Справа № 2а-0770/330/12
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2012-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Cправа № 2a-0770/330/12
Ряд стат. звіту № 12.3
ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2012 року м. Ужгород

Закарпатський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуюча суддя Плеханова З.Б.

судді: Ващилін Р.О., Іванчулинець Д.В. за участю секретаря судового засідання Федорової Г.Ф. та сторін , які беруть участь у справі :

позивача : ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідачів: Державна митна служба України , Чопська митниця - представники ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Чопської митниці про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

05 березня 2012 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови. 12 березня 2012 року виготовлено та підписано повний текст постанови.

ОСОБА_1 звернувся в Закарпатський окружний адміністративний суд з позовом до Державної митної служби України , Чопської митниці про визнання наказу про звільнення незаконним , поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обгрунтовує тим , що згідно постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2011 року його було поновлено на посаді головного інспектора сектора митного оформлення 1 відділу митного оформлення 2 митного поста «Тиса»Чопської митниці. Однак, не дивлячись на зобовязання негайно поновити його на посаді, Головою ДМС України поновлено його було за допомогою виконавчої служби тільки через два місяці, тобто 28 грудня 2011 року, після чого 29 грудня 2011 року начальником Чопської митниці був виданий наказ, яким вважати ОСОБА_1 поновленим на посаді, а вже 30 грудня 2011 року був виданий наказ № 2760-к ДМС України про припинення перебування позивача в митних органах на підставі порушення присяги державного службовця України.

Вищевказаний наказ від 30.12.2011 року позивач вважає незаконним, оскільки підставою для звільнення стало подання начальника Чопської митниці, в якому викладені надумані причини порушень, а саме: ніби ОСОБА_1 під час здійснення митного оформлення товарів за ВМД типу ІМ 40 Г № 305020402/2010/000281 від 24.05.2010 та 305020402/2010/000282 від 24.05.2010 порушено вимоги : Інструкції про порядок заповнення вантажної митної декларації, затвердженої наказом Держмитслужби України від 09.07.1997 року № 307; Положення про вантажну митну декларацію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.1997 № 574 та Постанови Кабінету Міністрів України від 01.02.2006 № 80 «Про перелік документів, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України». Крім того, позивач вказує, що в поданні йдеться про якісь порушення нормативних актів при оформленні товарів ще у 2010 році, тобто ще перед первісним звільненням.

Однак позивач зазначає, що ніяких порушень під час митного оформлення вказаних вище товарів він не допускав, ні про яке подання Чопської митниці йому не було відомо, ніхто з ним його не ознайомлював, ні відбирав ніяких пояснень, службового розслідування не проводилося.

Також ОСОБА_1 просить стягнути з кожного з відповідачів по 25 000 грн. моральної шкоди, яка полягає в тому, що він втратив душевний спокій, постійно перебуває у пригніченому стані, змушений захищати свої порушені права в судовому порядку , внаслідок чого погіршився стан його здоровя , і вже півтора роки він позбавлений засобів до існування.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з мотивів, викладених у позовній заяві. Представник позивача в судовому засіданні додатково пояснив щодо надуманості порушень , які ніби-то допустив позивач. А саме: у в графі 14 кожної ВМД зазначено , що декларантом є «СП PST-Україна». У додатках до ВМД є договори доручення № 274/10 від 24.05.2010 року між спільним українсько-чеським підприємством ТОВ «PST-Україна»та ОСОБА_5, предметом яких є обовязки повіреного «СП PST-Україна»вчинити дії ,повязані з декларуванням на митниці товарів, транспортних засобів та інших предметів довірителя від імені та за рахунок коштів останнього. Договори доручення відповідають вимогам закону і на сьогоднішній день ніким не оспорені. Щодо відсутності в додатках посередницького договору, то до посередницьких договорів чинне законодавство відносить також і договір доручення. За класифікатором документів класифіковано тільки посередницький зовнішньоекономічний договір (контракт), а фізичні особи ОСОБА_6 Та ОСОБА_5, які самостійно переміщали власні і придбані ними товари через митний кордон України, не укладали при їх придбанні посередницьких зовнішньоекономічних договорів і діяли у власних інтересах, за правовою суттю договори доручення № 284/10 та № 275/10 не є посередницькими договорами , а є договорами про надання послуг з декларування товарів.

Крім того, представник позивача зазначив, що здійснюючи перевірку діяльності ОСОБА_1 без письмового доручення начальника Чопської митниці, головний інспектор з питань протидії корупції ОСОБА_7 посилався у своїх висновках на документ, який на момент перевірки втратив чинність , та який прийнятий з порушенням закону, тобто затверджений наказом ДМС 12.12.2007 року № 1048 «Класифікатор з питань митної статистики, який використовується в процесі оформлення митних декларацій».

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечив проти позову з мотивів, викладених у письмових запереченнях, пояснивши , що здійснивши митне оформлення товарів за ВМД, у яких зазначений перелік відомостей не відповідав переліку відомостей , визначених Інструкцією про порядок заповнення вантажної митної декларації, позивач неодноразово порушив вимоги Положення про вантажну митну декларацію, затвердженого наказом № 574 від 09.06.1997 року, Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів зі застосуванням ВМД, затвердженого наказом Держмитслужби України від 20.04.2005 року № 314, Переліку документів, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.02.2006 № 80, Інструкції про порядок заповнення вантажної митної декларації, затвердженої наказом Держмитслужби України від 09.07.1997 року № 307, що є неусмлінним виконанням позивачем основних обовязків державних службовців та своїх службових обовязків, визначених посадовою інструкцією. Представник відповідача також зазначив, що хоча матеріальної шкоди не було нанесено протиправними діями позивача, однак шкода нанесена іміджу Митної служби України. Оскільки докази наявності моральних страждань та втрати нормальних життєвих стосунків відсутні, то вимога про стягнення моральної шкоди є необгрунтованою.

Зясувавши обставини по справі на підставі належних та допустимих доказів, які були досліджені в судовому засіданні , суд приходить до наступного.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 працює в митних органах України з 01.09.1999 року, прийняв присягу державного службовця 29.02.2000 року, 26.05.2010 року винесено наказ ДМС України № 916-к про припинення перебування на державній службі, що вбачається з трудової книжки позивача БТ ІІ №2923094. ( а.с. 12-15).

28 вересня 2011 року Закарпатським окружним адміністративним судом винесено постанову про скасування наказу ДМС України № 916-к від 26.05.2010 року про припинення перебування ОСОБА_1 на державній службі, поновлено його на посаді. В частині поновлення на посаді рішення суду підлягало негайному виконанню, на виконання якого був виданий виконавчий лист ( а.с. 16,17).

25.10.2011 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № ВП 29478991, в якій зобовязано Державну митну службу України самостійно виконати судове рішення негайно.( а.с. 18)

30.12.2011 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № ВП 29478991, в якій зазначено, що на виконання рішення суду боржником 28.12.2011 року видано наказ № 2737-к (а.с.19,21).

30.12.2011 року Головою Державної митної служби України видано наказ № 2760-к «Про припинення перебування на державній службі», в якому зазначено, що за порушення Присяги державних службовців, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу»припинено перебування на державній службі в митних органах ОСОБА_1, головного інспектора сектора митного оформлення № 1 відділу митного оформлення № 2 митного поста «Тиса» Чопської митниці. Підставами вказано: Закон України «Про державну службу», Подання Чопської митниці.( а.с. 22).

В поданні ( без номера та дати) за підписом т.в.о. начальника Чопської митниці на адресу Голови ДМС України про звільнення з посади ОСОБА_1p;О.О. зазначено, що підставою для звільнення є порушення Присяги державного службовця. Суть подання: головний інспектор Карбованець О.О. у 2010 році приймав до оформлення вантажні митні декларації, в яких у графі 14 декларантом значиться «СП PST-Україна», а імпортерами товарів виступають громадяни-фізичні особи, однак серед комплектів документів поданих до оформлення двох ВМД виявлено договори доручення, однак їх реквізити відсутні в графі 44, натомість у графі 44 зазначено інформацію про договори на декларування, які в свою чергу відсутні в комплекті документів до ВМД. Вищезазначене мало місце у випадках оформлення ВМД типу ІМ 40 Г № 305020402/2010/000281 від 24.05.2010 та 305020402/2010/000282 від 24.05.2010. Зазначено також, що відсутній посередницький договір. Здійснивши митне оформлення товарів за ВМД, у яких зазначений перелік відомостей, визначених Інструкцією про порядок заповнення вантажної митної, ОСОБА_1 неодноразово порушив вимоги зазначених законодавчих та нормативно-правових актів, що свідчить про несумлінне виконання своїх службових обовязків. ( а.с. 91-93).

