Справа № 2а-2265/10/1370
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2012-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2012 р. Справа № 31969/10

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Яворського І.О.,

суддів: Рибачук А.І., Хобор Р.Б.

при секретарі судового засідання Рибій Н.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Державної податкової інспекції в Сихівському районі м. Львова та товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЙБІ Україна» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2010 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЙБІ Україна» до Державної податкової інспекції в Сихівському районі м. Львова, Головного управління державного казначейства України у Львівській області в особі Управління Державного казначейства України у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЙБІ Україна», в березні 2010 року звернулося з позовом в суд до Державної податкової інспекції в Сихівському районі м. Львова, Головного управління державного казначейства України у Львівській області в особі Управління Державного казначейства України у Львівській області та просило скасувати податкове повідомлення рішення Державної податкової інспекції в Сихівському районі м. Львова №/0 від 18 грудня 2009 року та податкове повідомлення рішення №/1 від 03 березня 2010 року; зобовязати Головне управління державного казначейства України у Львівській області в особі Управління Державного казначейства України у Львівській області відшкодувати позивачу суму бюджетної заборгованості по податку на додану вартість у розмірі 3 394 949, 00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що відповідачем неправомірно було зменшено суму бюджетного відшкодування позивачу, оскільки поставка товару та надання послуг позивачу підтверджується рахунками фактурами, накладними та актами виконаних робіт. Фактична оплата за поставлений товар та надані послуги є підтверджена в процесі перевірки відповідачем і відображена у довідці та акті.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2010 року в справі №2а-2265/10/1970 адміністративний позов було задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Сихівському районі м. Львова №/0 від 18 грудня 2009 року та податкове повідомлення рішення №/1 від 03 березня 2010 року. В частині вимог про зобовязання Головного управління державного казначейства України у Львівській області в особі Управління Державного казначейства України у Львівській області відшкодувати позивачу суму бюджетної заборгованості по податку на додану вартість у розмірі 3 394 949, 00 грн. відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Державною податковою інспекцією в Сихівському районі м. Львова та товариством з обмеженою відповідальністю «ЕЙБІ Україна» подано апеляційні скарги в яких, просять скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2010 року в справі №2а-2265/10/1970.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, позивач зазначає, що суд першої інстанції відмовив ТзОВ «ЕЙБІ Україна» в частині позовних вимог, пославшись на обрання неправильного способу захисту, При цьому суд першої інстанції не врахував, що правила частини 3 статті 105 КАС України, стосовно зазначення позивачем у позовній заяві способу захисту судом порушених прав, не виключають можливості обрання іншого способу захисту самим судом та додає, що зазначені у ч. 2 статті 162 КАС України способи захисту порушеного права не містять виняткового переліку. У абзаці другому зазначеної статті законодавець вказав, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги, Державна податкова інспекція в Сихівському районі м. Львова вважає, що оскільки неможливо встановити повної схеми фінансово господарських відносин, дослідити ланцюги продажу до виробника (імпортера) за відповідні періоди та встановити джерело відшкодування з бюджету України, то сума податку на додану вартість, яка включена ТЗОВ «ЕЙБІ Україна» до розрахунку суми бюджетного відшкодування за серпень 2009 року, залишається не підтвердженою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги Державної податкової інспекції в Сихівському районі м. Львова та товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЙБІ Україна» слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Згідно п. 1.8. ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість» бюджетне відшкодування сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у звязку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до п. 1.7. ст. 1, абз. 1 пп. 7.4.1. п. 7.4., пп. 7.5.1. п. 7.5. ст. 7 вказаного Закону податковий кредит сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобовязання звітного періоду, визначена згідно з цим законом; податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Згідно пп. 7.7.1. п. 7.7. ст. 7 цього Закону сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобовязання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1. цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При відємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1. цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Відповідно до пп. 7.7.2. п. 7.2. ст. 7 вказаного Закону якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1. цього пункту, має відємне значення, то: бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого відємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг); залишок відємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що визначальним фактом права платника на бюджетне відшкодування податку на додану вартість в даному випадку є фактична оплата ним сум такого податку контрагентам у попередніх податкових періодах, яка позивачем здійснена, що підтверджується первинними бухгалтерськими документами. При цьому будь-які порушення такими контрагентами вимог податкового законодавства не впливають на право платника податку покупця отримати бюджетне відшкодування за умови дотримання останнім вимог чинного податкового законодавства.

Відповідно до п. 4 Порядку виконання рішень про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2008 року №609 юридичні та фізичні особи, на користь яких прийняті судові рішення про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти бюджету, подають ці рішення органам Державного казначейства, що здійснюють безспірне списання, у разі, зокрема, відшкодування за рішенням суду з державного бюджету податку на додану вартість та/або відсотків бюджетну заборгованість за несвоєчасно відшкодовані суми податку.

А таким чином як правильно вказав суд першої інстанції способом захисту такого порушеного права має бути вимога про стягнення зазначених коштів (бюджетного відшкодування податку на додану вартість), а не вимога зобовязати відповідні органи Державного казначейства України вчинити певні дії.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене апеляційні вимоги Державної податкової інспекції в Сихівському районі м. Львова та товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЙБІ Україна» є неаргументованими, а тому в задоволенні таких слід відмовити.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Державної податкової інспекції в Сихівському районі м. Львова та товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЙБІ Україна» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2010 року в справі №2а-2265/10/1370 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий І.О. Яворський

Судді А.І. Рибачук

ОСОБА_1

Повний текст

виготовлено та підписано 27.02.2012 року