Справа № 2а-0770/4155/11
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2012-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Cправа № 2a-0770/4155/11
Ряд стат. звіту № 12.2
ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2012 р. м. Ужгород

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І

при секретарі судового засідання Шмідзен І.Ю.

за участю представників

позивач: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2 (довіреність від 10.02.2011 року № 18/199)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про скасування п.1 та п.4 висновків службової перевірки відносно слідчого Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області від 10.02.1995 року та рішення начальника УФЗБО УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_3 про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, в уточненому (збільшеному) предметі позову, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 15 березня 2012 року проголошено вступну та резолютивну частини Постанови. Постанова в повному обсязі складена 29 березня 2012 року.

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1Й.) звернувся до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області (далі відповідач, УМВС України в Закарпатській області), яким просить скасувати п.1 та п.4 висновків службової перевірки відносно слідчого Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області від 10.02.1995 року.

29.02.2012 року позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, якою позивач додатково просить скасувати рішення начальника УФЗБО УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_3 про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що під час проходження медичного обстеження позивачу вперше стало відомо про право на отримання грошової допомоги в результаті часткової втрати працездатності. Із відповідними документами позивач звернувся до УФЗБО УМВС України в Закарпатській області для оформлення та отримання одноразової грошової допомоги по інвалідності у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України № 707 від 12.05.2007 року. 05 грудня 2011 року позивачу було відмовлено у проведенні виплати на підставі п.8 зазначеної Постанови у звязку з визнанням його винним у вчиненні ДТП, що призвело до часткової втрати працездатності. На думку позивача, посадовими особами УМВС України в Закарпатській області порушено порядок проведення службових розслідувань, оголошення їх результатів та прийняття рішень, передбачених Законом України «Про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС».

Відповідач надав письмове заперечення проти позову (лист УМВС України в Закарпатській області від 14.03.2012 року за № 20/31), яким позов не визнає, оскільки, відповідно до висновку про підсумки службової перевірки відносно слідчого Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_1 від 10.02.1995 року - встановлено, що слідчий Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_1 грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху (п.12.1 та 12.3), знехтував складними погодними умовами, які склалися на дорозі під час руху автомобіля, що призвело до скоєння дорожньо-транспортної пригоди та отримання тілесних ушкоджень, чим заслуговую на притягнення до дисциплінарної відповідальності. Пунктом 8 постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 року № 707 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції»зазначено, що грошова допомога не виплачується, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво) або інвалідність настали, зокрема, внаслідок шкоди, яку працівник міліції, податкової міліції заподіяв собі джерелом підвищеної небезпеки у разі, коли він особисто на відповідній правовій підставі або без неї (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володів транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом з порушенням правил їх використання, зберігання або утримання.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного:

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, 17 грудня 1994 року під час розслідування кримінальної справи № 118794 по факту крадіжки товарно-матеріальних цінностей в Ужгородського малого підприємства «Ена»ОСОБА_1 з дозволу керівництва міськвідділу виїхав у відрядження у Воловецький район з метою здійснення допиту батьків та родичів громадян, що підозрювалися у скоєнні згаданої крадіжки.

ОСОБА_1, керуючи за дорученням автомобілем ВАЗ 21011, державний номер В12-92ІК, який належить його сестрі ОСОБА_4, на ділянці дороги Ракошино Мукачево, вкритою ожеледицею, внаслідок чого сталось ДТП, під час якого ОСОБА_1 отримав травму лівого ока. Під час лікування в Закарпатській обласній лікарні хірургічним шляхом травмоване око було замінене на протез, про що свідчить виписка з історії хвороби. ОСОБА_5 даним цього документа ОСОБА_1 керував автомобілем у тверезому стані.

Прокуратурою Мукачівського району 25 грудня 1994 року по факту дорожньо-транспортної пригоди винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за ознаками ст.6 п.2 КПК, за відсутністю складу злочину.

27 вересня 2011 року при проходженні ВЛК УМВС України в закарпатській області ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби в мирний час, а отримана ним травма визнана такою, що пов'язана з виконанням службових обов'язків. ОСОБА_5 МСЕК в Закарпатській області від 30.09.2011 року № 085712 ОСОБА_1 визнано інвалідом III групи пожиттєво.

