Справа № 2а-830/10
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2011-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2011 р. Справа № 28010/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

головуючого судді Яворського І.О.,

суддів: Обрізка І.М., Дяковича В.П.

при секретарі судового засідання Куземському В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Прокуратури Залізничного району м. Львова в інтересах держави в особі Головного управління Державного комітету по земельних ресурсах у Львівській області на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 02 квітня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління з контролю за використанням та охороною земель у Львівській області про визнання недійсними та скасування актів та припису,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач, ОСОБА_1 в грудні 2009 року звернувся з позовом в суд до Управління з контролю за використанням та охороною земель у Львівській області та просив припис держаного інспектора з контролю за використанням та охороною земель у Львівській області від 28 жовтня 2008 року за № 7992 виданий ОСОБА_1 та постанову від 22 жовтня 2008 року за №177 про закриття справи про адміністративне порушення ОСОБА_1 та скерування матеріалів справи в прокуратуру - скасувати

В доповненнях до адміністративного позову поданих до суду першої інстанції позивач доповнив позовні вимоги де крім наведеного вище просить визнати протиправними дії державного інспектора з контролю за використанням та охороною земель у Львівській області ОСОБА_2 по складанню акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 08.10.2008 року, акту обстеження земельної ділянки №368 від 20.10.2008 року, акту обстеження земельної ділянки №369 від 20.10.2008 року протиправними і вказані акти визнати недійсними.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що оскаржувані акти, припис та постанова складені та прийняті з порушенням встановленого порядку. Позивач зазначає, що наміру будувати стоянку, як вказано в актах обстеження земельної ділянки не мав, щебень по периметру земельної ділянки не розсипав, а тому вважає, що в його діях відсутні порушення закону.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 02 квітня 2010 року в справі №2а-830/10 адміністративний позов було задоволено в повному обсязі.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням прокуратурою Залізничного району м. Львова в інтересах держави в особі Головного управління Держкомзему у Львівській області подано апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Залізничного районного суду м. Львова від 02 квітня 2010 року в справі №2а-830/10 та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що виносячи постанову від 02.04.2010 року суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, визнаючи недійсним акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 08.10.2008 року суд першої інстанції неправильно припустив, що такий спосіб захисту допускається законодавством, висновки суду про неправомірність дій державного інспектора не відповідають фактичним обставинам справи і закону. Апелянт зазначає, що суд при вирішенні справи допустив порушення процесуальних норм і неправильно застосував процесуальний закон, що являється безумовною підставою для скасування рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційну скаргу Прокуратури Залізничного району м. Львова слід задовольнити частково, постанову суду першої інстанції в частині позовних вимог скасувати та закрити провадження, а врешті залишити без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Судом встановлено, що державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель у Львівські області по зверненню Залізничної районної державної адміністрації складений акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 08.10.2008 року, з якого убачається, що під час перевірки земельної ділянки площею 0,3896 га на перехресті вулиць Рудненська-Сяйво у м. Львові встановлено, що така ділянка використовується позивачем для влаштування та обслуговування автостоянки. По периметру ділянки завезено пісок і щебінь, який розсипано по всій ділянці. На цій же ділянці споруджено не житлове приміщення площею 116,65 кв.м. Згідно довідки про правовий статус, яку видало Управління земельних ресурсів м. Львова 0,0070 га, орієнтовно землі транспорту, які знаходяться у фактичному користуванні ДТГО «Львівська залізниця», 0,3826 га орієнтовно відносять до земель м. Львова, які не надані у користування. Земельна ділянка площею 0,3896 га самовільно зайнята без укладеного договору оренди. Порушено вимоги ст.ст. 124 п. 1,125 п.п.2,3, 126 п.2, 211 п. 1 б ЗК України та ст. 53-1 КУпАП (а.с.41).

Порядком планування та проведення перевірок з питань здійснення державного контролю за використанням та охороною земель затвердженого Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 312 від 12.12.2003 р. (надалі за текстом - Порядок №312) державним інспекторам надано право проводити планові, позапланові та оперативні перевірки. За результатами перевірок вони мають право складати акти про факти виявлених порушень або їх відсутність. При цьому такі перевірки проводяться у присутності власників земельних ділянок чи землекористувачів або уповноважених ними осіб, а також осіб, які вчинили порушення земельного законодавства. У разі відсутності при перевірці власника чи землекористувача або уповноважених ними осіб перевірка проводиться за наявності двох свідків. Також в Порядку №312 зазначено, що акт перевірки складається в двох примірниках. Перший примірник акта залишається у державного інспектора, який проводить перевірку, другий - вручається або надсилається керівнику юридичної особи чи фізичній особі, які перевірялись.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи акта перевірки, в ньому відсутні відмітки про ознайомлення з таким позивача та про отримання копії акту особою щодо якої він складений. Також, як вбачається з цього акту при перевірці були присутні ОСОБА_1, який від підпису відмовився. Інші ж особи, зокрема, власники земельної ділянки присутні не були. При цьому з даного акту не вбачається чи насправді при проведенні перевірки та складенні акту був присутній позивач, оскільки відмітку «відмовився від підпису» було проставлено державним інспектором.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи кадастрового плану земельної ділянки на перехресті вулиць Рудненська-Сяйво у м. Львові за 2009 рік, складеного ПП «Геодезичне бюро», убачається, що на даній земельній ділянці розташована нежитлова будівля площею 0,0114 га, пісок площею 0,0082 га. Іншу площу займають: зарослі чагарники (0,0556 га), будівельне сміття (0,0302), інші землі (0,2842 га) (а.с. 12).

