Справа № 22-а/0690/7421/11
Суддя: Борисюк Р. М.
Дата ухвалення: 2011-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/7421/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Борисюка Р.М.

суддів: Миніч Т.І., Забродського М.І.,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_1

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області, управління Пенсійного фонду України в Коростенському районі Житомирської області про визнання дій неправомірними та стягнення недоплачених коштів, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 3 серпня 2010 року,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2009 року позивач звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування вимог зазначала, що має статус потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, є пенсіонеркою, проживає в зоні гарантованого добровільного відселення. Оскільки відповідачі порушують її права, виплачуючи допомогу та доплату у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», просила визнати дії відповідачів неправомірними та стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації на її користь кошти, передбачені ст. 37 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в сумі 2638,8 грн. за період з 01.04.2008 року по 01.04.2009 року та стягнути із Управління Пенсійного фонду України в Коростенському районі Житомирської області кошти, передбачені ст. 39 цього Закону в сумі 32582,8 грн. за період з 01.04.2006 року по 01.04.2009 року.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 3 серпня 2010 року позов задоволено частково. Дії відповідачів визнано неправомірними, зобовязано управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплату позивачці недоплачених коштів, передбачених ст. 37 Закону «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в сумі 2623 грн. за період з 01.06.2008 року по 01.04.2009 року; зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Коростенському районі здійснити перерахунок та виплату позивачці недоплачених коштів, передбачених ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в сумі 11115 грн. за період з 01.06.2008 року по 01.04.2009 року.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Коростенському районі Житомирської області просить скасувати рішення суду, посилаючись на те, що судом неправильно застосовані норми матеріального права, порушено норми процесуального закону, а тому висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Зокрема, Управління зазначає, що кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, а тому стягнення вказаних коштів з управління Пенсійного фонду є незаконним. Крім того, управління Пенсійного фонду України в Коростенському районі Житомирської області є неналежним відповідачем, оскільки соціальний захист громадян в області, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснює Головне управління праці та соціального захисту населення в Житомирській області.

Управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації рішення суду не оскаржувало, а тому колегія суддів вважає, що воно погодилось з прийнятим рішенням.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України в Коростенському районі Житомирської області підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка є потерпілою 3 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи, непрацюючою пенсіонеркою. Проживає в зоні гарантованого добровільного відселення. Враховуючи наведене, вона має право на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та грошової допомоги у звязку із обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва, як передбачено ст. 37 цього Закону.

Проте, передбачена Законом доплата проводилась позивачці частково, у фіксованому розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не в кратному відношенні до мінімальної заробітної плати.

За змістом ч.2 ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території радіоактивного забруднення, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті.

Позивачка проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, а тому має право на підвищення пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, закріплених в ст.8 Конституції України, як принцип верховенства права, при вирішенні даного спору суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що при визначенні розміру спірних виплат застосуванню підлягає саме ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за №836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Доводи Управління Пенсійного фонду України в Коростенському районі Житомирської області з приводу того, що він є неналежним відповідачем - безпідставні, оскільки відповідно до положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007р. №1261 та з урахуванням Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районних у містах, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002р. №8-2 (з відповідними змінами), управління Пенсійного фонду в районах, містах, районах у містах забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, безпосередньо призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії та інші виплати відповідно до чинного законодавства, отже є відповідачем у справах щодо здійснення перерахунку підвищення до пенсій за відповідними позовами.

Також доводи управління щодо правомірності його дій у зв'язку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Разом з тим, визнавши неправомірними дії відповідача щодо неналежного нарахування і виплати позивачу коштів, передбачених ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд першої інстанції допустив помилку, визначивши конкретну суму заборгованості по сплаті таких виплат.

При цьому суд не врахував те, що з огляду на положення статей 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що адміністративний суд повинен визнавати дії суб'єктів владних повноважень незаконними і зобов'язувати відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про визначення конкретних сум. А тому постанова суду в цій частині підлягає зміні.

Судом також не приділено належну увагу питанню дотримання позивачем вимог статей 99, 100 КАС України, якими передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, однак суд помилково зобовязав відповідача виплатити кошти з 01.06.2008 року.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 207, 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Коростенському районі Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 3 серпня 2010 року в частині позовних вимог до Управління Пенсійного фонду України в Коростенському районі Житомирської області скасувати і ухвалити нове.

Позов в цій частині задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного Фонду України в Коростенському районі Житомирської області щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_2 доплати до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат у відповідності до ч.2 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Коростенському районі Житомирської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 доплату до пенсії, у відповідності до ч.2 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі двох мінімальних заробітних плат з урахуванням виплачених коштів за період з 31.07.2008 року по 01.04.2009 року.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді