Справа № 2а-328/11
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2011-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2011 р. Справа № 12883/11/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Ліщинського А.М. та Носа С.П.,

при секретарі судового засідання Васильків А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 07.02.2011р. про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл., Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова про визнання рішення протиправним та зобовязання провести перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 07.02.2011р. залишено в порядку ст.ст.99, 100 КАС України без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл., Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова про визнання рішення протиправним та зобовязання провести перерахунок пенсії (а.с.83).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив позивач ОСОБА_1, який у апеляційній скарзі просить судову ухвалу скасувати та направити справу для розгляду судом першої інстанції, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення справи, порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду (а.с.84-85).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що для виконання вимог пенсійних органів та представлення додаткових документів необхідний відповідний період часу, листи відповідачів не носять характеру остаточного рішення та не вказують на однозначну відмову в призначенні пільгової пенсії; оскаржувані неправомірні дії відповідачів носять триваючий характер.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача на підтримання поданої скарги, заперечення представників відповідачів, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як слідує із змісту оскаржуваної ухвали, підставою для прийняття судом рішення про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду слугували відсутність доказів наявності поважних причин пропуску річного звернення до суду із розглядуваним позовом, відсутність в суду правових підстав для вирішення питання про поновлення пропущеного строку чи відмові в позові з цієї підстави.

Між тим, з наведеними висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом 14.10.2009р. (а.с.2); провадження в адміністративній справі відкрито згідно ухвали судді від 14.10.2009р. (а.с.13).

На момент звернення позивача до суду та відкриття провадження в адміністративній справі діяли приписи ст.99 КАС України в редакції Закону України від 06.07.2005р., згідно якої для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.100 КАС України в редакції Закону України від 06.07.2005р. пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Отже, наведена редакція даних статей передбачала розгляд справи по суті позовних вимог та можливість відмови у задоволенні позову з підстав пропущення позивачем строку звернення до суду, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Таким чином, на час звернення позивача до суду із розглядуваним позовом розпочався перебіг річного строку звернення до суду; наступні зміни до процесуального закону (в тому числі щодо зміни характеру вказаного строку із матеріально-правового на процесуальний) не повинні змінювати тривалість вказаного строку.

За таких обставин покликання суду першої інстанції на норми КАС України в редакції Закону України від 07.07.2010р. та рішення про залишення позову без розгляду через пропуск строку звернення до суду є помилковими.

Оскільки провадження у адміністративній справі було відкрито 14.10.2009р., тобто, до внесення змін до КАС України, враховуючи, що внесені зміни до процесуального закону істотно звузили обсяг прав позивача, суд першої інстанції повинен був керуватися ст.100 КАС України, яка діяла на момент звернення позивача до суду.

Відповідно до ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на звернення до суду, на які позивач посилається як на поважні, суд має виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів і з того, чи мала позивач за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду.

Таким чином, розглядаючи вказаний спір, наведеним обставинам суд належної оцінки не дав, поверхнево підійшов до перевірки доводів позивача про поважність пропуску строку звернення до суду, через що необґрунтовано виніс ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

В частині вирішення питання застосування наслідків пропуску строку звернення до суду колегія суддів звертає увагу на розяснення, які містяться в листі ВАС України № 1425/11/13-10 від 13.10.2010р. «Щодо застосування Рішення Конституційного Суду України від 9 вересня 2010 року N 19-рп/2010 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами»», відповідно до яких під час вирішення питання про відкриття провадження у справі місцевим адміністративним судам необхідно перевіряти додержання строку звернення до суду. У разі пропуску такого строку та визнання вказаних особою причин пропуску строку неповажними місцевий адміністративний суд повинен залишити адміністративний позов без розгляду.

При цьому судам необхідно враховувати, що предметом позову в цій категорії справ є дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, пов'язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, тому судам необхідно перевіряти строк звернення до суду залежно від виду платежу та тривалості періоду, за який виник спір. Тобто можливі випадки, коли в частині вимог позовну заяву слід залишати без розгляду (ч.1 ст.100 КАС України), а в іншій частині - відкривати провадження у справі.

Згідно п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, як винесена із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст.199, п.4 ч.1 ст.204, п.6 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 211, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 07.02.2011р. про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі № 2а-328/11/1312 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: А.М.Ліщинський

ОСОБА_2