Справа № 2-а-858/10/1628
Суддя: Миркушіна Н. С.
Дата ухвалення: 2010-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-858/10/1628
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2010 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області

в складі судді Миркушіної Н.С.,

розглянувши у письмовому провадженні в залі суду м. Хорол справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації про перерахунок та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації про перерахунок та стягнення коштів.

В заяві вказував, що є учасником наслідків катастрофи на ЧАЕС 1 категорії ІІ групи і знаходиться на обліку в УПСЗН Хорольської РДА в Полтавській області.

Відповідно до ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи позивачу передбачено отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат та одноразової компенсації при встановленні групи інвалідності.

Позивач звернувся із заявою до відповідача про перерахунок та стягнення коштів.

Згідно відповіді відповідача №01-20/2436 від 30.07.2010 року позивачу було відмовлено у перерахунку та виплаті, а тому позивач звернувся в суд із даною заявою.

В судове засідання позивач не зявився, попередньо звернувшись із заявою про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позов підтримує повністю та прохав його задовольнити.

В судове засідання представник відповідача не зявився, надіславши до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника управління, та надавши заперечення.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат заперечує проти задоволення позову.

Суддя, дослідивши та належно оцінивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

В суді встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії ІІ групи інвалідності та має захворювання, яке пов'язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ст.50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров»я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Згідно довідки УПСЗН Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області від 30.07.2010 року №01-20/2436 позивачу нарахована та виплачена допомога на оздоровлення на підставі постанови КМУ № 836 від 26.07.1996 р. "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В частині стягнення разової грошової допомоги на оздоровлення за 2001-2006 роки суддя вважає за необхідне відмовити, виходячи з того, що позивач не мав права на отримання такої допомоги у розмірах, встановлених ч.2 статей 12-15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст..48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи», дія яких на 2005 та 2006 рік, відповідно, була зупинення Законами України «Про Державний бюджет України», положення яких неконституційними не визнавались.

Що стосується стягнення допомоги за 2007-2008 роки, то суддя виходить з наступного. З 01.01.2007 року по 09.07.2007 року та з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року конкретні розміри разової щорічної допомоги на оздоровлення були встановлені певними нормами Законом України «Про Державний бюджет на 2007 рік» та Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, відповідно. Таким чином, органи соціального захисту населення діяли правомірно, на підставі у межах повноважень та у спосіб, що визначено діючим законодавством України

Отже, позивач мав право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в 2009-2010роках на підставі Закону України «Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та обґрунтоване сподівання на отримання такої допомоги в розмірі визначеного абз. 2 ч 4. ст.48 зазначеного закону.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Кабінет Міністрів України не уповноважений Законом № 796-ХІІ зменшувати встановлені останнім конкретні розміри доплат, пенсій і компенсацій, зокрема допомоги на оздоровлення. Навпаки, у частині 1 статті 67 зазначеного Закону встановлено, що ці розміри підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

У Законі № 796-ХІІ викладено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, оскільки відповідно до частини 1 статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою, конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження підзаконним актом змісту та обсягу права, наданого Законом № 796-ХІІ, є безпідставним.

Законом України „Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ІІ категорії виплачується в розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Згідно ч.7 ст.48 вищенаведеного закону розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідно до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та приписів п.п.1-3 Порядку використання коштів Державного бюджету для виконання програм, повязаних із спеціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 936 від 20.09.2005 року, у управління праці та соціального захисту населення з»явився обовязок щодо реалізації механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо, зокрема, пільг громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Отже, звернення з позовними вимогами до управління праці та соціального захисту населення щодо стягнення зазначених видів допомоги є обґрунтованим.

Статтею 63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", передбачено, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Зазначене доводить, що управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області, як розпорядник коштів Державного бюджету України, є належним відповідачем.

Відповідно до ст.76 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» право на подання позову про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоров»ю особи, не обмежується строком давності. Під ядерною шкодою зазначений Закон розуміє втрату життя, будь-які ушкодження, завдані здоров»ю людини, або будь-яку втрату майна, або шкоду, заподіяну майну, або будь-яку іншу втрату чи шкоду, що є результатом небезпечних властивостей ядерного матеріалу на ядерній установці або ядерного матеріалу, який надходить з ядерної установки чи надсилається до неї, крім шкоди, заподіяної самій установці або транспортному засобу, яким здійснюється перевезення.

Суддя вважає, що позивач не пропустив строку для звернення до адміністративного суду, встановленого ст.99 КАС України, оскільки про порушення його прав він дізнався 30.07.2010 року.

Крім того, відповідно до 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна особа має право мирно володіти майном хто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Беручи до уваги викладене вище, на думку судді, вимоги позивача про визнання неправомірними дії відповідача щодо залишення без задоволення звернення останнього про перерахунок та виплату соціальних сум є законними, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому також підлягають до задоволення.

В частині стягнення коштів у визначеній сумі позов не підлягає до задоволення, оскільки дані дії є обовязком УПСЗН, а тому суддя не може перебирати на себе функції, які є обовязком відповідача.

Судові витрати по справі слід покласти на державу.

На підставі наведеного та керуючись статтями 6-4, 5, 17, 71, 94, 99, 100, 158-163, 167, 183-2, 186, 256 ч.1 Кодексу адміністративного судочинства України, рішенням Конституційного Суду України від 09.09.2010 року, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації про перерахунок та стягнення коштів задовольнити частково.

Визнати дії управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області неправомірними.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення за 2009-2010 роки у розмірі пяти мінімальних заробітних плат, як учаснику ЧАЕС 1 категорії ІІ групи.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судові витрати покласти на державу.

Постанова може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративному суду через Хорольський районний суд протягом 10 днів.

С у д д я :