Справа № 2а-53/11
Суддя: Казак С. Ю.
Дата ухвалення: 2011-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-53/11
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 січня 2011 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого Казак С. Ю

при секретарі Бабка Г. Г.,

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області в особі інспектора ВДАІ для обслуговування Солонянського району підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про поновлення строку на оскарження, скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області в особі інспектора ВДАІ для обслуговування Солонянського району підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про поновлення строку на оскарження, скасування постанови про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позову зазначив, що постановою відповідача від 30.03.2010 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 500 грн. за фактом вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, за здійснення зупинки напроти бокового проїзду Т-образного перехрестя та за керування автомобілем без договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вважає, що вказана постанова винесена з порушенням вимог ст.33 КУпАП, без врахування, що він офіційно не працює, постійного заробітку не має, має малолітню дитину.

В судовому засідання позивач позов підтримав та, посилаючись на викладені в позові підстави, просив задовольнити останній.

Відповідач в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та зазначивши про незгоду з позовом і правомірність винесеної постанови.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за можливим провести розгляд справи у відсутності не зявившегося відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.03.2010 року ІДПС ВДАІ Солонянського району ОСОБА_2 відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП. Як зазначено в протоколі 30.03.2010 року о 13-10 г. на вул.Гагаріна в смт.Солоне, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійсни зупинку напроти бокового проїзду Т-образного перехрестя вул.Гагаріна та вул.Голуба в смт.Солоне, при відсутній суцільній смузі, а також керував автомобілем не маючи договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів (а.с.5).

Постановою відповідача за вказаним фактом ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 500 грн. (а.с.4).

Відповідно до ст.122 КУпАП відповідальність за ч.1 вказаної статті настає, окрім іншого, за порушення водіями правил зупинки, стоянки.

Відповідно до ст.126 КУпАП відповідальність за ч.1 вказаної статті настає, окрім іншого, за керування транспортними засобами водіями, які не мають при собі або не пред'явили чи не передали для перевірки поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів

Згідно п.п ґ) п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно п.п. ґ) п.15.9 ПДР України зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до п.п.4.1,4.2 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, затвердженої наказом МВС від 13.11.2006 року №1111, до функцій дорожньо-патрульної служби належать зокрема контроль за дорожнім рухом, тобто виявлення порушень законодавства, правил, норм і стандартів у сфері забезпечення дорожнього руху, застосування в установленому порядку передбачених чинним законодавством заходів адміністративного впливу до порушників.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Згідно частини другої вказаної статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, який у відповідності до ст.251 КУпАП є належним доказом по справі.

Крім того, згідно пояснень позивача до протоколу про адміністративне правопорушення та даних ним в судовому засіданні, останній не заперечував факт вчинення ним правопорушень при зазначених в протоколі та постанові обставинах, а посилався лише на недотримання відповідачем вимог ст.33 КУпАП при накладені стягнення.

Тому, суд вважає, що відповідачем обґрунтовано, при наявності достатніх підстав та в межах своїх функціональних обовязків було винесено постанову про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.27 КУпАП штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян і посадових осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Санкція ч.1 ст.122 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі від 15 до 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а санкція ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі від 25 до 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, суд вважає, що при винесенні постанови та накладені стягнення, відповідачем були дотримані вимоги ст.ст.33,36 КУпАП, стягнення накладено в межах санкції ч.1 ст.126 КУпАП та майже в мінімальному розмірі.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку

звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч.1 ст.102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності була винесена 30.03.2010 року в присутності останнього та отримана ним на місці винесення.

Разом з тим, з позовом про скасування цієї постанови позивач звернувся до суду лише 26.04.2010 року, тобто з пропуском встановленого ст.289 КУпАП 10-денного строку.

В своєму позові позивач ставить питання про поновлення строку на оскарження постанови, посилаючись на поважність причин пропуску останнього, а саме в звязку з хворобою.

Проте доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, в звязку з необґрунтованістю та пропуском строку на оскарження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.27,251,254,258,288,289,293 КУпАП, ст.ст.11,49,71,100,102,128,159-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області в особі інспектора ВДАІ для обслуговування Солонянського району підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про поновлення строку на оскарження, скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з моменту винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_3