Справа № 2а-0770/3020/11
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2011-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 2a-0770/3020/11
Ряд стат. звіту № 10.1
ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2011 року м. Ужгород

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Большакової О.О.

при секретарі Кречко Л.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді адміністративну справу за позовом Тячівського районного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

встановив:

14 вересня 2011 року Тячівський районний центр зайнятості звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманої допомоги по безробіттю в сумі 10858 гривень 59 копійок.

Позовні вимоги мотивовані незаконністю одержання відповідачем допомоги по безробіттю, оскільки ОСОБА_2Ю, перебуваючи на обліку як безробітна та одержуючи відповідну соціальну допомогу, одночасно отримувала дохід в Лопухівській СВК. При подачі заяви про надання статусу безробітного відповідач подала недостовірні дані, а саме не повідомила про те, що перебуває уклала договір з Лопухівською виборчою комісією Закарпатської області про надання послуг та одержувала заробітну плату, що призвело до безпідставної вплати їй 10858 гривень 59 копійок соціальної допомоги.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та дала пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 заперечила щодо задоволення позовних вимог та пояснила, що вона у 20910 році була залучена до участі у виборчому процесі в якості бухгалтера виборчої комісії, про що був укладений договір від 20 вересня 2010 року Це договір був укладений нею під час перебування в трудових відносинах з філією Усть-Чорнянського ЛОК Ялинка. Також відповідач суду пояснила, що оскільки виконувала роботи, повязані з підготовкою та проведенням місцевих виборів, це не є підставою для зняття з обліку як безробітної та стягнення з неї отриманої допомоги.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, що наявні в матеріалах справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з таких мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 28 жовтня 2010 року звернулась до Тячівського районного центру зайнятості з заявою про надання їй статусу безробітного.

У заяві про надання статусу безробітного ОСОБА_2. зазначила, що не зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності, не є найманим працівником, не уклав договір цивільно-правового характеру, пенсію не отримує, не має права на пенсію за віком, в тому числі на пільгових умовах та на пенсію за вислугу років .

Відповідачу з 4 листопада 2010 року було надано статус безробітної та призначено допомогу по безробіттю.

З 2 вересня 2011 року було припинено виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_2 .

З 4 листопада 2010 року по 2 вересня 2011 року відповідачу було виплачено 10858 гривень 59 копійок.

Згідно з частиною 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу.

Відповідно до пункту 2.1 розділу 2 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року № 307, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 року за № 915/5136, застрахованим особам - найманим працівникам; особам, які виконують роботи (надають послуги) згідно з цивільно-правовими договорами, здійснювали підприємницьку або іншу діяльність; військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, внутрішніх військ, військ цивільної оборони, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів внутрішніх справ, особам начальницького складу податкової міліції, а також особовому складу воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань), створених відповідно до законодавства на постійній основі (далі - військовослужбовці), крім військовослужбовців строкової служби, фізичним особам - підприємцям, особам, які забезпечують себе роботою самостійно, а у випадках, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», іншим особам (громадянам України, іноземцям, особам без громадянства, які постійно проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України), на користь яких здійснюється страхування на випадок безробіття, які втратили роботу з не залежних від них обставин і визнані в установленому порядку безробітними та протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали на умовах повного або неповного робочого дня (тижня), проходили службу або виконували роботи (надавали послуги) згідно з цивільно-правовими договорами здійснювали підприємницьку або іншу діяльність не менше 26 календарних тижнів та сплачували страхові внески та/або єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), допомога по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу) або середнього грошового забезпечення залежно від страхового стажу.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про зайнятість населення»від 1 березня 1991 року №803-XII безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи.

Частина 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»покладає на застрахованих осіб, зареєстрованих в установленому порядку як безробітні, обовязок своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Статтею 1 Закону України «Про зайнятість населення»визначено, що зайнятість - це діяльність громадян, пов'язана із задоволенням особистих та суспільних потреб і така, що, як правило, приносить їм доход у грошовій або іншій формі.

Згідно копії договору від 20 вересня 2010 року Лопухівська виборча комісія Закарпатської області та ОСОБА_2 уклали договір, за яким ОСОБА_2 взяла на себе зобовязання надати послуги, повязані з організацією підготовки та проведення місцевих виборів відповідно до Закону України Про вибори депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад та сільських, селищних, міських голів", а Лопухівська виборча комісія взяла на себе зобовязання оплатити надані виконавцем послуги в розмірі 907 гривень.

Строк дії цього договору розпочався 20 вересня 2010 року, а закінчився 16 листопада 2010 року.

Відповідно до пункту 14 статті 28 Закону України від 10.07.2010 року № 2487-VI "Про вибори депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад та сільських, селищних, міських голів" виконання робіт, пов'язаних з підготовкою і проведенням місцевих виборів, особами, визнаними в установленому законом порядку безробітними, не є підставою для зняття цих осіб з обліку в державній службі зайнятості як таких, що шукають роботу, або для припинення виплати їм допомоги по безробіттю та інших видів допомоги.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 згідно договору від 20 вересня 2010 року до 16 листопада 2010 року здійснювала надання послуг, повязаних з організацією підготовки та проведення місцевих виборів відповідно до Закону України Про вибори депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад та сільських, селищних, міських голів", відсутні підстави для зняття її з обліку як безробітної та зобовязання повернути отримані як соціальна допомога кошти.

Частиною 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Статтею 39 вказаного Закону визначено, що спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку.

А так, враховуючи, що відповідач під час перебування на обліку як безробітної не порушувала вимоги Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», підстав для стягнення з неї 10858 гривень 59 копійок немає.

Судові витрати згідно статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України стягненню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160-163 КАС України,

постановив:

У задоволенні позовних вимог Тячівського районного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів відмовити.

Відповідно до статті 186 КАС України апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова відповідно до ч.1 ст.254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , встановленого цим Кодексом, якщо таку не було подано.

Головуюча О.О.Большакова

Повний текст постанови виготовлено та підписано 7 жовтня 2011 року