Справа № 2а/1570/8631/2011
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2012-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а/1570/8631/2011
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2012 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Юхтенко Л.Р.,

при секретарі судового засідання Легенченко О.А.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1, за довіреністю,

представників відповідача ОСОБА_2, за довіреністю, ОСОБА_3, за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства «Одеський завод «Промзвязок»ім. В.М. Комарова»до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси про визнання неправомірними дій службових осіб відповідача при проведенні планової виїзної перевірки позивача з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 05.05.2011 року, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Відкритого акціонерного товариства «Одеський завод «Промзвязок»ім. В.М. Комарова»до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси про визнання неправомірними дій службових осіб відповідача при проведенні планової виїзної перевірки позивача з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 05.05.2011 року.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що всупереч вимогам п. 5.2. п. 5 розділу ІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого ДПА України від 22.12.2010 року № 984, посадовими особами не була надана можливість надати пояснення, так як акт перевірки «Про результати планової виїзної перевірки ВАТ «Одеський завод «Промзвязок» ім. В.М. Комарова»з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року»від 28.03.2011 року № 614/23-02/01132933/43 був надісланий позивачу поштою без попередньої бесіди чи звернень з проханням надати пояснення. На підставі вказаного акту перевірки, ДПІ у Київському районі м. Одеси були винесені податкові повідомлення рішення № від 05.05.2011 року про донарахування податку на додану вартість в сумі 456224 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 114056 грн. та № від 05.05.2011 року про донарахування податку на прибуток приватних підприємств в сумі 53 023 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 13255, 75 грн., з якими позивач не згоден, вважає, що вони винесені з порушенням вимог чинного законодавства України, без урахування всіх обставин по справі.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та просив позов задовольнити повністю.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали, вважали вказаний позов необґрунтованим, а вимоги безпідставними, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях (а.с.95-99, т.2) та просили відмовити у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, судом по справі встановлені наступні факти та обставини.

Відкрите акціонерне товариство «Одеський завод «Промзвязок»ім. В.М. Комарова»зареєстроване юридичною особою та знаходиться на обліку як платник податків у Державній податковій інспекції у Київському районі м. Одеси.

Відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, види діяльності за КВЕД ВАТ «Одеський завод «Промзвязок»ім. В.М. Комарова»є виробництво апаратури для запису та відтворювання звуку та зображення, виробництво оптичного та фотографічного устаткування (а.с. 113, т.3).

Судом встановлено, що на підставі направлень від 25.02.2011 року (а.с. 150, 152 т. 3), відповідно до плану графіка проведення планових виїзних перевірок на 1 квартал 2011 року та наказу від 14.02.2011 року № 152 (а.с. 149, т.3), наказу від 15.03.2011 року № 240 про продовження термінів (а.с. 151, т.3), фахівцями ДПА в Одеській області та ДПІ у Київському районі м. Одеси була проведена планова виїзна перевірка ВАТ «Одеський завод «Промзвязок»ім. В.М. Комарова»з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року», за результатами якої був складений та підписаний акт від 28.03.2011 року № 614/23-02/01132933/43 (а.с. 13-72, т.1).

В акті перевірки зафіксовано, що направлення вручені під розписку головному бухгалтеру підприємства, підприємство проінформовано про проведення перевірки поштою 19.02.2011 року, перевірку проведено з відома голови правління підприємства.

