Справа № 152/767/15-а
Суддя: Строгий І. Л.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 152/767/15-а
Постанова

іменем України

27 серпня 2015 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого Строгого І.Л.,

за участі:

секретаря Палій М.Д.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача 1 та

представника відповідача 2 ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Слободо-Шаргородського сільського голови Шаргородського району Вінницької області, Слободо-Шаргородської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про визнання протиправним і скасування розпорядження сільського голови та рішення сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4,

у с т а н о в и в:

У травні 2015 року ОСОБА_3 (далі позивач) звернулася до Шаргородського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 Слободо-Шаргородського сільського голови Шаргородського району Вінницької області (далі відповідач 1) та Слободо-Шаргородської сільської ради Шаргородського району Вінницької області (далі відповідач 2) про визнання протиправним і скасування розпорядження сільського голови та рішення сільської ради.

Зазначила, що 16 лютого 2014 року помер її чоловік ОСОБА_5, який по день смерті постійно проживав та був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті чоловіка залишилося спадкове майно, яке складається, зокрема, із житлового будинку з господарськими будівлями та легкового автомобіля.

Позивач стверджує, що є спадкоємцем майна померлого ОСОБА_5 за законом та прийняла спадщину, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом шести місяців після смерті чоловіка не заявила про відмову від спадщини.

Під час підготовки документів для оформлення спадщини виявилося, що за життя ОСОБА_5 зробив заповіт, яким усе своє майно заповів дочці ОСОБА_4 (далі - третя особа).

Зазначеним заповітом, позивач позбавлена права на спадкування за законом після смерті чоловіка.

Вважаючи, що заповіт складений із порушенням закону, позивач оскаржила його в порядку цивільного судочинства, в ході якого зясувалося, що відповідача 1 своїм розпорядженням № 01/3 від 10.01.2012 затвердив секретаря сільської ради ОСОБА_6 відповідальною особою по сільській раді за вчинення нотаріальних дій, а на період її відпустки, відрядження, хвороби, обовязки секретаря сільської ради (вчинення нотаріальних дій) сільський голова залишив за собою. Окрім того, рішенням відповідача 2 № 147 від 12.01.2012 затверджено зазначене вище розпорядження відповідача 1 про затвердження відповідальної особи.

Позивач просить визнати протиправними (незаконними) та скасувати розпорядження Слободо-Шаргородського сільського голови Шаргородського району Вінницької області - ОСОБА_2 № 01/3 від 10.01.2012 «Про затвердження відповідальної особи» та рішення 9 сесії 6 скликання Слободо-Шаргородської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 147 від 12.01.2012 «Про затвердження розпорядження сільського голови», посилаючись на те, що їх прийнято відповідачами з порушенням Конституції України, Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування.

У судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, з підстав, зазначених у позовній заяві.

У судовому засіданні відповідач 1 та одночасно представник відповідача 2 - сільський голова ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити, посилаючись, зокрема на те, що відповідачі, ухвалюючи оскаржувані рішення, діяли відповідно до закону.

Третя особа ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_7 у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача та заперечення відповідачів, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини.

Розпорядженням від 10 січня 2012 року № 01/3 відповідач 1 затвердив відповідальною особою за вчинення нотаріальних дій по Слободо-Шаргородській сільській раді Шаргородського району Вінницької області секретаря сільської ради ОСОБА_6 На період відпустки, відрядження, хвороби ОСОБА_6, обовязки секретаря сільської ради (вчинення нотаріальних дій) відповідач 1 залишив за собою (а.с. 7).

12 січня 2012 року на 9-й сесії відповідач 2 ухвалив рішення, яким затвердив розпорядження відповідача 1 від 10 січня 2012 року № 01/3 «Про затвердження відповідальної особи» (а.с. 8).

З огляду на встановлені обставини, визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із такого.

Правові засади діяльності Слободо-Шаргородського сільського голови Шаргородського району Вінницької області та Слободо-Шаргородської сільської ради Шаргородського району Вінницької області унормовано Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваних рішень (далі Закон № 280/97) та іншими нормативно-правовими актами.

Так, згідно зі ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

У ст. 4 Європейської хартії місцевого самоврядування передбачено, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу; повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними.

Згідно із преамбулою до Закону № 280/97 цей Закон відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 5 Закону № 280/97 передбачено, що система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 12 Закону № 280/97 сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об'єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

Пунктами 19, 20 ч. 4 та ч. 5 ст. 42 Закону № 280/97 встановлено, що сільський, селищний, міський голова: здійснює інші повноваження місцевого самоврядування, визначені цим та іншими законами, якщо вони не віднесені до виключних повноважень ради або не віднесені радою до відання її виконавчих органів; видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

Виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті ради, відповідно до ст. 51 Закону № 280/97 є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Очолює виконавчий комітет сільської, селищної, міської ради відповідно сільський, селищний, міський голова.