Як встановлено в судовому засіданні, вищевказане подання про звільнення базувалося на доповідній записці від 29.12.2011 року головного інспектора з питань протидії корупції ОСОБА_7 адресованій начальнику Чопської митниці, в якій зазначено, що ОСОБА_1 у період з 2009 року по 2010 рік приймаючи до оформлення вантажні мині декларації допустили порушення Інструкції про порядок заповнення вантажної митної декларації. ( а.с. 94).

Головний інспектор з питань протидії корупції ОСОБА_7І, допитаний в судовому засіданні в якості свідка показав, що ним в межах наданих йому повноважень ,була здійснена вибіркова перевірка у архіві митниці, куди він має безперешкодний доступ, в результаті чого було виявлено порушення у оформлених ОСОБА_1 ВМД та додатках до них. Свідок ОСОБА_7 конкретні порушення позивачем вказати не міг.

В додатках до ВМД типу ІМ 40 Г № 305020402/2010/000281 від 24.05.2010 та 305020402/2010/000282 від 24.05.2010, які були оформлені позивачем та які були предметом перевірки є договори доручення № 274 та 275 від 24.05.2010 року, в яких зазначено про надання права на вчинення дій на декларування та які в графі 44 вказані як договори на декларування( а.с. 28-63).

Постановою КМУ від 1 лютого 2006 р. N 80 затверджено Перелік документів, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, де в пункті 15 серед документів, необхідність подання яких визначається нормативно-правовими актами Мінфіну з урахуванням мети переміщення, виду транспорту, характеру товару, способів розрахунку та інших факторів, що впливають на митні процедури зазначено посередницький договір, на відсутність якого зазначено при оформленні позивачем вказаних ВМД.

Посередницьким договором у відповідності до ст. 1000 ЦК України є договір доручення, ст. 1011- договір комісії, ст.297 ГК України агентський договір.

На підставі наведеного, судом встановлено, що позивачем було здійснено митне оформлення у відповідності до встановлених законодавчих норм.

В оскаржуваному Наказі зазначено, що позивачем порушено вимоги Інструкції про порядок заповнення вантажної митної декларації, затвердженої наказом Держмитслужби України від 09.07.1997 року № 307, зокрема щодо заповнення графи 44 "Додаткова інформація / Подані документи / Сертифікати і дозволи" . У графі зазначаються коди згідно з Класифікатором документів і реквізити документів, поданих при декларуванні.

Однак, Наказ № 1048 від 12.12.2007 року «Про затвердження відомчих класифікаторів з питань митної статистики, які використовуються в процесі оформлення митних декларацій, і порядку їх ведення»скасовано на підставі Розпорядження КМ № 32 р від 19.01.2011 року, в якому зазначено : скасувати накази міністерств та інших центральних органів виконавчої влади як такі, що не набрали чинності та надіслані до виконання з порушенням вимог законодавства про державну реєстрацію нормативно-правових актів, згідно з переліком, що додається (в тому числі і Наказ № 1048 від 12.12.2007 року).

Доповідна записка, подання про звільнення та оскаржуваний наказ були винесені в кінці 2011 року з посиланням на наказ № 1048 від 12.12.2007 року, який був скасований на початку 2011 року. Дана обставина вказує, що при перевірці і винесенні наказу про звільнення посилання йшлося на нечинний наказ.

У відповідності до ч.2 ст.9 Закону України «Про державну службу» регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.

Оскільки відносно працівників митних органів прийнято спеціальний закон , який регулює їх правове становище , а саме: Закон України «Дисциплінарний статут митної служби України», то застосуванню підлягає саме останній Закон.

Крім того, статтею 11 Закону визначені основні права державних службовців, зокрема, державні службовці мають право: користуватися правами і свободами, які гарантуються громадянам України Конституцією і законами України; безперешкодно ознайомлюватись з матеріалами, що стосуються проходження ним державної служби, в необхідних випадках давати особисті пояснення; вимагати службового розслідування з метою зняття безпідставних, на думку службовця, звинувачень або підозри; захищати свої законні права та інтереси у вищестоящих державних органах та у судовому порядку.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач не знав про проведення перевірки щодо оформлених ним ВМД , не знав про підстави перевірки та про висновки , які зазначені у поданні, а також про саме подання. Як встановлено судом, підстав для винесення наказу про звільнення та сам наказ проведені протягом двох днів 29-30 грудня, що виключило можливість про доведення до відома ОСОБА_1 якоїсь інформації відносно нього та результатів перевірки, оскільки інші висновки перевірки у вигляді ОСОБА_5 перевірки або ОСОБА_5 службового розслідування відсутні.