Із вказаного акту перевірки вбачається, що перевіряючими було зафіксовано допущення підприємством позивача завищення валових витрат на суму 212 089 грн., у тому числі: за півріччя 2009 року на суму 19910 грн., за 3 квартали 2009 року 69780 грн., за 2009 рік 147055 грн., за 1 квартал 2010 року 24650 грн., за півріччя 2010 року 65034 грн., за 3 квартали 2010 року 65034 грн., за 2010 рік 65034 грн., а саме: у перевіряємому періоді підприємство позивача, як покупець уклало з ТОВ «Ніва Плюс»договір на поставку обладнання, на виконання якого були надані позивачу накладні на загальну суму 212 089 грн. Між тим, відповідно до бази даних «Співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України», ТОВ «Ніва Плюс»на дату підписання акту перевірки має стан 16 (припинено) та податкові зобовязання у зазначеному періоді сформовані на суму 0 грн., а також надійшли матеріали від ДПІ у Приморському районі м. Одеси, а саме: довідка «Про неможливість проведення перевірки ТОВ «Ніва Плюс»за червень 2010 року»від 25.08.2010 року № 1302/23-513/36502661, (а.с. 153-161, т.3), якою встановлені нікчемні правочини. У звязку з завищенням валових витрат, перевіряючими встановлено заниження підприємством позивача податку на прибуток за той самий період в сумі 53 023 грн.

Також актом перевірки зафіксовано, що перевіркою повноти визначення податкових зобовязань по податку на додану вартість за період з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року встановлено їх заниження на суму 320001 грн., у тому числі по періодам: листопад 2008 року 29 167 грн., грудень 2008 року 99167 грн., квітень 2009 року 191667 грн., а саме: перевіркою встановлено, що у перевіряємому періоді підприємство позивача уклало ряд договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Комарова, 10:

- договір купівлі-продажу від 01.12.2008 року, нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 5386 (а.с. 121-122, т.1), укладений з ТОВ «Промзвязок Інвест», відповідно до якого останнє купило у підприємства позивача 248/1000 частин нежитлових будівель та споруд, які складаються з адміністративного корпусу літ. «А», загальною площею 4556, 5 кв.м. Відповідно до п. 2 договору продаж вчинено за 595 000 грн. (у тому числі ПДВ), згідно з п.п. 11,12 договору, право власності у покупця виникає з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації цього договору. Передача нежитлової будівлі здійснюється за актом приймання-передачі. Відповідно до п. 2 договору, фактично здійснені платежі на користь продавця, які здійснені згідно договору оперативного лізингу № 2/Л від 22.11.2006 року, враховуються в погашення покупцем зазначеної частини нежитлових споруд та будівель та складає 595 070, 77 грн.;

- договір купівлі-продажу від 27.11.2008 року, нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 5363 (а.с.119-120, т.1), укладений з ТОВ «Промзвязок Інвест», відповідно до якого останнє купило у підприємства позивача нежитлові будівлі допоміжного корпусу № 1 та складається в цілому з нежитлової будівлі допоміжного корпусу № 1 літ. «В», загальною площею 1720, 5 кв.м. Згідно з п. 2 договору, продаж вчинено за 175000 грн., в тому числі ПДВ. Згідно з п. 11,12 договору, право власності у покупця виникає з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації цього договору. Передача нежитлової будівлі здійснюється за актом приймання-передачі. Відповідно до п. 2 договору, фактично здійснені платежі на користь продавця, які здійснені згідно договору оперативного лізингу № 1/Л від 22.11.2006 року, враховуються в погашення покупцем зазначеної частини нежитлових споруд та будівель та складає 175 354,12 грн.;

- договір купівлі-продажу від 03.04.2009 року, нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 917 (а.с. 123-124, т.1), укладений з ТОВ «Фінансова група «Промзвязок», відповідно до якого останнє купило у підприємства позивача 704/1000 частин нежитлових будівель та споруд виробничого корпусу літ. «Б»загальною площею 12902, 1 кв.м. Згідно з п. 2 договору, продаж вчинено за 1150000 грн., в тому числі ПДВ. Згідно з п. 11,12 договору, право власності у покупця виникає з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації цього договору. Передача нежитлової будівлі здійснюється за актом приймання-передачі. Відповідно до п. 2 договору, фактично здійснені платежі на користь продавця, які здійснені згідно договору оперативного лізингу № 3/Л від 22.11.2006 року, враховуються в погашення покупцем зазначеної частини нежитлових споруд та будівель та складає 1114775, 59грн.