ОСОБА_1 подав до УФЗБО УМВС України в Закарпатській області документи на отримання грошової допомоги, що передбачена нормами Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 року за № 707, однак, листом УМВС України в Закарпатській області від 05.02.2012 року за № 5/862 йому було відмовлено в отримані допомоги, на підставі п. 8 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, затверджених постановою КМ України від 12.05.2007 року за № 707 (порушення ПДР).

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом (в зміненому предметі позову) про оскарження п.1 та п.4 висновків службової перевірки відносно слідчого Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області від 10.02.1995 року та рішення начальника УФЗБО УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_3 про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, при цьому суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ст. 8 КАС України).

ОСОБА_5 ч. 2 ст. 3 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень(крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження) та згідно п. 2 ч. 1 ст. 17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється, в тому числі, на спори з приводу проходження публічної служби, якою є, зокрема, служба в органах внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про міліцію" правовою основою діяльності міліції є: Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України, постанови Верховної Ради України, укази Президента України, постанови Кабінету Міністрів України, нормативні акти Міністерства внутрішніх справ України, Загальна декларація прав людини, міжнародні правові норми, ратифіковані у встановленому порядку.

Ст. 23 Закону України "Про міліцію" передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України Постановою від 12 травня 2007 року за № 707 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції (назва із змінами, внесеними Постановою КМ України від 22.04.2009 року № 386, далі Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога виплачується у разі:

- установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю або у період проходження служби (підпункт 2 цього пункту Порядку);

- поранення (контузії, травми або каліцтва), що сталося під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю або у період проходження служби (підпункт 3 цього пункту Порядку).

ОСОБА_5 п. 2 Порядку, виконанням службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, є: несення постової чи патрульної служби; вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод, законних інтересів; припинення або запобігання злочинам та правопорушенням; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення і розкриття злочинів, розшук осіб, що їх вчинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; участь у ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій.

Отримання тілесних ушкоджень під час служби в органах внутрішніх справ при обставинах, що пов'язані з виконанням службових обов'язків та, відповідно, право на отримання грошової допомоги, передбаченої Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції (затвердженим Постановою КМ України від 12.05.2007 року № 707) - підтверджені матеріалами справи, не заперечуються відповідачем та судом не доводяться, згідно ч. 3 ст. 72 КАС України.

Підставою для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, згідно листа УМВС України в Закарпатській області від 05.02.2012 року за № 5/862 - п. 8 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, затверджених постановою КМ України від 12.05.2007 року за № 707 (порушення ПДР).

ОСОБА_5 8 Порядку, грошова допомога не виплачується, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво) або інвалідність настали, в тому числі, унаслідок шкоди, яку працівник міліції, податкової міліції заподіяв собі джерелом підвищеної небезпеки у разі, коли він особисто на відповідній правовій підставі або без неї (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володів транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом з порушенням правил їх використання, зберігання або утримання.

Виходячи зі змісту пункту 8 Порядку, відмова у виплаті грошової допомоги внаслідок шкоди, що заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, є встановлення зв'язку заподіяння такої з порушенням правил використання, зберігання або утримання цього джерела підвищеної небезпеки.

З наданої листом УМВС України в Закарпатській області від 05.02.2012 року за № 5/862 не вбачається наявності документальних підстав для відмови у виплаті грошової допомоги та зазначено як підставу порушення Правил дорожнього руху.

ОСОБА_5 письмового заперечення відповідача та усних пояснень представника відповідача, висновок про відмову у виплаті грошової допомоги зроблено на підставі висновку про підсумки службової перевірки відносно слідчого Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_1 від 10.02.1995 року, яким встановлено порушення ОСОБА_1 пп.12.1 та 12.3 Правил дорожнього руху (нехтування складними погодними умовами, що створювались на дорозі під час руху автомобіля, відсутності достатніх навичок практичної ізди в складних погодних умовах).

Відповідно до п.11 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України від 06.12.1991 року №552 (далі Інструкція), проведенню службового розслідування, як правило, повинна передувати підготовка, в ході якої працівник, якому воно доручено, розробляє план, визначає форми та методи розслідування, вивчає законодавство та інші нормативно-правові акти, аналізує матеріали попередніх перевірок, а також збирає іншу необхідну інформацію для забезпечення всесторонності, повноти.

Відповідно до п.15 Інструкції особа, у відношення якої проводиться службове розслідування, має право: давати усні та письмові пояснення, заявляти клопотання, надавати докази по суті досліджуваних обставин; заявляти відводи у відношенні працівника, який проводить службове розслідування, подавати скарги на його дії чи рішення керівнику, який приймає рішення по суті і інформує заявника.

