Справа № 367/127/14-а
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" серпня 2015 р. м. Київ К/800/44413/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Васильченко Н.В.,

Логвиненка А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 5 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Держземагенства у м. Ірпені Київської області про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2014 року ОСОБА_2 (надалі також - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Держземагенства у м. Ірпені Київської області (надалі - відповідач, Управління), в якому просив:

безоплатно виправити допущену помилку в зазначені адреси земельної ділянки;

безоплатно надати витяг із державного земельного кадастру про державну реєстрацію земельної ділянки;

зобов'язати відповідача виправити помилку в Публічній кадастровій карті;

стягнути моральну шкоду в розмірі 10000 грн. 00 коп.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 11 лютого 2014 року позовні вимоги задоволено частково. Зобов`язано відповідача безоплатно виправити допущену помилку в зазначеній адресі земельної ділянки позивача, а саме: із АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2. В іншій частині в задоволенні позовних відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 5 червня 2014 року рішення першої інстанції скасовано як таке, що ухвалене неповноважним судом. Позовні вимоги задоволено частково: зобов`язано відповідача безоплатно виправити допущену помилку в зазначеній адресі земельної ділянки позивача із АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2. В іншій частині в задоволенні позовних відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення апеляційної інстанції, позовні вимоги задовольнити повністю.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що суди, відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо видачі безкоштовно витягу з Державного земельного кадастру, не врахували його посилання на постанову Кабінету Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012 року Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру.

Також вказав, що судами не вірно зазначено його вимоги з приводу внесення змін до Публічної кадастрової карти, не досліджено лист Державного агенства земельних ресурсів України № В-3083-1510/6/13 від 2 грудня 2013 року.

У свою чергу, на думку позивача, судами не правомірно було відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 27 квітня 2005 року рішенням № 1148-35-2435 сесії 4 скликання Ірпінської міської ради № 1148-35-24 ОСОБА_2 було безкоштовно передано в приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку земельну ділянку 0,1088 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

15 червня 2011 року позивач отримав державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на вищезазначену земельну ділянку. Оформлював державний акт Ірпінський міськй відділ земельних ресурсів, правонаступником якого є Управління.

Однак, при видачі державного акта на право власності на земельну ділянку Управлінням було допущено описку та зазначено, що земельна ділянка позивача розміщена за адресою: АДРЕСА_3 замість АДРЕСА_2.

Для виправлення даної описки позивач звертався до Управління Держземагенства, до земельно-кадастрового бюро, до міської ради.

2 грудня 2013 року листом № В-3083-1510/6-13 Держземагенство надало позивачу відповідь, де вказало, що відповідно до підпункту 2 пункту 144 Порядку (ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051), якщо факт невідповідності відомостей Державного земельного кадастру інформації, що міститься в документах, які і є підставою для внесення таких відомостей, підтверджено, державний кадастровий реєстратор за допомогою програмного забезпечення державного земельного кадастру безоплатно виправляє допущену помилку.

У свою чергу, відповідач на звернення позивача відповів листом, де зазначив, що не заперечує стосовно описки, однак вважає, що виправити її на даний час можливо лише шляхом визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та отримання витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно.

Не погоджуючись із відповіддю Управління, позивач звернувся із позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, прийшов до висновку, що вищенаведена описка повинна бути безоплатно виправлена відповідачем, оскільки була допущена не з вини ОСОБА_2

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог стосовно накладень земельних ділянок в Публічній кадастровій карті України між його земельною ділянкою та його сусідів-співвласників, суд першої інстанції зазначив, що в даному випадку виник спір про право, а оскільки для цього необхідно залучати до участі всіх власників чи користувачів земельних ділянок, тому в задоволенні даних вимог необхідно відмовити.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення першої інстанції вказав, що дана справа, розглянута неповноважним судом, оскільки, відповідно до частини другої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) належить до предметної підсудності Київського окружного адміністративного суду, а не Ірпінського міського суду Київської області, а тому постанова Ірпінського міського суду Київської області від 11 лютого 2014 року підлягає скасуванню.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України з висновками суду попередніх інстанцій не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, для захисту прав, свобод та інтересів позивача, вимогам позовної заяви про зобов'язання вчинити певні дії повинна передувати вимога про визнання протиправними дій чи бездіяльності відповідача з відповідним правовим обґрунтуванням. При цьому, позовні вимоги про визнання протиправними дій чи бездіяльності відповідача мають бути пов'язані з вимогами про зобов'язання вчинити його певні дії.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду із вимогами лише щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Також з матеріалів справи вбачається, що 15 червня 2011 року ОСОБА_2 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до пунктів 9, 10 розділу VII Прикінцевих та перехідних прложень Закону України «Про державний земельний кадастр» до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.

Постановою Кабінету Міністрів Українивід 17 жовтня 2012 року N 1051 затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру (надалі - Порядок).

Пунктом 138 Порядку передбачено, що помилками у Державному земельному кадастрі є:

1) технічна помилка (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущена органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру;

2) технічна помилка (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущена не з вини органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру (в тому числі технічна помилка у документах, на підставі яких внесені відомості до Державного земельного кадастру);

3) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою та оцінки земель (в тому числі виявлена після перенесення інформації про земельні ділянки з державного реєстру земель та відомостей про інші об'єкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженій та переданій до 1 січня 2013 р. до Державного фонду документації із землеустрою);

4) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру, внесених до нього з інших кадастрів та інформаційних систем у порядку інформаційної взаємодії.

Пунктом 139 встановлено, що у разі виявлення фізичною або юридичною особою у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру технічної помилки (описки, друкарської, граматичної, арифметичної чи іншої помилки) заінтересована особа письмово повідомляє про це за формою згідно з додатком 29 територіальному органові Держгеокадастру у районі (місті) за місцезнаходженням земельної ділянки.

У повідомленні викладається суть виявлених помилок.

До повідомлення додаються документи, що містять зазначені у повідомленні технічні помилки, та документи, що підтверджують такі помилки і містять правильну редакцію відповідних відомостей.

Повідомлення разом з доданими до нього документами подається заінтересованою особою особисто або надсилається рекомендованим листом з описом вкладення та повідомленням про вручення.

Отже, законодавцем передбачена процедура розгляду звернень щодо виправлення даних помилок.

Однак, судами попередніх інстанцій не встановлено коли та з якими вимогами позивач звертався до Управління, які були ним надані документи.

За перевіркою матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звертався до відповідача неодноразово, отримаючи прицьому відповіді різного характеру.

Окрім того, не встановлено факту надання відповіді Управлінням та зміст даної відповіді.

Отже, зобов'язуючи Управління безоплатно виправити допущену помилку в зазначеній адресі земельної ділянки позивача, суди не встановили якими саме діями чи/або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, права ОСОБА_2 були порушені.

За таких обставин, судами не досліджено всі докази та неповно встановлено обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наведені порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій унеможливлюють постановлення законного та обґрунтованого рішення в даній справі, оскільки без їх виправлення неможливо повно, всебічно та об'єктивно дати оцінку спірному рішенню відповідача.

Суд касаційної інстанції не має повноважень виправити допущені судами порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною другою статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За таких обставин, постанова Ірпінського міського суду Київської області від 11 лютого 2014 року та постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 5 червня 2014 року підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене, повно і всебічно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають значення для справи, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 11 лютого 2014 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 5 червня 2014 року - скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Кравцов О.В.

Васильченко Н.В.

Логвиненко А.О.