До моменту укладання вказаних договорів купівлі-продажу, ці обєкти були передані

підприємством позивача у оперативний лізинг покупцям на підставі відповідних договорів. На виконання умов договорів оперативного лізингу, сторонами щомісячно складались акти виконаних робіт, Лізингоодержувачі виконували свої зобовязання шляхом перерахування грошових коштів на користь Лізингодавця у розмірах, значно більших, ніж були зазначені в актах виконаних робіт. За результатом проведених розрахунків за договорами лізингу за даними бухгалтерського обліку у підприємства позивача по рахунку 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями»виникла кредиторська заборгованість (отримана попередня оплата) перед Лізингоодержувачами. За результатом виконання договорів купівлі-продажу, після переходу права власності на нежитлові будівлі та споруди, згідно актів приймання передачі за даними бухгалтерського обліку у підприємства позивача по рахунку 361 виникла дебіторська заборгованість та проведено зарахування зустрічних однорідних вимог. На думку перевіряючих, в порушення пп. 3.1.1. п. 3.1. ст.3, пп. 7.3.1. п. 7.3. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»підприємством позивача не було включено до складу податкових зобовязань по ПДВ операцію з продажу обєктів нежитлового фонду, що призвело до заниження податкових зобовязань по ПДВ на суму 320001 грн.

Також перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року встановлено завищення зазначеного показника на суму 136 223 грн., у тому числі: за лютий 2008 року на суму 895 грн., за березень 2008 року 7685 грн., за квітень 2008 року 15 824 грн., за травень 2008 року 10398 грн., за липень 2008 року 16040 грн., за серпень 2008 року 12919 грн., за вересень 2008 року 12551 грн., за жовтень 2008 року 11 706 грн., за червень 2009 року 3982 грн., за липень 2009 року 2881 грн., за серпень 2009 року 2178 грн., за вересень 2009 року 4915 грн.,за жовтень 2009 року 2707 грн., за грудень 2009 року 12748 грн., за березень 2010 року 4930 грн., за квітень 2010 року 2747 грн., за травень 2010 року 2999 грн., за червень 2010 року 2331 грн., а саме: перевіркою встановлено, що до складу податкового кредиту включені податкові накладні, видані ТОВ «Ніва Плюс»на загальну суму 13007 грн., також включені витрати по наступним підприємствам-постачальникам: ТОВ «Ограф», стан юридичної особи на час перевірки 16 припинено та встановлені розбіжності у податкових зобовязаннях та податковому кредиті на загальну суму ПДВ 34802 грн., в тому числі: у лютому 2008 року - 895 грн., у березні 2008 року 7685 грн., у квітні 2008 року 15824 грн., у травні 2008 року 10398 грн. (в розрізі податкових накладних); ТОВ «Промцентр», стан юридичної особи припинено, та встановлені розбіжності у завищенні податкового кредиту ПДВ на загальну суму 5787 грн. у березні 2008 року (в розрізі податкових накладних); ТОВ «Інтеграф», стан юридичної особи припинено, та встановлені розбіжності у завищенні податкового кредиту ПДВ на загальну суму 53216 грн., в тому числі: за липень 2008 року 16040 грн., за серпень 2008 року 12919 грн., за вересень 2008 року 12551 грн., за жовтень 2008 року 11 706 грн. (в розрізі податкових накладних).

З урахуванням вищезазначених порушень, перевіряючими встановлено заниження підприємством позивача податку на додану вартість на загальну суму 456 224 грн. за період з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року.

Судом встановлено, що позивач подавав письмові заперечення на вказаний акт перевірки, які листом ДПІ у Київському районі м. Одеси від 04.05.2011 року № 12551/2302 були залишені без задоволення, а акт без змін (а.с. 74-81, т.1).