На підставі наведених обставин, суд приходить до висновку, що позивача було позбавлено його прав, зазначених у статті 11 Закону України «Про державну службу».

Згідно статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Порядок проведення будь-якої перевірки в митних органах повинно відповідати встановленим вимогам законодавства, а саме Наказу ДМС України від 13.08.2010 N 918 ,зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4 лютого 2011 р.за N 154/18892 «Про затвердження Інструкції про порядок організації та проведення службового розслідування і службової перевірки в митній службі України». Даним наказом не передбачено проведення перевірки без видання відповідного наказу ( розпорядження) керівника та без оформлення результатів перевірки у вигляді або ОСОБА_5 службового розслідування або ОСОБА_5 перевірки.

Як встановлено в судовому засіданні, перевірка, яка проводилася відносно позивача , результати якої призвели до його звільнення, повністю не відповідає вищевказаному Наказу ДМС України.

Законом України затверджено «Дисциплінарний статут митної служби України». Цей Статут визначає суть службової дисципліни, права та обов'язки посадових осіб митної служби України, яким присвоєно спеціальні звання (далі - посадові особи митної служби), у тому числі керівників митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій (далі - митних органів), щодо забезпечення та додержання дисципліни, а також види та порядок застосування заохочень і дисциплінарних стягнень. Регулювання правового становища державних службовців, що працюють у митних органах, здійснюється з урахуванням вимог Закону України "Про державну службу".

В п.27 Статуту зазначено , що дисциплінарне стягнення має відповідати тяжкості вчиненого дисциплінарного правопорушення та ступеню вини особи. При визначенні виду стягнення керівник митного органу повинен враховувати характер правопорушення, обставини, за яких воно було вчинене, попередню поведінку посадової особи митної служби, її ставлення до служби і стаж роботи в митних органах.

У відповідності до п.31. Статуту з метою з'ясування всіх обставин вчинення посадовою особою митної служби дисциплінарного правопорушення керівник митного органу має право призначити службове розслідування. Порядок проведення службового розслідування визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи. Застосуванню дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення передує обов'язкове службове розслідування.

Згідно п.28 Статуту - звільнення посадової особи митної служби може мати місце в разі:1) порушення посадовою особою митної служби вимог законів та інших нормативно-правових актів України з питань митної справи, що призвело до заподіяння матеріальних збитків державі, територіальній громаді, юридичним чи фізичним особам;2) набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо цієї особи;3) одноразового грубого порушення, а саме:за вимагання або отримання подарунків, речей, валюти України, іноземної валюти у зв'язку з виконанням службових обов'язків як під час їх виконання, так і в позаслужбовий час відповідно до положення статті 7 Закону України "Про боротьбу з корупцією";за підміну, крадіжку або умисне пошкодження предметів, що підлягають митному контролю;за затримання, вилучення та прийняття на зберігання предметів, валютних цінностей без оформлення в установленому законом порядку відповідних документів;за розголошення державної таємниці та конфіденційної інформації, що є власністю держави, юридичної або фізичної особи, іншої таємниці, охоронюваної законом, втрату або умисне пошкодження матеріальних носіїв секретної та конфіденційної інформації, а також передачу стороннім особам зброї та спеціальних засобів захисту, митного забезпечення, бланків суворої звітності;за брутальне або зневажливе ставлення під час виконання службових обов'язків до громадян, приниження їх честі та гідності;4) перевищення службових обов'язків, а також здійснення повноважень, не передбачених законом;5) сприяння проникненню або умисного невжиття заходів з метою недопущення несанкціонованого проникнення сторонніх осіб до зони митного контролю;6) приховання посадовою особою митної служби фактів її судимості чи подання підроблених документів, необхідних для працевлаштування в митних органах;7) систематичних порушень дисципліни посадовою особою митної служби.

У статті 17 Закону України «Про державну службу»встановлено, що громадяни України, які вперше зараховуються на державну службу, приймають Присягу такого змісту: "Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки". Державний службовець підписує текст Присяги, який зберігається за місцем роботи. Про прийняття Присяги робиться запис у трудовій книжці.

В абзаці шостому наказу про звільнення зроблено висновок про несумлінне виконання позивачем основних обовязків державних службовців та своїх службових обовязків, визначених посадовою інструкцією ( хоча не зазначено які конкретні пункти посадової інструкції порушені).

Як встановлено в судовому засіданні, підстава, яка зазначена в наказі про звільнення не відповідає жодній з підстав, вичерпний перелік яких вказаний у п.28 Статуту. Тобто, звільняючи позивача за порушення Присяги державного службовця, а саме : за «недотримання Конституції та законів України», зазначені в наказі порушення повинні співвідноситися з п.п.1 п.28 Статуту, в якому зазначено: звільнення посадової особи митної служби може мати місце в разі: порушення посадовою особою митної служби вимог законів та інших нормативно-правових актів України з питань митної справи, що призвело до заподіяння матеріальних збитків державі, територіальній громаді, юридичним чи фізичним особам.

Як зазначив представник відповідачів, та як встановлено в судовому засіданні, заподіяння матеріальних збитків державі, територіальній громаді, юридичним чи фізичним особам діями позивача не встановлено. Отже , припинення державної служби, а щодо позивача- це звільнення з митної служби - є неправомірним.

В статті 33 Закону України «Про державну службу» визначено, що умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 8 лютого 1995 р. N 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати. В п.2 Порядку зазначено період, за яким обчислюється середня заробітна плата, зокрема: середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.

Отже, суд не може прийняти як належним доказом довідку про середню заробітну плату, надану Чопською митницею № 4/16-49 від 09.02.12 року, в якій вказано, що за жовтень та листопад 2011 року кількість відпрацьованих робочих годин та нарахована заробітна плата ОСОБА_1 становить 0, а середньомісячна заробітна плата - 1050,00 грн, оскільки позивача не було негайно поновлено на посаді згідно рішення суду від 28.09.2011 року не з його вини, а з вини ДМС України, що є поважною причиною, на підставі чого судом береться до уваги розрахунок середньої заробітної плати за період з 03.2010 по 04.2010 року згідно довідки Чопської митниці № 4/16-1145 від 05 березня 2012 року, в якій середньомісячна заробітна плата зазначена в розмірі 3675,39 грн.

У відповідності до ст.2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ..

Частиною 2 статті 71 КАСУ встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

В судовому засіданні суд прийшов до висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваного рішення, і оскаржуване рішення не відповідає вимогам ч. 2 статті 3 КАСУ , оскільки наказ про припинення перебування позивача на державній службі прийнятий без дотримання наступних обовязкових вимог : 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією ( 254к/96-ВР ) та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Стаття 23 ЦК України регламентує право на відшкодування моральної шкоди , а саме:1. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 2. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Позивач, обгрунтовуючи підстави морального відшкодування зазначає, що він півтора року позбавлений засобів до існування і не може забезпечити свою сімю. Однак, дане твердження суд піддає критичній оцінці, оскільки позивач має на увазі первісне звільнення його з посади та невчасне поновлення його на посаді, що не стосується оскаржуваного наказу від 30.12.2011 року. Крім того, позивачем не доведено належними та допустими доказами нанесення йому моральної шкоди внаслідок неправомірного рішення відповідача, правомірність якого оскаржується позивачем у даній справі, у звязку з чим суд не знаходить підстав для задоволення позову в даній частині .

Згідно вимог статті 235 Кодексу законів України про працю у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

На підставі вищенаведеного , керуючись ст.ст. 160-163 КАСУ, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державної митної служби України, Чопської митниці про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Наказ Державної митної служби України № 2760-к «Про припинення перебування на державній службі» від 30 грудня 2011 року про припинення перебування на державній службі в митних органах ОСОБА_1, головного інспектора сектора митного оформлення № 1 відділу митного оформлення № 2 митного поста «Тиса»Чопської митниці.

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного інспектора сектора митного оформлення № 1 відділу митного оформлення № 2 митного поста «Тиса»Чопської митниці.

Зобов'язати Чопську митницю виплатити ОСОБА_1 середньомісячну заробітну плату за весь час вимушеного прогулу з 30 грудня 2011 року по 05 березня 2012 року

Допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення на роботі та виплати ОСОБА_1 заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 3 675 ( три тисячі шістсот сімдесят п'ять) грн. 39 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення . У разі застосування судом частини третьої статі 160 КАСУ апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуюча суддя: Плеханова З.Б.

Судді: Ващилін Р.О.

ОСОБА_8