Пункт 14 Інструкції зобовязує посадову особу при проведенні службового розслідуванням дотримуватися передбачених законом прав та інтересів заявника, особи, у відношенні якої проводиться службове розслідування.

Як встановлено в судовому засіданні, службова перевірка відносно слідчого Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_1 від 10.02.1995 року, яким встановлено порушення ОСОБА_1 пп.12.1 та 12.3 Правил дорожнього руху проведена з грубими порушеннями діючих на час її проведення нормативно правових актів, зокрема, про проведення будь яких розслідувань чи перевірок позивачеві відомо не було, жодних письмових чи усних пояснень з цього приводу від нього не відбиралось, на підставі яких матеріалів чи доказів проведена перевірка йому не відомо (оскільки, наявними в матеріалах справи доказами підтверджено відсутність порушення ним ПДР, зокрема, згідно протоколу огляду місця ДТП від 17.12.1994 року причина ДТП сильна ожеледиця), про наявність висновку йому стало відомо тільки після відмови у виплаті грошової допомоги.

Крім того, визнання винним у порушенні ПДР під час проведення службової перевірки не заслуговує на увагу, оскільки вирішення такого питання не відноситься до компетенції перевіряючи (оскільки, адміністративна відповідальність за порушення правил настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до чинного законодавства кримінальної відповідальності (та постановою прокуратури Мукачівського району від 25 грудня 1994 року відмовлено в порушенні кримінальної справи за ознаками ст.6 п.2 КПК України), а порядок провадження у справах про адміністративні порушення Правил визначається законодавством про дорожній рух, Кодексом України про адміністративні правопорушення та діючою на час вчинення ДТП Інструкцією по організації провадження у справах про адміністративні порушення правил, норм i стандартів щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Жодним із вищенаведених актів не передбачено можливість визнання виним у порушенні ПДР за наслідками будь якиз проведених службових перевірок, в зв'язку з чим відхиляються доводи представинка відповідача про можливість визначення виним у порушенні правил за наслідком службового розслідування чи перевірки.

ОСОБА_5 п. 2.9 наказу МВС України "Про виконання Закону України від 23 грудня 1993 р. "Про внесення змін і доповнень до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху" від 25.02.1994 року № 91 (втратив чинність згідно наказу МВС України від 22.10.2003 року № 1217, діючий та в редакції на час виникнення правовідносин), особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ несуть відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, на загальних підставах.

При цьому суд констатує, що в матеріалах справи наявне Заключення службового розслідування Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області службового розслідування за фактом ДТП від 16 січня 1995 року, згідно якого причиною аварії став незадовільний стан дороги, що була покрита ожеледдю і не підсипана службами, що її обслуговують, та ОСОБА_1 діяв в рамках правил дорожнього руху та їх нарушення не допускав.

Як встановлено в судовому засіданні, під час проведення службового розслідування витребовувались матеріали ДТП з відділу ДАІ, на підставі яких приймалось заключення, ОСОБА_1 надавав письмові пояснення по даному факту, тобто, службове розслідування проведено у відповідності до вимог законодавства, висновки доведенні до особи, стосовно якої проводилось, та саме про це службове розслідування за фактом ДТП було відомо позивачеві (а не про наявність висновку службової перевірки відносно слідчого Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_1 від 10.02.1995 року з цього ж самого факту ДТП).

Виходячи з наведеного, судом не приймається як підстава відмови у виплаті грошової допомоги висновок службової перевірки УМВС України в Закарпатській області відносно слідчого Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_1 від 10.02.1995 року, яким встановлено порушення ОСОБА_1 пп.12.1 та 12.3 Правил дорожнього руху.