На підставі вказаного акту перевірки, ДПІ у Київському районі м. Одеси були винесені податкові повідомлення рішення № від 05.05.2011 року про донарахування податку на додану вартість в сумі 456224 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 114056 грн. (а.с. 96, т.1) та № від 05.05.2011 року про донарахування податку на прибуток приватних підприємств в сумі 53 023 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 13255, 75 грн. (а.с. 97, т.1).

Судом встановлено, що позивач оскаржував вказані податкові повідомлення рішення в адміністративному порядку, але рішеннями ДПА в Одеській області (а.с. 82-90, т.1) та ДПА України (а.с. 91-95, т.1), вони були залишені без змін.

Судом досліджені договір оперативного лізингу № 1/Л від 22.11.2006 року, укладений між ВАТ «Одеський завод Промзв'язок»(Лізингодавець) та ТОВ «Промзв'язок Інвест»(Лізингоодержувач) (а.с. 101-105, т.1), відповідно до якого перший передав останньому нежитлову будівлю допоміжного корпусу № 1, загальною площею 1720, 5 кв.м, у виключне строкове і платне користування строком до 01.12.2014 року. Відповідно до п. 3.1., 3.2. вказаного договору після закінчення строку цього договору майно викуповується Лізингоодержувачем за залишковою вартістю, що оформлюється відповідною окремою угодою. Майно протягом усього строку цього договору є власністю Лізингодавця. Згідно з п. 5.1. договору, Лізингоодержувач за користування майном протягом всього строку цього договору вносить Лізингодавцю платежі: в розмірі 7200 грн. (в тому числі ПДВ) за кожні 3 місяці дії договору та в розмірі наданих Лізингоодержувачем рахунків/актів на відшкодування комунальних витрат на утримання обєкту лізингу. Відповідно до п. 5.3. договору, будь-яке збільшення суми лізингових платежів може бути здійснено за погодженням Сторін шляхом укладення додаткової угоди із зазначенням структури платежу. Також судом досліджений акт приймання-передавання орендованих приміщень за цим договором (а.с. 106, т.1), відповідно до якого обєкт лізингу перебуває на балансі Лізингодавця. Одночасно, досліджені умови договору оперативного лізингу № 2/Л від 22.11.2006 року, укладеного між ВАТ «Одеський завод Промзв'язок»(Лізингодавець) та ТОВ «Промзв'язок Інвест»(Лізингоодержувач) про передачу у оперативний лізинг нежитлову будівлю адміністративного корпусу, загальною площею 4556, 5 кв.м (а.с. 107-112, т.1) та договору оперативного лізингу № 3/Л від 22.11.2006 року (а.с. 113-118, т.1), укладеного між ВАТ «Одеський завод Промзв'язок»(Лізингодавець) та ТОВ «Фінансова група Промзв'язок»(Лізингоодержувач) про передачу у оперативний лізинг нежитлову будівлю виробничого корпусу, загальною площею 12 902, 1 кв.м, які містять аналогічні умови викупу майна Лізингоодержувачем та лізингового платежу, за виключенням самого розміру платежу.

Також судом досліджені податкові накладні, видані по цим договорам оперативного лізингу, в яких номенклатура товарів (послуг) зазначена лізинговий платіж та товаротранспортні витрати, без надбавок та знижок покупцю (а.с.125-254, т.1), видаткові накладні, підписані позивачем з ТОВ «Ограф», ТОВ «Пром-Центр», ТОВ «Інтеграф», (а.с. 1-22, т.2), акт № ОУ-000075 здачі-прийняття робіт, укладений між позивачем та ТОВ «Пром-Центр»(а.с. 21, т.2) податкові накладні та видаткові накладні за спірний період по формуванню податкового кредиту (а.с. 29-71, т.2), договори купівлі-продажу, укладені позивачем з ТОВ «Ніва Плюс», ТОВ «Пром-центр», ТОВ «Інтеграф», ТОВ «Ограф»на придбання товару, на виконання підрядних робіт з ТОВ «Пром-центр»(а.с. 81-93, т.2), приходні та видаткові накладні за спірний період на підтвердження формування податкового кредиту (а.с. 109-199, т.2), податкові декларації з ПДВ за спірний період (а.с. 215-254, т.2, а.с. 1-48, т. 3), договори купівлі-продажу на підтвердження подальшої реалізації придбаного товару, відповідні видаткові накладні (а.с. 49-74, т.3), товарно-транспортні накладні (а.с. 75-112, т.3), статут ВАТ «Одеський завод Промзв'язок»(а.с.114-129, т.3), розрахунок прибутковості позивача (а.с. 130, т.3), дані про розбіжність податкового кредиту (а.с. 131-148, т.3).

