Справа № 2а-817/10
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2011-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2011 р. Справа № 38965/11/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Ліщинського А.М. та Носа С.П.,

при секретарі судового засідання Васильків А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Приватного малого підприємства «Гал Тор» на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 08.11.2010р. про закриття провадження в адміністративній справі за позовом Приватного малого підприємства «Гал Тор» до ОСОБА_1 комунальної власності Львівської міської ради про визнання протиправними дій та наказу про затвердження переліку обєктів на конкурс,-

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою суду від 08.11.2010р. закрито в порядку п.1 ч.1 ст.157 КАС України провадження у адміністративній справі за позовом Приватного малого підприємства /ПМП/ «Гал Тор» до ОСОБА_1 комунальної власності Львівської міської ради про визнання протиправними дій та наказу про затвердження переліку обєктів на конкурс, у звязку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства (а.с.154).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив позивач ПМП «Гал Тор», який у апеляційній скарзі просить судову ухвалу скасувати і прийняти нову ухвалу, якою відправити справу на новий розгляд, покликаючись на порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного закриття провадження у адміністративній справі (а.с.160-162).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що із змісту чинного законодавства слідує, що органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їхньої компетенції, є субєктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема, нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Проявляючи бездіяльність як субєкт господарювання і сторона в господарському договорі, але діючи з порушенням законодавства як орган місцевого самоврядування, відповідач, як орган, який поєднує ці дві функції в одній особі, порушив законні права та інтереси позивача, захист від чого є завданням адміністративного судочинства.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.4 ст.196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що аналіз заявлених позовних вимог свідчить про наявність спору про право, який стосується визнання чинними договорів оренди; при цьому позивач оскаржує дії відповідача не як субєкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а як сторони господарського договору (орендодавця) при укладенні, зміні чи виконанні договору оренди.

За таких обставин наведений спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а повинен розглядатися в порядку господарського судочинства.

Між тим, вказані висновки суду першої інстанції слід вважати суперечливими, виходячи з наступного.

Із змісту заявленого позову (з урахуванням поданих під час розгляду заяв про доповнення позовних вимог) убачається, що позивач ПМП «Гал Тор» просив визнати протиправними дії відповідача ОСОБА_1 комунальної власності Львівської міської ради, спрямовані на проведення комерційного конкурсу на оренду нежитлових приміщень за адресою: м.Львів, вул.Лобачевського, 23, та винесення їх на аукціон; визнати незаконним наказ відповідача № 234-0 від 10.09.2009р. «Про затвердження переліків обєктів на конкурс» в частині пунктів 3 і 4 додатка № 1 до нього (а.с.2-4, 58-59, 144-145).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є орендарем спірних приміщень, відповідачем не вжиті заходи щодо розірвання або продовження цих договорів у встановленому порядку; натомість вчинені дії по проведенню комерційного конкурсу, що порушують його права.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 ст.2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження. Цю норму слід розуміти в системному зв'язку із частиною 1 тієї самої статті, з якої випливає, що захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб шляхом оскарження до адміністративного суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень можливий лише у сфері публічно-правових відносин.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 КАС України також визначено, що справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Аналіз заявленого позову свідчить, що позивач фактично оскаржує рішення органу місцевого самоврядування в сфері управління комунальною власністю, покликаючись на порушення відповідачем вимог Законів України «Про оренду державного та комунального майна», «Про внесення змін до статті 73 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», «Про внесення змін до деяких законів України щодо спрощення умов ведення бізнесу в Україні».

Таким чином, предметом розглядуваного спору є оскарження рішення органу місцевого самоврядування, які прийняті, як вважає позивач, з порушенням вимог закону.

Із матеріалів справи не вбачається зв'язок вказаних вимог із наявністю спору про право користування спірними приміщеннями, оскільки спір торкається правомірності прийнятих органом місцевого самоврядування дій та рішень, які стосуються проведення комерційного конкурсу на оренду нежитлових приміщень, при цьому останній у розглядуваних відносинах виступає субєктом владних повноважень.

В обґрунтування наведеного за аналогією права колегія суддів враховує й те, що відповідно до рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2010 від 01.04.2010р. у справі № 1-6/2010 положення пунктів «а», «б», «в», «г» ст.12 Земельного кодексу України у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб'єкти владних повноважень; положення п.1 ч.1 ст.17 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цього рішення) стосовно поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності» слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Оскільки по справі фактично оскаржуються дії та рішення органу місцевого самоврядування, який у спірних відносинах виступає як субєкт владних повноважень, із змісту заявленого позову та характеру спірних правовідносин не вбачаються ознаки спору про право, тому розглядуваний спір належить вирішувати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про закриття провадження в адміністративній справі, а відтак вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на продовження розгляду в іншому складі суду.

Керуючись ст.28, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст.199, п.4 ч.1 ст.204, п.6 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 211, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного малого підприємства «Гал Тор» задоволити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 08.11.2010р. про закриття провадження в адміністративній справі № 2а-817/10/1328 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції на продовження розгляду справи в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: А.М.Ліщинський

ОСОБА_2