Справа № К/9991/55390/11-С
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2015-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" серпня 2015 р. м. Київ К/9991/55390/11

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Головчук С.В., Пасічник С.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Ровеньки Луганської області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 12.04.2011р. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.07.2011р. у справі за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Ровеньки Луганської області до Державного підприємства «Ровенькиантрацит» про стягнення витрат на виплату переплаченої пенсії,

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суму переплаченої пенсії ОСОБА_1 за період з 28.10.2010р. по 31.12.2010р. в сумі 3506,38 грн.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 12.04.2011р., яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.07.2011р., в задоволенні позову відмовлено.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати постановлені судами першої та апеляційної інстанцій рішення та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов.

Заслухавши доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню частково з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що управлінням Пенсійного фонду України в м. Ровеньки пред'явлено позов до Державного підприємства «Ровенькиантрацит» про стягнення заборгованості, яка утворилась внаслідок переплати пенсії у зв'язку з наданням ОСОБА_1 недостовірної довідки про зайнятість її чоловіка на підземних роботах з повним робочим днем під землею.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено Інший порядок судового провадження.

Приписам наведеної норми кореспондують положення частини четвертої статті 21 КАС, згідно з якими вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз припису наведеної норми дає підстави для однозначного висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

За встановлених судами обставин відповідач у спірних відносинах не виконував функцій суб'єкта владних повноважень, а виступав організацією. Установою, яка мала надати документи, необхідні для перерахунку пенсії органами, що призначають пенси.

Відповідно до статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Частиною 1 статті 103 вказаного Закону передбачено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

З наведеного вбачається, що для органу Пенсійного фонду спірна сума коштів по відношенню до пенсіонера є надміру виплачена пенсія, а щодо підприємства - матеріальна шкода.

Враховуючи викладене, колегія суддів касаційного суду прийшла до висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій помилково вирішили справу за позовом органу Пенсійного фонду до підприємства про стягнення надміру виплаченої пенсії за нормами Кодексу адміністративного судочинства України, а тому прийняті судові рішення у справі не можна визнати законними.

Згідно з частиною 1 статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Частиною 2 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Керуючись статтями 157, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Ровеньки Луганської області задовольнити частково.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 12.04.2011р. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 05.07.2011р. скасувати.

Провадження у справі за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Ровеньки Луганської області до Державного підприємства «Ровенькиантрацит» про стягнення витрат на виплату переплаченої пенсії закрити.

Роз'яснити позивачу право на звернення до суду в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та строки, передбачені главою 3 розділу IV КАС України.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: С.В. Головчук

С.С. Пасічник