Також судом досліджені витяги та довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців щодо ТОВ «Ограф», відповідно до яких видами діяльності цього підприємства є ремонт і технічне обслуговування офісної техніки, рекламна діяльність, інші види оптової діяльності, нотаріальна та юридична діяльність, оптова торгівля зерном, насінням та кормами для тварин, та запис про припинення цієї юридичної особи внесений 12.10.2009 року (а.с.169-187, т.3), щодо ТОВ «Інтеграф», відповідно до яких видами діяльності цього підприємства є оптова торгівля чорними та кольоровими металами, оптова торгівля відходами та брухтом, інші види оптової торгівлі, рекламна діяльність, оптова торгівля зерном, насінням та кормами для тварин та запис про припинення цієї юридичної особи внесений 12.10.2009 року (а.с. 181-188, т.3), щодо ТОВ «Пром-Центр», відповідно до яких видами діяльності цього підприємства оптова торгівля відходами та брухтом, ремонт і технічне обслуговування машин та устаткування для добувної промисловості й будівництва, інші види оптової торгівлі, рекламна діяльність, надання інших комерційних послуг, та запис про припинення цієї юридичної особи внесений 18.08.2008 року (а.с. 189-195, т.3), щодо ТОВ «Ніва-Плюс», відповідно до яких видами діяльності цього підприємства є оптова торгівля відходами та брухтом, інші види оптової торгівлі, рекламна діяльність, консультування з питань комерційної діяльності та управління, надання інших комерційних послуг та запис про припинення цієї юридичної особи внесений 23.11.2010 року (а.с. 198-206, т.3), картки рахунку 681 (а.с. 220-245, т.3), бухгалтерські довідки (а.с. 253-255, т.3).

Проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Порядок проведення планових документальних перевірок врегульований ст. 77 Податкового кодексу України, відповідно до якої документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. Про проведення документальної планової перевірки керівником органу державної податкової служби приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки. Допуск посадових осіб органів податкової служби до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Судом встановлено, що документальна планова перевірка ВАТ «Одеський завод Промзв'язок»проводилась відповідно до плану графіку, на підставі наказу про проведення та продовження терміну перевірки, перевіряючи завчасно повідомили про проведення перевірки позивача, крім того, перевіряючи були допущені до перевірки.

Судом не приймаються до уваги посилання представника позивача на не надання можливості перевіряючими проведення бесіди та надання пояснень позивачем по акту перевірки, як на порушення порядку проведення перевірки, оскільки це не впливатиме на порядок проведення перевірки, оформлення результатів перевірки, встановлені Податковим кодексом України та Порядком оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого ДПА України від 22.12.2010 року № 984.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що планова документальна перевірка позивача проведена в порядку, спосіб та в межах повноважень, наданих податковому органу та відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині визнання неправомірними дій службових осіб відповідача при проведенні планової виїзної перевірки позивача з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року.

Також суд вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача щодо скасування податкового повідомлення рішення № від 05.05.2011 року про донарахування податку на додану вартість в сумі 456224 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 114056 грн. (а.с. 96, т.1), виходячи з наступного.

