Справа № 817/1573/15
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гломб Ю.О.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"27" серпня 2015 р. Справа № 817/1573/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

Іваненко Т.В.,

при секретарі Білоцькій А.В. ,

за участю позивача та представника відповідача - Управління ЖКГ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від "03" липня 2015 р. у справі за позовом Департаменту з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації до Комунального підприємства "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про визнання протиправними та скасування рішень ,

ВСТАНОВИВ:

Департамент з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради, КП "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" про визнання протиправними та скасування наказу №592 від 11.11.2011 та свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 11.11.2011р., виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради; скасування рішення реєстратора КП "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" про державну реєстрацію переходу права власності від 11.11.2011 по об'єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 17041492 в реєстрі прав власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що після підписання акту ревізії Державної фінансової інспекції в Рівненській області від 12.12.2014р. №17-08-06/313 позивачу стало відомо про порушення його права, яке полягає в тому, що згідно акту ревізії Департамент з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації не є власником квартири АДРЕСА_2. Зазначає, що спірну квартира була придбана позивачем через процедуру прилюдних торгів для працівників бюджетної сфери. Згідно рішення КП Рівненського міського БТІ від 29.08.2011 р. спірну квартиру зареєстровано за Головним управлінням з питань будівництва та архітектури Рівненської ОДА. Жодного рішення щодо реєстрації квартири за позивачем при цьому не приймалось. Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради прийнято наказ №592 від 11.11.2011 р. та видано свідоцтво про право власності від 11.11.2011 р. НОМЕР_1 на ім"я ОСОБА_3 При цьому власником - Рівненською ОДА не приймалось жодного рішення про передачу у власність територіальної громади міста Рівне спірної квартири. З огляду на те, що факт передачі спірної квартири з власності обласної ради у власність територіальної громади міста Рівне відсутній, позивач вважає протиправним наказ Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради №592 від 11.11.2011р. та просить скасувати свідоцтво про право власності від 11.11.2011 р. НОМЕР_1 на квартиру АДРЕСА_2, виданого на ім"я ОСОБА_3; просить скасувати рішення реєстратора КП Рівненського міського БТІ від 11.11.201 р. за реєстраційним номером 17041492 в реєстрі прав власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_3.

В ході розгляду справи судом першої інстанції відповідач КП "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" подав письмове клопотання про закриття провадження у справі з тих підстав, що вказаний спір не є публічно-правовим, а цивільним.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 03 липня 2015 р. провадження у справі закрито, з підстав передбачених пунктом першим частиною першою статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, як таку що не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства

Позивач не погодився з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що справа, яка розглядається, не є адміністративною.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

На думку колегії суддів, такий висновок ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У справі, що розглядається, спірні відносини між сторонами виникли у зв'язку з прийняттям відповідачем рішення, яким надано дозвіл ОСОБА_3 на приватизацію житлової площі в розмірі 66,30 кв. м. в будинку АДРЕСА_4, а також в зв'язку з видачею відповідачем Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.11.2011 року НОМЕР_1 на згаданий житлову площу. Також позивачем заявлено вимоги про скасування рішення реєстратора КП «Рівненське міське БТІ» про державну реєстрацію переходу права власності від 11.11.2011 року.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги з покликанням на висновки ревізії ДФІ в Рівненській області, за якими квартира за адресою АДРЕСА_1 є комунальною власністю територіальних громад, сіл, селищ, міст Рівненської області, а тому позивач не є власником вказаної квартири. Зазначає, що рішення власника в особі Рівненської обласної ради про передачу квартири у власність територіальної громади м.Рівне, ОСОБА_3 не приймалося, відтак, наказ №592 від 11.11.2011 року та свідоцтво про право власності видано в порушення п. 1, 3, 9 ст. 8, ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Судами встановлено, що 29.08.2011 року на квартиру за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано право державної власності за Головним управлінням з питань будівництва та архітектури Рівненської ОДА на підставі договору купівлі-продажу від 25.08.2011 року.

Наказом Управління ЖКГ виконавчого комітету Рівненської міської ради від 11.11.2011 року №592 затверджено розрахунки та задоволено прохання і передано у приватну власність мешканців квартиру державного житлового фонду.

В подальшому, 11.11.2011 року на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 11.11.2011 року Управлінням ЖКГ виконавчого комітету Рівненської міської ради зареєстровано право приватної власності на вказану квартиру за ОСОБА_3

02.12.2011 року на підставі договору дарування від 25.11.2011 року на квартиру за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_5

З матеріалами справи вбачається намір позивача скасувати рішення про приватизацію нерухомого майна та подальше оспорювання правомірності набуття фізичними особами права власності на спірне житло.

Разом з ти, як вбачається з матеріалів справи правомірність видачі ордера на спірну квартиру громадянці ОСОБА_5 ніким не оспорено.

Слід зазначити, що відповідно до п. 2. постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 12.04.1985р. №2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" (в редакції постанови від 25 грудня 1992 р. №13) судовому розгляду відповідно до ст.24 ЦПК України підлягають спори, про видачу ордера на жиле приміщення, що надається згідно зі статтями 52, 53 ЖК України.

За приписами статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Предметом оскарження у даній справі є рішення суб'єкта владних повноважень - Управління ЖКГ про надання дозволу на приватизацію спірної квартири та свідоцтво про право власності на вказане жиле приміщення (тобто ненормативний акт, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною особою спірної квартири має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне між власником квартири за адресою АДРЕСА_1 та позивачем.

Спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із житлових відносин, має не публічний, а приватно-правовий характер, а тому вирішення таких спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Що стосується вимог позивача про скасування рішення реєстратора про перехід права власності, то суд першої інстанції правильно вказав, що такі вимоги є похідними від вимог про скасування рішення про приватизацію. Відповідно до частини 3 статті 21 КАС України не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, якщо провадження за позовною заявою, яку не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства було помилково відкрито, суд закриває провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

А тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для закриття провадження у справі.

Доводи, які містяться в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції та обставин справи не спростовують.

З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від "03" липня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Л.О. Зарудяна

Т.В. Іваненко

Повний текст cудового рішення виготовлено "28" серпня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Департамент з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації м-н Просвіти,1,Рівне,33028

3-відповідачам: Комунальне підприємство "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" вул.Шевченка,45,м.Рівне,33000

4-Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради вул.Шевченка,45,м.Рівне,33000

5-третій особі: ОСОБА_3 - АДРЕСА_5,33000,

6-ОСОБА_6 - АДРЕСА_5,33000,