Підпунктом 5 пункту «б» ч. 1 ст. 38 Закону № 280/97 встановлено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання, державна реєстрація актів громадянського стану.

Статтею 37 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії: 1) вживають заходів щодо охорони спадкового майна; 2) посвідчують заповіти (крім секретних); 3) видають дублікати посвідчених ними документів; 4) засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них; 5) засвідчують справжність підпису на документах.

Пунктом 1.2. Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 11.11.2011 №3306/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 за № 1298/20036 (далі Порядок) передбачено, що нотаріальні дії вчиняють особи, на яких рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій, вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання.

Згідно зі ст. 1 Закону № 280/97 посадова особа місцевого самоврядування - особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Частиною 8 ст. 59 Закону № 280/97 передбачено, що сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної, обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Відповідно до ст. 25 Закону № 280/97 сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Отже, змістовний аналіз наведеного вище законодавства дає підстави стверджувати, що органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їх компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу. Сільський голова є головною посадовою особою територіальної громади села та очолює виконавчий комітет сільської ради, головує на її засіданнях. До відання виконавчих органів сільських рад належить, зокрема вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання. Безпосередньо у сільських радах нотаріальні дії можуть вчиняти виключно посадові особи цих рад, уповноважені на це рішенням органу місцевого самоврядування, якими, зокрема є сільський голова та сільська рада.

Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши дотримання відповідачами зазначених вище принципів, суд приходить до наступних висновків.

Ухвалюючи оскаржувані рішення, відповідачі діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки вирішення цих питань, віднесено саме до їх відання.

Очевидним є те, що уповноважуючи органи місцевого самоврядування, на території яких відсутні нотаріуси на вчинення нотаріальних дій, законодавець прагнув перш за все задовольнити та зробити доступними для населення відповідної територіальної громади нотаріальні послуги, а отже, затверджуючи осіб, відповідальних за вчинення нотаріальних дій відповідачі діяли з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності та необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Таким чином, підстав для визнання оскаржуваних рішень протиправними (незаконними) і їх скасування, суд не вбачає.

Окрім того, згідно з довідкою Слободо-Шаргородської сільської ради від 18.08.2015 № 123, з часу затвердження відповідальної особи за вчинення нотаріальних дій по сільській раді з 10 січня 2012 року по 18 серпня 2015 року було вчинено 1417 нотаріальних дій, у тому числі: посвідчено 789 довіреностей та 162 заповіти, засвідчено 466 підписів (а.с. 68).

Отже, на підставі оскаржуваних рішень, уповноваженими особами Слободо-Шаргородської сільської ради вчинено майже півтори тисячі нотаріальних дій, які, у разі задоволення позову, автоматично вважатимуться незаконними з відповідними правовими наслідками.

До того ж, загальновідомим фактом є те, що практично на усій території України, у населених пунктах, де вістуні нотаріуси, нотаріальні дії вчиняються сільським головою або секретарем сільської ради.

Таким чином, відповідачі діяли за загальноприйнятими в Україні правилами, з метою задоволення потреб населення у нотаріальних послугах.

У постанові Верховного Суду України від 10.04.2012 у справі № 21-90а12 висловлено правову позицію, згідно з якою відповідно до статті 17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень. Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. Із наведених положень вбачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Таким чином, з огляду на зміст рішення Верховного Суду України, суд вважає, що позивач, звернувшись до суду адміністративної юрисдикції, має зазначити, які його права або законні інтереси порушено рішенням, діями або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, і лише за умови встановлення судом обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, право або законні інтереси останнього можуть бути захищені.

На переконання суду, позивач не довела належними та допустимими доказами факту порушення оскаржуваними рішеннями її прав та законних інтересів, оскільки не доведено, що якби відповідач 1 не видавав розпорядження від 10 січня 2012 року № 01/3, а відповідач 2 не ухвалив би рішення № 147 від 12 січня 2012 року, то її покійний чоловік не складав би заповіту, яким усе своє майно він заповів своїй дочці ОСОБА_4, позбавивши права на спадкування позивача.

Очевидним у цій справі є те, що воля заповідача, яку, у такий спосіб намагається змінити позивач, жодним чином не залежала від того, хто конкретно - нотаріус чи посадова особа органу місцевого самоврядування - посвідчили заповіт.

Статтею 19 Конституції України встановлено, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону. Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 10 та 11 КАС України встановлено, що усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на усе вище викладене, суд вважає, що оскаржувані рішення відповідачів є законними та не порушують прав та законних інтересів позивача, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Тому, керуючись статтями 2, 10, 11, 69-72, 76, 79, 86, 158-163, 167, 244-2 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Слободо-Шаргородського сільського голови Шаргородського району Вінницької області, Слободо-Шаргородської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про визнання протиправним і скасування розпорядження сільського голови та рішення сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 - відмовити повністю.

Згідно зі статтями 186, 254 КАС України апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 31.08.2015.

Суддя І.Л.Строгий