пенсії, посилаючись на те, що її чоловік на час ліквідації аварії на ЧАЕС не був військовослужбовцем, а навпаки був призваний до лав армії на військові збори.

Вважає такі дії відповідача незаконними.

Брак між нею та ОСОБА_4 був укладений 20 січня 1984року та до самої смерті. Стосовно експертного висновку та протоколу засідання Військово-лікарської комісії Північного регіону захворювання ОСОБА_4, яке призвело до смерті, пов"язане з виконанням обов"язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнбильській АЕС.

Вважає, що вона має право на пенсію у зв"язку з втратою годувальника відповідно до вимог ст. 9,10 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", ст. 16 закону України "Про пенсійне забезпечення", ст.ст. 1,1-2 п.е, 3, 29,30,36,37 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанов КМУ № 285 від 14 травня 2015року та № 1381 від 28.12.2011року.

Просить визнати дії відповідача в частині відмови в призначенні їй пенсії у зв"язку з втратою годувальника незаконними; зобов"язати відповідача здійснити призначення їй пенсії у зв"язку з втратою годувальника відповідно до вимог Закону України Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", Закону України Про пенсійне забезпечення", Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільненних з військової служби, та деяких інших осіб", Постановами КМУ № 285 від 14.05.2015р та № 1381 від 28.12.2011р. з часу її звернення до відповідача , тобто з 24 червня 2015року.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги і просять їх задовольнити з підстав викладених в позові.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала. Пояснила, що відповідно до рішення Дружківського суду від 03 квітня 2015року позивачці призначено пенсію за віком на підставі ст. 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення", яку вона отримує по теперішній час.

Пенсійний фонд вважає, що померлий ОСОБА_4 не був військовослужбовцем.

Право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992р № 2262, які перебували на їх утриманні.

Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим законом, які загинули чи померли, або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захврювання, що мали місце під час служби.

Пунктом "В" частини 4 ст. 30 вказаного закону передбачено, що непрацездатними членами сім"ї вважаються дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим законом, які померли після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання, пов"язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, мають право на пенсію не рані як за 5 років до досягнення пенсійного віку, встановддленого статтею 26 закону України "Про загальнобов"язкове державне пенсійне страхування".

Абзац 2 ст. 26 Закону "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" передбачає, що до досягнення віку встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком жінки 1961року народження і страші після досягнення такого віку : 60 років - які народилися з 01.04.1961року по 31 .12.1961р. Позивачка народилася 12 квітня 1961р, тому право на пенсію вона має при досягненні 60років.

Право на пенсію у разі втрати годувальника позивачка має при настанні двох чинників:

пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" , зі зменшенням на 5років відповідно до ст. 30 закону "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" ;

якщо б її чоловік був віськовослужбовцем, а не військовозобов"язаним під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Що стосується виплат в сумі 398,58грн згідно постанови КМУ № 1381 від 28 грудня 2011року, то такі виплати здійснюються відповідачем, що підтверджується протоколом про призначення пенсії ОСОБА_1 №193 від 19 червня 2015р . Щодо сплати одноразової компенсації , передбаченої постановою КМУ № 285 від 14 травня 2015року, то управління взагалі не сплачує ніяких компенсацій, оскільки відповідно до ст. 73 Закону "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування"кошти пенсійного фонду не використовуються на такі компенсації. Забороняється використання коштів пенсійного фонду на цілі, не передбачені Законом. Позивачу було надано роз"яснення, що виплата зазначеної компенсації не входить до компетенції управління і запропоновано звернутися до управління соціального захисту населення Дружківської міської ради.

Просить в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, категорія 1, мав право на пільги і компенсації, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що сторонами не оспорюється.

11 березня 2014року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-НО № 756160 (а.с. 8).

З копії свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що позивач знаходилась у шлюбі з померлим ОСОБА_5 з 20.01.1984 року (а.с.16).

Згідно копії паспорту позивача, остання після смерті чоловіка повторний шлюб не реєструвала (а.с.5 зв ст.).

Згідно Експертного висновку від 09.07.2014 № 292 смерть ОСОБА_5В пов'язана з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.9).

На виконання постанови Дружківського міського суду від 03 квітня 2015року (а.с.13-14) позивачу призначено пенсію за віком як дружині загиблого військовослужбовця згідно ст. 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п. 3 р. XV прикінцевих положень закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" у загальноу розмірі 1364,57грн (а.с.31).

Згідно ст. 30 Закону України " Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких осіб " № 2262 від 09.04.1992р. право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Непрацездатними членами сімї вважаються:

в) батьки та дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обовязків військової служби (службових обовязків), захворювання, повязаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обовязку, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", або якщо вони є інвалідами.

Стаття 26 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування " від 09 дипя 2003року № 1058 визначає, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку:

60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Позивач народилася 12 квітня 1961року, таким чином право на пенсію у разі втрати годувальника позивач має при настанні пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України № 1058 зі зменшенням на п»ять років відповідно до ст. 30 Закону України № 2262, а саме 55років.

На день розгляду справи позивач не досягла 55років, а тому право на пенсію у разі втрати годувальника позивач не придбала, тому дії відповідача в частині відмови їй в призначенні вказаної пенсії є правомірними, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Також не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо призначення їй пенсії у зв»язку з втратою годувальника відповідно з постановами КМУ № 285 від 14 травня 2015року та № 1381 від 28 грудня 2011року.

Згідно п.4 Постанови від 20 вересня 2005 р. N 936 «Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплата компенсацій та допомоги певних видів, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (крім мм. Києва та Севастополя) рад за місцем реєстрації громадян працюючим і непрацюючим громадянам та пенсіонерам, а саме: одноразова компенсація - учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, що втратили годувальника із числа осіб, які належать до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, і батькам померлого громадянина, відповідно до частини першої статті 48 Закону «Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Тобто виплата одноразової компенсації сімям, які втратили годувальника, в сумі 7586 гривень здійснюється не пенсійним фондом, а управлінням соціального захисту населення, про що позивачу було роз»яснено як пенсійним фондом (а.с.32) так і в судовому засіданні. Але позивач наполягає на цій вимозі саме до пенсійного фонду.

П.3 постанови КМУ № 1381 від 28 грудня 2011року «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» визначено встановлення доплати до підвищення, яке встановлюється до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до частини четвертої статті 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" :

1) членам сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) осіб, зазначених у пункті 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", для того, щоб розмір зазначеного підвищення становив 42 відсотки прожиткового мінімуму, встановленого законом, для осіб, які втратили працездатність, що складає 398,58грн на день призначення позивачу пенсії.

Згідно протоколу №193 від 19.06.2015року позивачу здійснюється виплата підвищення до пенсії, як члену сім»ї померлого військовослужбовця в розмірі 237,25грн , а також доплата до підвищення в розмірі 161,33грн, що в загальній сумі складає 398,58грн, що свідчить про виконання позивачем вимог постанови КМУ № 1381 від 28 грудня 2011року.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 6-12, 71, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Дружківці про визнання дій неправомірними та зобов"язання вчинити певні дій відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького Апеляційного адміністративного суду через Дружківський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 27 серпня 2015року., повний текс постанови складений 31 серпня 2015року.

Суддя: Т. Л. Панова