Справа № 2а-3010/11
Суддя: Судова-Хомюк Н.М.
Дата ухвалення: 2012-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2012 р. < Текст > Справа № 108459/11/9104

Суд в складі колегії суддів Львівського апеляційного адміністративного суду:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Коваля Р.Й., Пліша М.А.

за участі секретаря судового засідання Румянцевої О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської обл. від 13.07.2011р. про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Базаринської сільської ради про визнання протиправними і скасування рішення органу місцевого самоврядування щодо вилучення частини земельної ділянки зі спільного користування і передачу її у приватну власність, -

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою судді районного суду від 13.07.2011р. відмовлено в порядку ст.109 КАС України у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Базаринської сільської ради про визнання протиправними і скасування рішення органу місцевого самоврядування щодо вилучення частини земельної ділянки зі спільного користування і передачу її у приватну власність, оскільки спір щодо вказаної земельної ділянки вже вирішено в порядку цивільного судочинства і вона вже поділена між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.16).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив представник ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2, який у апеляційній скарзі просить судову ухвалу скасувати і постановити нову ухвалу про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, покликаючись на порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильної відмови у відкритті провадження в адміністративній справі (а.с.18-21).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що у спірних правовідносинах орган місцевого самоврядування діяв як субєкт владних повноважень; предметом позову є оскарження рішення Базаринської сільської ради щодо земельної ділянки, про порушення права, на яку їй стало відомо лише у травні 2011р., виходячи із того, що вона фактично перебуває за межами країни з 2005 року.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Виносячи спірну ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі, суддя районного суду виходив з того, що предметом спору є право власності позивача на земельну ділянку. В провадженні суду першої інстанції перебувала справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про реальний поділ будинку та вищевказаної земельної ділянки, за результатами розгляду якої 08.06.2011р. було прийнято судове рішення, відповідно до якого ОСОБА_3 виділено реально 1/3 частину від земельної ділянки загальною площею 0,2478 га, що знаходиться по вул.Оболоня,4 в с.Базаринці Збаразького району Тернопільської області, а саме виділено реально земельну ділянку площею 0,0826 га, а ОСОБА_2 виділено 2/3 частини вказаної земельної ділянки площею 0,1652 га.Спір щодо вказаної земельної ділянки вже вирішено в порядку цивільного судочинства і вона поділена між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, а тому незрозумілим, на думку судді, є бажання і потреба позивачки в скасуванні рішення сільської ради щодо земельної ділянки, по якій спір вже вирішено в порядку цивільного судочинства (а.с.12-15).

Колегія суддів вважає наведений висновок безпідставним і необґрунтованим, при цьому враховує наступне.

Як слідує з матеріалів справи, позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила поновити строк звернення до суду з адміністративним позовом; визнати протиправним і скасувати рішення Базаринської сільської ради № 894 від 28.10.2008р., яким ОСОБА_3 для обслуговування 1/3 частини житлового будинку та господарських будівель передано у власність земельну ділянку площею 0,00826 га, тобто 1/3 ділянки загальною площею 0,2478 га, розташованої в с.Базаринці Збаразького району на вул.Оболоня,4, що була у спільному користуванні; внести зміни до земельно-кадастрових книг. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржуваним рішенням відповідача про виділення земельної ділянки порушуються її права як власника індивідуального житлового будинку та земельної ділянки, призначеної для його обслуговування, оскільки цим рішення надано у власність земельну ділянку, яка належить позивачу відповідно до ст.120 Земельного кодексу України (а.с.1-11).

Між тим, рішенням Збаразького районного суду Тернопільської обл. від 08.06.2011р. позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про реальний поділ будинку та земельної ділянки задоволено; виділено ОСОБА_3 реально 1/3 частину від земельної ділянки загальною площею 0,2478 га, що знаходиться по вул.Оболоня,4 в с.Базаринці Збаразького району Тернопільської області, відповідно до варіанту 1 висновку будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 910 складеного 11 січня 2011 року, а саме виділити реально земельну ділянку площею 0,00826 га; виділити ОСОБА_2 реально 2/3 частини від земельної ділянки загальною площею 0,2478 га, що знаходиться по вулиці Оболоня в с.Базаринці Збаразького району Тернопільської області, відповідно до варіанту 1 висновку будівельно-технічної та земельно- технічної експертизи № 910 складеного 11 січня 2011 року, а саме виділити реально земельну ділянку площею 0,1652 га; стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 судові витрати у справі в розмір 1647,33 грн. Наведений позов розглянутий за правилами ЦПК України (а.с.12-15).

Разом з тим, заявлений позов носить загальний характер, потребує конкретизації та уточнення для його правильного вирішення та всебічного розгляду, на що суддя районного суду уваги не звернув і передчасно прийняв рішення про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі.

Аналіз заявленого позову свідчить, що позивач фактично оскаржує рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки ОСОБА_4, хоча остання відповідно до ст.120 Земельного кодексу України належить позивачу і призначена для обслуговування належного їй будинку.

Із матеріалів справи не вбачається зв'язок вказаних вимог із наявністю спору про право власності або користування земельною ділянкою, оскільки спір торкається правомірності прийнятого рішення органу місцевого самоврядування, при цьому останній у розглядуваних відносинах виступає субєктом владних повноважень.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2010 від 01.04.2010р. у справі № 1-6/2010 положення пунктів «а», «б», «в», «г» ст.12 Земельного кодексу України у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб'єкти владних повноважень; положення п.1 ч.1 ст.17 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цього рішення) стосовно поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності» слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Оскільки по справі оскаржується рішення органу місцевого самоврядування, який у спірних відносинах виступає як субєкт владних повноважень, із змісту заявленого позову та характеру спірних правовідносин не вбачаються ознаки спору про право, тому розглядуваний спір належить вирішувати в порядку адміністративного судочинства.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне підкреслити, що на момент винесення спірної ухвали рішення Збаразького районного суду від 08.06.2011р. не набрало законної сили.

Згідно п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що ухвала судді постановлена з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильної відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, а відтак вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст.199, п.4 ч.1 ст.204, п.6 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 211, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 задоволити.

Ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської обл. від 13.07.2011р. про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі № 2а-3010/11/1906 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н.М. Судова-Хомюк

Судді Р.Й.Коваль

ОСОБА_5