Як вбачається з акту перевірки вказаний податок на додану вартість був нарахований з підстав не оподаткування операції з продажу нежитлових будівель за договорами купівлі-продажу від 01.12.2008 року, реєстраційний № 5386, від 27.11.2008 року, реєстраційний № 5363, від 03.04.2009 року реєстраційний № 917 на суму 320001 грн. та завищення податкового кредиту ПДВ за господарськими операціями ТОВ «Ніва Плюс», ТОВ «Ограф», ТОВ «Промцентр»та ТОВ «Інтеграф»на суму 136 223 грн.

Суд вважає, що відповідач прийшов до вірного висновку щодо порушення позивачем вимог Закону України «Про податок на додану вартість».

Так, відповідно до пп. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пп. 7.5.1. п.7.5. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається: дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пп. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Таким чином, Законом України «Про податок на додану вартість»були передбачені випадки не включення до складу податкового кредиту витрат по сплаті податку: відсутність податкової накладної або складання податкової накладної особою, яка у встановленому порядку не зареєстрована як платник податку на додану вартість, не використання товару в своєї господарської діяльності. Інших підстав для не включення до складу податкового кредиту витрат по сплаті податку на додану вартість даний Закон не передбачав.

Із дослідження договорів, укладених позивачем з ТОВ «Ніва Плюс», ТОВ «Ограф», ТОВ «Промцентр»та ТОВ «Інтеграф»вбачається, що у ТОВ «Ніва-Плюс»позивач придбавав декоративні рослини, обладнання для рослин, меблі, кондиціонери, кабель, крон-балки, електродвигун, електрогенератор, кабель коаксіальний, які були перепродані іншим підприємствам. У ТОВ «Ограф», ТОВ «Інтеграф»та ТОВ «Пром-Центр»також придбавався товар, який у подальшому був проданий іншим покупцям. З ТОВ «Пром-Центр»був укладений договір на виконання підрядних робіт, хоча, відповідно до Довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, видами діяльності цього підприємства є оптова торгівля відходами та брухтом, ремонт і технічне обслуговування машин та устаткування для добувної промисловості й будівництва, інші види оптової торгівлі, рекламна діяльність, надання інших комерційних послуг, та не має виду діяльності будівництва та виконання підрядних робіт.

В той час, відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, види діяльності за КВЕД ВАТ «Одеський завод «Промзвязок»ім. В.М. Комарова»є виробництво апаратури для запису та відтворювання звуку та зображення, виробництво оптичного та фотографічного устаткування (а.с. 113, т.3) та відсутній вид діяльності посередництво, здійснення продажу товару.

Тому, суд приходить до висновку, що вказаний товар не був придбаний позивачем з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. п.7.4.4 п.7.4 ст.7 вказаного Закону, якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у звязку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Посилання представника позивача на положення Статуту ВАТ «Одеський завод «Промзвязок»ім. В.М. Комарова», в якому передбачено здійснення позивачем усіх видів оптової, роздрібної торгівлі непродовольчими, промисловими товарами, судом не приймаються до уваги з наступних підстав:

Відповідно до частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність субєктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. У розумінні п. 1.32. ст. 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємства", що діяла на час виникнення спірних правовідносин, господарська діяльність це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі, коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Класифікація видів економічної діяльності (КВЕД) є складовою частиною державної системи класифікації і кодування техніко-економічної та соціальної інформації та запроваджена для забезпечення проведення статистичних обстежень економічної діяльності підприємств та організацій і аналізу статистичної інформації на макрорівні (складання міжгалузевого балансу виробництва і розподілу товарів та послуг відповідно до системи національних рахунків); реєстрації та обліку підприємств і організацій за видами економічної діяльності у єдиному державному реєстрі підприємств і організацій та інше. При цьому, об'єктами класифікації в КВЕД є усі види економічної діяльності господарських суб'єктів (фізичних та юридичних осіб). В даному випадку, під економічною діяльністю розуміється процес поєднання дій, які призводять до отримання відповідного набору продукції чи послуг. Вид діяльності має місце тоді, коли об'єднуються ресурси (устаткування, робоча сила, технологічні засоби, сировина та матеріали) для створення виробництва конкретної продукції та надання послуг. Таким чином, вид діяльності характеризується використанням ресурсів, виробничим процесом, випуском продукції та наданням послуг.

