Справа № 2а-1842/10/0670
Суддя: Поліщук М.Г.
Дата ухвалення: 2011-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"05" травня 2011 р. Справа № 2а-1842/10/0670

номер рядка статистичного звіту 8.2.6

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Поліщука М.Г.

суддів: Хаюка С.М.

ОСОБА_1,

при секретарі Феськовій М.Ю. ,

за участю представника відповідача:

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Житомирі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Житомирі на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "20" вересня 2010 р. у справі № 2а-1842/10/0670 за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю дитячий супермаркет "Малиш" до Державної податкової інспекції у м.Житомирі про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 20.09.2010р. у даній справі визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення рішення Державної податкової інспекції у м.Житомирі №/0 та №/0 від 10.03.2010 року.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в межах, визначених ст.195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про те, що остання задоволенню не підлягає виходячи із наступного.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність задоволення позову.

Колегія суддів повністю погоджується з доводами суду першої інстанції з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи працівниками ДПІ у м.Житомирі було проведено виїзну планову перевірку ТОВ "Дитячий супермаркет ОСОБА_1" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2007 року по 30.09.2009 року, за наслідками якої складено акт №1041/23-1/32579479/0110 від 26.02.2010 року.

Згідно цього акту були встановлені порушення пп.4.1.6 п.4.1, п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3. ст.5, п.п.8.6.1 п.8.6 ст.8 та п.п.11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", що призвело до незаконного віднесення позивачем до валових витрат затрати на придбання товарів у ТОВ «Торгівельний дім Ласуня на загальну суму 131285,55 грн., та

п.п.7.2.8 п.7.2, п.п.7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" в результаті чого був занижений податок на додану вартість в сумі 35454,00 грн. та завищено від'ємне значення по податку на додану вартість в сумі 55,00 грн.

На підставі вказаного акту перевірки 10.03.2010р. ДПІ у м. Житомирі були прийняті податкові повідомлення-рішення за № /0, яким позивачу визначено зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 35067,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 7540,00 грн., і № /0, яким позивачу визначено зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 35454,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 17727,00 грн.

Фактичною підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення рішення за № /0 стало те, що позивачем в ході проведеної перевірки не були підтверджені валові витрати по постачальнику ТОВ Торгівельний дім Ласуня у звязку з відсутністю товаро-транспортних накладних.

Задовольняючи позов в частині скасування повідомлення рішення № /0 від 10.03.2010р., суд першої інстанції прийшов до висновку, що витрати, понесені позивачем у звязку з придбанням у ТОВ Торгівельний дім Ласуня товарів на загальну суму 131285,55 грн., підтверджені всіма необхідними та належним чином оформленими документами, ведення яких передбачено правилами ведення податкового обліку. А наявність товаро-транспортних накладних чинним законодавством не передбачена в якості обовязкових документів, які підтверджують факт придбання товарів.

З таким висновком суду першої інстанції повністю погоджується і колегія суддів, так як такі дії позивача повністю узгоджуються з вимогами п.5.1 ст.5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств.

Відповідно до підпункту 5.2.1 пункту 5.2 ст. 5 цього Закону суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Згідно підпункту 5.3.9 пункту 5.3. ст.5 Закону не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Судом першої інстанції було встановлено, що витрати по господарським операціям між ТОВ Дитячий супермаркет ОСОБА_1 та ТОВ Торговий дім Ласуня на загальну суму 131285,55 грн. підтверджуються дистриб'юторською угодою між ними №143/02/07 від 01.02.2007 року, згідно

п. 3.4 якої доставка вантажу здійснюється автомобільним транспортом за рахунок продавця, виписаними останнім податковими та видатковими накладними: №СК-0040625 від 31.07.2009 року на суму 80742,42 грн.; №СК-0046335 від 31.08.2009 року на суму 20156,40 грн.; №СК-0050830 від 21.09.2009 року на суму 27795,24 грн.; №СК-0052542 від 29.09.2009 року на суму 28848,60 грн. та копіями банківських виписок, що підтверджують розрахунки позивача з контрагентом.