Крім того в матеріалах справи містяться фотоматеріали спірної земельної ділянки, з яких вбачається відсутність, як вказано в акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 08.10.2008 року, завезеного піску та щебеню, який розсипано по всій площі земельної ділянки розміром 0,3896 га. для влаштування та обслуговування автостоянки.

Відповідно до п.5.4 Порядку № 312 в акті державний інспектор зазначає місце розташування земельної ділянки, її площу згідно із земельно-кадастровою документацією та фактичну площу, яка використовується.

Всупереч вимогам даної норми, у акті зазначено розмір земельної ділянки згідно земельно-кадастрової документації та площу 116,65 кв. м., яка фактично використовується позивачем під спорудженим нежитловим приміщенням. Інша фактична площа, яка використовується позивачем та фактичний стан використання (освоєння) зазначеної площі земельної ділянки в акті не зазначено.

Відповідачем не доведено того, що позивач фактично використовував земельну ділянку 0,3896 га на перехресті вулиць Рудненська-Сяйво в м. Львові для влаштування та обслуговування автостоянки. В матеріалах справи наявні лише докази того, що позивач використовував площу 116,5 кв. м. зазначеної ділянки, яка знаходилася під збудованим ним нежитловим приміщенням.

15.10.2008 року державний інспектор з контролю за використанням та охороно земель у Львівській області ОСОБА_2, за результатами перевірки від 08.10.2008 року видав припис № 7992, яким зобов'язав позивача припинити використання земельної ділянки до оформлення правовстановлюючих документів на неї, встановити межові знаки.

Жодної відмітки про одержання припису в матеріалах справи так і в самому приписі немає.

В оскаржуваному приписі в графі «встановлено» зазначено ті ж обставини, що і в аналізованому вище акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 08.10.2008 року, та як наводилось вище, і було встановлено, що описані (встановлені) в цьому акті перевірки обставини не відповідають дійсності та не підтверджуються доказами наявними в матеріалах справи.

Отже, можна зробити висновок про те, що оскільки акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 08.10.2008 року складено з порушення законодавства, зокрема, Порядку № 312 та викладені в ньому обставини не відповідають дійсності, то й виданий на основі цього акту припис від 15 жовтня 2008 року №7992 є неправомірним.

При цьому в матеріалах справи міститься постанова про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та передачу матеріалів справи до Залізничної прокуратури м. Львова згідно ст. 97 КПК для прийняття відповідного рішення.

Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового слідства чи дізнання, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Зазначена постанова була винесена без участі ОСОБА_1, якого не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього, таким чином він був позбавлений права на правову допомогу, що є грубим порушенням ст. 256 КУпАП.

Крім того, оскаржувана постанова про закриття справи від 22.10.2008 р. містить посилання на вимоги ст. 253 КУпАП, однак з її змісту не вбачається, які підстави слугували для прийняття такого рішення і які ознаки та якого злочину убачала посадова особа при винесенні такої постанови. Також у постанові не зазначено яка шкода заподіяна і на підставі якого нормативного документу проводились розрахунки, хоча відповідні графи у постанові є, однак залишились не заповненими. Не містить дана постанова і будь-яких відміток про її вручення або надіслання.

Згідно ст.71 ч.2 КАС України - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду переконливих доказів, того, що позивач самовільно зайняв земельну ділянку площею 0,3896 га на перехресті вулиць Рудненська-Сяйво у м. Львові для влаштування та обслуговування автостоянки.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому рішення в розумінні цієї статті повинно бути прийняте субєктом владних повноважень, носити державно-владний характер та тягнути за собою певні правові наслідки.

Як вбачається з актів, які оскаржуються позивачем, зокрема акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 08.10.2008 року, акту обстеження земельної ділянки №368 від 20.10.2008 року, акту обстеження земельної ділянки №369 від 20.10.2008 року, складені державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель у Львівській області ОСОБА_2, такі містять тільки виклад встановлених фактичних обставин і не тягнуть за собою жодних правових наслідків, тобто не встановлюють, не змінюють та не припиняють прав і обовязків особи, а тому не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. В цій частині колегія суддів вважає за потрібне закрити провадження у справі, оскільки оскаржувані акти не є рішенням в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскаржувані ж припис та постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення та передання матеріалів справи до прокуратури Залізничного району м. Львова в порядку ст. 97 КПК для прийняття рішення підлягають скасуванню з мотивів викладених вище.

Таким чином апеляційні вимоги прокуратури Залізничного району м. Львова, яка звернулась в інтересах держави в особі Головного управління Державного комітету по земельних ресурсах у Львівській області слід задовольнити частково.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, ст.198, ст.203, п.4 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Прокуратури Залізничного району м. Львова в інтересах держави в особі Головного управління Державного комітету по земельних ресурсах у Львівській області задовольнити частково, постанову Залізничного районного суду м. Львова від 02 квітня 2010 року в справі №2а-830/10/1309 в частині визнання недійсним акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 08.10.2008 року, акту обстеження земельної ділянки №368 від 20.10.2008 року, акту обстеження земельної ділянки №369 від 20.10.2008 року, складені державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель у Львівській області ОСОБА_2 скасувати та провадження закрити. В решті постанову залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І.О. Яворський

Судді І.М. Обрізко

ОСОБА_3

Повний текст

виготовлено та підписано

01.02.2011 р.