На думку, суду саме діяльність підприємства, яка є у нього регулярною, постійною та суттєвою (відповідно до п. 1.32. ст. 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємства") повинна бути відображена у КВЕДі цього підприємства та свідчить про межі господарської діяльності підприємства.

З аналогічних правових підстав, суд вважає, що ДПІ у Київському районі м ОСОБА_2 правомірне винесено податкове повідомлення рішення № від 05.05.2011 року про донарахування податку на прибуток приватних підприємств в сумі 53 023 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 13255, 75 грн. (а.с. 97, т.1).

Так, відповідно до п. 5.1. ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємства", валові витрати виробництва та обігу це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Також, суд вважає, що вірні висновки відповідача щодо необхідності оподаткування операції з продажу нежитлових будівель за договорами купівлі-продажу від 01.12.2008 року, реєстраційний № 5386, від 27.11.2008 року, реєстраційний № 5363, від 03.04.2009 року реєстраційний № 917 на суму 320001 грн., виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3.1. ст. 3 Закону України «Про податок на додану вартість», об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце поставки яких знаходиться на митній території України, у тому числі операції з: передачі права власності на об'єкт застави позичальнику (кредитору) для погашення заборгованості заставодавця; передачі об'єкта фінансового лізингу в розпорядження лізингоотримувача; поставки послуг з міжнародних перевезень пасажирів, багажу та вантажів автомобільним транспортом, а також міжнародних відправлень будь-яким видом транспорту на відрізку від пункту їх відправлення (прийняття для перевезення) на митній території України до пункту їх митного оформлення, а також від пункту їх митного оформлення до пункту призначення (доставки) на митній території України; в інших випадках, визначених цим Законом.

Згідно з п.3.2. ст. 3 цього Закону, не є об'єктом оподаткування операції, в тому числі з: передачі майна у схов (відповідальне зберігання), а також у лізинг (оренду), крім передачі у фінансовий лізинг; повернення майна із схову (відповідального зберігання) його власнику, а також майна, попередньо переданого в лізинг (оренду) лізингодавцю (орендодавцю), крім переданого у фінансовий лізинг.

Судом встановлено, що позивачем (Лізингодавець) були укладені з ТОВ «Промзв'язок Інвест»та ТОВ «Фінансова група Промзв'язок»(Лізингоодержувачі) договори оперативного лізингу нежитлових будівель та споруд: № 1/Л від 22.11.2006 року, № 2/Л від 22.11.2006 року, № 3/Л від 22.11.2006 року, відповідно до яких після закінчення строку цих договорів майно викуповується Лізингоодержувачем за залишковою вартістю, що оформлюється відповідною окремою угодою. Майно протягом усього строку цих договорів є власністю Лізингодавця. Згідно з п. 5.1. цих договорів, Лізингоодержувач за користування майном протягом всього строку цього договору вносить Лізингодавцю платежі. Відповідно до п. 5.3. цих договорів, будь-яке збільшення суми лізингових платежів може бути здійснено за погодженням Сторін шляхом укладення додаткової угоди із зазначенням структури платежу.

Відповідно до п. 1.18.1. ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», оперативний лізинг (оренда) - це господарська операція фізичної або юридичної особи, що передбачає відповідно до договору оперативного лізингу (оренди) передання орендарю майна, що підпадає під визначення основного фонду згідно із статтею 8 цього

Закону, придбаного або виготовленого орендодавцем на умовах інших, ніж передбачаються фінансовим лізингом (орендою).

Згідно з вище переліченими приписами Закону України «Про податок на додану вартість», поставка послуг (товарів) є обєктом оподаткування, отже, при передачі обєкта в оперативний лізинг, обєктом оподаткування є надання послуг у користуванні обєктом, а саме: плата за користування цим обєктом, а при передачі у власність обєкта саме поставка (передача) цього обєкта, тобто, в даному випадку визначені різні обєкти оподаткування.