Про здійснення транспортування придбаного позивачем у ТОВ Торговий дім Ласуня товару свідчать товарно-транспортні накладні та подорожні листи вантажного автомобіля, які судом першої інстанції були витребувані у останнього, і які підтверджують факт отримання позивачем продукції у контрагента.

Також слід зазначити, що пунктом 5.11 ст.5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств заборонено установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових, крім тих, що зазначені в цьому Законі.

А в пунктах 5.3 5.8 вказаного Закону визначений вичерпний перелік витрат, які не можуть бути віднесені до складу валових витрат. Наявність документів про транспортування придбаних товарів як доказ підтвердження факту понесених витрат на їх придбання даними обмеженнями не передбачений.

Також судом першої інстанції було встановлено, що надані позивачем видаткові та податкові накладні відповідають вимогам ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні щодо наявності обов'язкових реквізитів та мають необхідну інформацію щодо проведених господарських операцій з придбання товару, а тому є належними первинними бухгалтерськими документами, що стверджують факт придбання товарів.

Таким чином суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що витрати в сумі 131285,55 грн. були повязані з господарською діяльністю ТОВ Дитячий супермаркет ОСОБА_1, а тому правомірно були ним віднесені до складу валових витрат.

Задовольняючи позов в частині скасування повідомлення рішення № /0 від 10.03.2010р., суд першої інстанції прийшов до висновку, що

позивач правомірно відніс до складу податкового кредиту суми ПДВ, сплачені ним ТОВ Торговий дім Ласуня за придбаний товар.

З таким висновком суду першої інстанції повністю погоджується і колегія суддів, так як такі дії позивача повністю узгоджуються з вимогами Закону України Про податок на додану вартість.

Відповідно до п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту) (далі Закон про ПДВ).

В даному випадку податковий кредит позивачем був сформований на підставі податкових накладних від 31.07.2009 року №40614, від 31.08.2009 року №46317, від 21.09.2009 року №50812, від 29.09.2009 року №52523, які оформлені належним чином, відповідно до вимог податкового обліку.

Судом першої інстанції було встановлено, що ТОВ "Торгівельний дім Ласуня" є платником податку на додану вартість, має право надавати податкові накладні. Отримання товару підтверджується видатковими накладними, що зазначені вище та фактичною оплатою за отримані товари, яку не оспорює податковий орган.

Обставин, які б суперечили Закону про ПДВ при формуванні ТОВ "Дитячий супермаркет ОСОБА_1" податкового кредиту, судом не встановлено.

Що стосується встановлених податковим органом порушень віднесення ТОВ "Дитячий супермаркет ОСОБА_1" до складу податкового кредиту суми ПДВ, яка не підтверджена податковими зобов'язаннями ПП "Палей" в квітні 2008 року на суму 7570,58 грн., то судом судом першої інстанції було встановлено, що позивачем при складанні Додатку №5 до податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2008 року було помилково зазначено ІПН ПП "Палей", а не ПП "Пелікан", яке поставляло продукцію товариству. Разом з тим, вказана помилка була самостійно виправлена позивачем шляхом подання 09.02.2010 року (ще до початку перевірки) до ДПІ у м. Житомирі уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість за квітень 2008 року, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що позивач правомірно відніс до складу податкового кредиту суми ПДВ, сплаченого ним ТОВ "Торговий дім Ласуня" за придбаний товар.

З такими висновками суду першої інстанції повністю погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на вірно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги повністю спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, зібраними по справі доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваної постанови.

За таких обставин колегія суддів, відповідно до вимог ст.200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.195, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Житомирі залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 20.09.2010 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.Г. Поліщук

судді: М.М. Капустинський

ОСОБА_3

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю дитячий супермаркет "Малиш" вул.Саєнко,21,м.Житомир,10007

3- відповідачу ОСОБА_4 податкова інспекція у м.Житомирі м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014

4-третій особі - ТОВ "Торговий дім "Ласуня", мю.Київ, вул. М.Драгомирова, 4 офіс 122, 01103

Проста.