Відмова у виплаті грошової допомоги, згідно листа УМВС України в Закарпатській області від 05.02.2012 року за № 5/862 з підстав порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, у відповідності до п. 8 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, затверджених постановою КМ України від 12.05.2007 року за № 707 є протиправною, оскільки норми пункту 8 цього Порядку не передбачають таку підставу для відмови, а передбачають можливість відмови в зв'язку з заподіянням шкоди джерелом підвищеної небезпеки з порушенням правил використання, зберігання або утримання цього джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 69 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Наявними в матеріалах справи доказами доведено, що отримана ОСОБА_1Й під час ДТП травма є такою, що пов'язана з виконанням службових обов'язків, МСЕК в Закарпатській області від ОСОБА_1 визнаний інвалідом III групи по життєво, доведено право позивача на отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до норм Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції (затвердженим Постановою КМ України від 12.05.2007 року № 707), при цьому, відповідачем не доведено наявність підстав, передбаченим пунктом 8 наведеного вище Порядку для відмови у виплаті грошової допомоги, зокрема, взаємозв'язку заподіяння шкоди з порушенням правил використання, зберігання або утримання джерела підвищеної небезпеки, висновки про відмову у виплаті в зв'язку з порушенням ПДР не відповідають ні вимогам закону, ні наявним в матеріалах справи доказам, та за наведених обставин позов підлягає до часткового задоволення та слід визнати протиправною та скасувати відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, що викладена у листі УМВС України в Закарпатській області від 05.02.2012 року за № 5/862.

Стосовно вимоги позовної заяви про скасування п.1 та п.4 висновків службової перевірки відносно слідчого Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області від 10.02.1995 року, суд констатує наступне: в судовому засіданні встановлено, що висновок службової перевірки УМВС України в Закарпатській області відносно слідчого Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_1 від 10.02.1995 року, яким встановлено порушення ОСОБА_1 пп.12.1 та 12.3 Правил дорожнього руху, винесено з грубими порушеннями нормативно правових актів, якими регулюється проведення таких в органах внутрішніх справ.

Однак, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України - адміністративне судочинство - діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом. Ст. 17 КАС України визначена компетенція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, в якій передбачений перелік категорій спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства. ОСОБА_5 з п. 1 ч. 1 вказаної статті компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Акт державного або іншого органу (нормативно правовий чи індивідуальної дії) - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 29 липня 1991 року № 1368 XII затверджено Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ Української РСР (втратив чинність згідно Закону України від 22.02.2006 року № 3460 IV, діючий та в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, далі Статут), та види дисциплінарних стягнень визначено ст. 15 Статуту. ОСОБА_5 ст. 31 Статуту, дисциплінарні стягнення оголошуються в наказі (крім стягнень у вигляді зауваження, догани, позачергове призначення в наряд, позбавлення звільнення з розташування навчального закладу, які можуть оголошуватись як усно, та і письмово).

Виходячи з наведених вище приписів діючого на час виникнення спірних відносин матеріального права та норм процесуального законодавства, оскарженню в судовому порядку підлягає саме наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності як акт індивідуальної дії, що породжує правові наслідки та має обов'язковий характер для суб'єктів правовідносин.

Таким чином, висновок службової перевірки (розслідування) не підлягає оскарженню, оскільки не є актом, що породжує певні правові наслідки (оскільки за результатами такої особа може і не притягатись до відповідальності, що і було зроблено в даному випадку (згідно висновку службової перевірки УМВС України в Закарпатській області відносно слідчого Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_1 від 10.02.1995 року обмежитись суворим попередженням, хоча таке стягнення нормами діючого на час прийняття висновку Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ Української РСР не передбачалась взагалі), а визнання чи не визнання винним у порушенні ПДР за результатами службової перевірки також не несе жодного правового обтяження, оскільки винною особа визнається у встановленому законом порядку, який в даному випадку не дотримано, тобто, суд констатує про наявність допущених порушень при прийнятті оскаржуваного висновку, однак, в зв'язку з тим, що висновок службової перевірки відносно слідчого Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області від 10.02.1995 року не є актом (нормативно правовим або індивідуальної дії) та оскарження такого не передбачено нормами КАС України - суд відмовляє в задоволенні позову в частині оскарження п. 1 та п.4 зазначеного вище висновку.

ОСОБА_5 ч. 5 ст. 94 КАС України та в зв'язку з відсутністю судових витрат відповідача, судові витрати у справі не стягуються та за рахунок бюджету не компенсуються.

Керуючись ст. ст. 17, 71, 86, 94, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про скасування п.1 та п.4 висновків службової перевірки відносно слідчого Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області від 10.02.1995 року та рішення начальника УФЗБО УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_3 про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, в уточненому (збільшеному) предметі позову - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області (згідно листа УМВС України в Закарпатській області від 05.02.2012 року за № 5/862) про відмову у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, згідно листа УМВС України в Закарпатській області від 05.02.2012 року за № 5/862.

3. В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

4. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку та строки, встановлені ст. 186 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України протягом десяти днів з дня отримання копії постанови (копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції).

Суддя С. І. Рейті