Судом не приймаються до уваги посилання представника позивача на те, що при кожному здійсненні лізингового платежу за вищевказаними договорами оперативного лізингу, Лізингоодержувач вносив додаткову плату (переплату), з якої виплачувався ПДВ, що включена до складу вартості за обєкт при купівлі-продажу та датою виникнення податкових зобов'язань в даному випадку була перша подія саме дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, оскільки, відповідно до умов договорів оперативного лізингу будь-яке збільшення суми лізингових платежів може бути здійснено за погодженням Сторін шляхом укладення додаткової угоди із зазначенням структури платежу. Позивачем не надано перевіряючим та суду додаткову угоду, в якій сторони домовились про включення до лізингових платежів виплату вартості обєкта купівлі-продажу на майбутнє, а з розділу договору «Лізингові платежі»вбачається, що до платежу входила лише плата за користування та витрати на відшкодування комунальних витрат.

Тому, вірно в акті зазначено, що зайва плата це є лише переплата за користування обєктом лізингу, а не плата за обєкт купівлі-продажу.

Відповідно до п. 4.1., п. 4.2. ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість», базою оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг)). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу в зв'язку з компенсацією вартості товарів (послуг). У разі якщо звичайна ціна на товари (послуги) перевищує договірну ціну на такі товари (послуги) більше ніж на 20 відсотків, база оподаткування операції з поставки таких товарів (послуг) визначається за звичайними цінами. У разі поставки товарів (робіт, послуг) без оплати або з частковою оплатою їх вартості коштами у межах бартерних (товарообмінних) операцій, здійснення операцій з безоплатної передачі товарів (робіт, послуг), натуральних виплат у рахунок оплати праці фізичним особам, що перебувають у трудових відносинах з платником податку, передачі товарів (робіт, послуг) у межах балансу платника податку для невиробничого використання, витрати на яке не відносяться до валових витрат виробництва (обігу) і не підлягають амортизації, а також пов'язаній з продавцем особі чи суб'єкту підприємницької діяльності, який не зареєстрований як платник податку, база оподаткування визначається виходячи з фактичної ціни операції, але не нижчої за звичайні ціни.

Відповідно до п. 7.1.ст. 7 цього Закону, поставка товарів (робіт, послуг) здійснюється за договірними (контрактними) цінами з додатковим нарахуванням податку на додану вартість.

Згідно з пп. 7.3.1. п. 7.3. ст. 7 цього Закону, датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а в разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

В даному випадку, дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів не відбулась раніше, оскільки зараховані кошти це були кошти за користування обєктами лізингу, що є окремим обєктом оподаткування, не повязаним з обєктом оподаткування - передачею обєкта у власність, що у розглядаємому випадку відповідно до умов договорів купівлі-продажу наступило саме з нотаріальним посвідченням й реєстрацією цих договорів купівлі-продажу та оформленням актів приймання-передачі за договорами купівлі-продажу.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідач довів правомірність своїх дій та прийнятих податкових повідомлень рішень.

Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та обєктивно, за правилами, встановленими ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

З урахуванням відсутності документально підтверджених судових витрат відповідача, повязаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, керуючись ст. 94 КАС України, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

З огляду на вищевикладене, відповідно до положень Податкового кодексу України, Законів України «Про податок на додану вартість», «Про оподаткування прибутку підприємств»та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71,72, 86, 94, 159-163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Відкритого акціонерного товариства «Одеський завод «Промзвязок»ім. В.М. Комарова»до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси про визнання неправомірними дій службових осіб відповідача при проведенні планової виїзної перевірки позивача з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року, та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 05.05.2011 року - відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції в порядку та строки передбачені ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складений та підписаний 30 січня 2012 року.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя Л.Р. Юхтенко