Справа № 2а-612/09/1370
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2011-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2011 р. Справа № 59298/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Ліщинського А.М. та Носа С.П.,

при секретарі судового засідання Романишин О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Львівської обл. на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2009р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Львівської обл. про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення про визначення податкового зобовязання з податку на додану вартість, -

В С Т А Н О В И Л А:

21.01.2009р. позивач ОСОБА_1 підприємницької діяльності-фізична особа /СПД/ ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції /ДПІ/ у Пустомитівському районі Львівської обл. № /0 від 10.01.2009р. (а.с.4-10).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2009р. заявлений позов задоволено частково, визнано протиправним податкове повідомлення-рішення ДПІ у Пустомитівському районі Львівської обл. № /0 від 10.01.2009р. (а.с.102-103).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржила відповідач ДПІ у Пустомитівському районі Львівської обл., яка покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.108-109).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що платником податків протиправно включено до складу податкового кредиту суми податку згідно податкових накладних, виданих ПП «Атлант Плюс», свідоцтво платника податку на додану вартість /ПДВ/ якого анульовано на час оформлення вказаних накладних.

Окрім цього, позивач, перебуваючи в 2007 році на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, не вів бухгалтерського обліку, не амортизував в податковому обліку витрати на купівлю транспорту, а відтак, не мав права на включення сум ПДВ, що виникли у звязку з придбання вантажного автомобіля, до складу податкового кредиту з цього податку за 2007 рік.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача на підтримання поданої апеляційної скарги, заперечення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, протягом 17.12.2008р.-26.12.2008р. ревізорами ДПІ у Пустомитівському районі Львівської обл. проведена виїзна планова перевірка СПД ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2006р. по 30.09.2008р., по результатам якої складено Акт перевірки № 2/1/1750/НОМЕР_1 від 08.01.2009р. (а.с.12-27).

Проведеною перевіркою встановлено, зокрема, порушення позивачем вимог п.п.7.2.4, 7.4.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого платником податку безпідставно включено до складу податкового кредиту за листопад і грудень 2007 року суму податку в розмірі 40566 грн.

На підставі вказаного Акта перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № /0 від 10.01.2009р. про визначення податкового зобовязання з ПДВ в загальному розмірі 60849 грн., з яких 40566 грн. за основним платежем та 20283 грн. 50 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.11).

Наведені висновки податкового органу обгрунтовані тим, що позивач в листопаді та грудні 2007 року отримав податкові накладні № 117 від 01.11.2007р. на загальну суму 49700 грн., в т.ч. ПДВ 8283 грн. 33 коп. та № 124 від 03.12.2007р. на загальну суму 56900 грн., в т.ч. ПДВ 9483 грн. 33 коп., виписані ПП «Атлант Плюс»; вказані суми, що торкаються отримання послуг по ремонту комбайну та вантажного автомобіля, позивач включив до складу податкового кредиту з ПДВ, задекларованого за листопад і грудень 2007 року. Разом з тим, під час перевірки встановлено, що свідоцтво платника ПДВ ПП «Атлант Плюс» на час складання вказаних податкових накладних було анульоване (за даними реєстру платників ПДВ дата анулювання зазначеного свідоцтва 25.06.2007р.).

Окрім цього, позивач в листопаді 2007 року придбав у ТзОВ «Коло фортуни» сідловий тягач, по вказаній операції виписано податкову накладну № 124 від 30.11.2007р. на загальну суму 136800 грн., в т.ч. ПДВ 22800 грн., яку включив до складу податкового кредиту з ПДВ, задекларованого в листопаді 2007 року. Між тим, перебуваючи в 2007 році на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, позивач не вів бухгалтерського обліку, не амортизував в податковому обліку витрати на придбання транспорту, а відтак не мав права на включення сум ПДВ, що виникли у звязку з придбанням вантажного автомобіля, до складу податкового кредиту за листопад 2007 року.

Частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи стверджується надання ПП «Атлант Плюс» послуг по ремонту комбайна і вантажного автомобіля, позивач добросовісно виконав свої зобовязання перед контрагентом і сплатив вартість наданих послуг, включаючи й суму ПДВ. За таких обставин, сама по собі несплата податку продавцем (товару, послуг) в разі фактичного здійснення господарської діяльності не впливає на формування податкового кредиту покупцем.

Окрім цього, в позивача були наявні всі підстави для включення суми ПДВ, сплаченої по господарській операції з придбання вантажного автомобіля, оскільки в останнього наявні всі первинні документи, вказаний автомобіль зареєстрований в органах ДАІ за позивачем, який використовує його в господарській діяльності.

Між тим, такі висновки суду першої інстанції лише частково ґрунтуються на фактичних обставинах справи і не повністю відповідають вимогам чинного законодавства, з огляду на таке.

Відповідно до вимог пп.7.2.4 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Згідно з п.2 Порядку заповнення податкової накладної, затв. наказом ДПА України № 165 від 30.05.1997р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Під час перевірки податковим органом зясовано, що свідоцтво платника ПДВ контрагента позивача - ПП «Атлант Плюс» анульовано 25.06.2007р., вказаний факт під час розгляду справи сторонами не спростований, через що останній не вправі був видавати податкові накладні.

Таким чином, податкові накладні № 117 від 01.11.2007р. на загальну суму 49700 грн., в т.ч. ПДВ 8283 грн. 33 коп. та № 124 від 03.12.2007р. на загальну суму 56900 грн., в т.ч. ПДВ 9483 грн. 33 коп., видані не платником податку на додану вартість, що позбавляє позивача права на податковий кредит щодо зазначених в цих податкових накладних сум податку.

За таких обставин, рішення податкового органу про донарахування податкового зобовязання з ПДВ в сумі 17766 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 8883 грн. є правомірним.

Відповідно до пп.7.4.1, 7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

З урахуванням наведеного слідує, що визначальним фактором для формування податкового кредиту субєктами підприємницької діяльності-фізичними особами, зареєстрованими платниками ПДВ, при придбанні транспортних засобів, інших основних фондів та товарів є подальше використання таких товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи-платника податку.

Наявними у матеріалах справи документами підтверджується факт використання позивачем придбаного транспортного засобу в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності з підтвердженням витрат та відображенням їх у бухгалтерському та податковому обліку.

Так, в матеріалах справи наявні копії ліцензії позивача на право здійснення внутрішніх перевезень вантажів та ліцензійної картки (а.с.29, 39), а також документи про надання позивачем послуг по перевезенню вантажів з використанням придбаного автомобіля (а.с.72-74).

Отже, під час судового розгляду справи позивачем доведено придбання транспортного засобу, який в подальшому використовувався ним в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, а тому порушення вимог пп.7.4.1, 7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» з боку СПД ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження.

За таких обставин рішення податкового органу про донарахування податкового зобовязання з ПДВ в сумі 22800 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 11400 грн. є неправомірним.

Таким чином, заявлений позов підлягає до часткового задоволення, при цьому, виходячи із передбачених ст.162 КАС України повноважень суду при вирішенні адміністративної справи, спірне податкове повідомлення-рішення ДПІ у Пустомитівському районі Львівської обл. № /0 від 10.01.2009р. слід визнати протиправним і скасувати в частині визначення податкового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 22800 грн. і за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 11400 грн.; решта позовних вимог задоволенню не підлягає.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1, 4 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Львівської обл. задоволити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2009р. скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_2 задоволити частково.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Пустомитівському районі Львівської обл. № /0 від 10.01.2009р. у частині визначення податкового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 22800 грн. і за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 11400 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_2 понесені судові витрати у розмірі 01 (один) грн. 70 коп. сплаченого судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: А.М.Ліщинський

ОСОБА_3