Справа № 2-а-38/10
Суддя: Літвин О. О.
Дата ухвалення: 2010-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №2-а-38/11

09 вересня 2010 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді……………..ОСОБА_1

при секретарі…………….........ОСОБА_2

з участю: представника ОСОБА_3

представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_5

до Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області

про визнання дій неправомірними та стягнення належних виплат, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить визнати дії відповідача по нарахуванню та здійсненню йому виплат, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон), неправомірними і стягнути з відповідача на його користь недоотримані кошти в сумі 20 881 грн. 80 коп. за період роботи з 01.09.1996 року по 01.07.2007 року, передбачені ст. 39 Закону, та допомогу, передбачену ст. 37 Закону, з 01.07.2008 року по 31.07.2009 року в сумі 2 256 грн. 20 коп.

Свої вимоги мотивує тим, що має статус громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю VI категорії, де також працював з вересня 1996 року по липень 2007 року і, відповідно до ст.ст. 37, 39 Закону України має право на щомісячні грошову допомогу та доплату до заробітної плати. Однак, відповідачем вказані виплати у повному розмірі не виплачувалась.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позові.

Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, надав письмові заперечення (а.с.14-15, 22), крім того, наполягав на тому, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду про визнання неправомірними дій відповідача та виплати коштів, передбачених ст. 39 Закону.

Згідно статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Переліком населених пунктів Житомирської та Київської областей, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою КМ України № 106 від 23.07.1991 року та розпорядженням КМ України № 17 від 12.01.1993 року, територію смт. Городниця Новоград-Волинського району Житомирської області віднесено до посиленого радіоекологічного контролю.

Судом встановлено, що позивач є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи, з вересня 1996 року по липень 2007 року працював в смт. Городниця Новоград-Волинського району Житомирської області та перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області (далі - УПСЗН Новоград-Волинської РДА) (а.с.3-5,7,20).

Відповідно до Закону громадянам, які проживають та працюють на територіях радіоактивного забруднення, на час виникнення правовідносин були передбачені наступні виплати: ст. 37 - щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства - 30 % від мінімальної заробітної плати; ст. 39 - доплата у розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Розмір мінімальної заробітної плати в Україні становив: з 01.09.1996 року - 15 грн.; з 01.01.1998 року-45 грн.; з 01.07.1998 року-55 грн.; з 01.01.1999 року - 74 грн.; з 01.04.2000 року - 90 грн.; з 01.07.2000 - 118 грн.; з 01.01.2002 року - 140 грн.; з 01.07.2002 року - 165 грн.; з 01.01.2003 року - 185 грн.; з 01.12.2003 року - 205 грн.; з 01.09.2004 року - 237 грн.; з 01.01.2005 року - 262 грн.; з 01.04.2005 року - 290 грн.; з 01.07.2005 року - 310 грн.; з 01.09.2005 року - 332 грн.; з 01.07.2007 року - 440 грн.; з 01.10.2007 року - 460 грн.; з 01.01.2008 року - 515 грн.; з 01.04.2008 року - 525 грн.; з 01.10.2008 року - 545 грн.; з 01.12.2008 року - 605 грн.; з 01.04.2009 року - 625 грн.; з 01.07.2009 року - 630 грн.

Постановою КМ України № 836 від 26.09.1996 року було встановлено конкретні розміри компенсацій та доплат, які позивач отримував у меншому розмірі, ніж встановлено Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Законом, яким вищезазначені виплати визначені в кратному розмірі від мінімальної заробітної плати в Україні, Кабінету Міністрів України було надано право лише проводити роз'яснення порядку його застосування та підвищувати розміри доплат, пенсій і компенсацій відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати, але не зменшувати їх та встановлювати у твердій сумі. Частиною 2 ст.9 КАС України визначено, що у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. За таких обставин, коли підзаконний нормативний акт суперечить Закону, обмежуючи права громадян, застосування зазначеної постанови неможливе.

Відтак, орган державної влади, до компетенції якого віднесено здійснення виплат громадянам в порядку, передбаченому Законом, не повинен проводити зазначені виплати у будь-який інший спосіб та в розмірах, окрім тих, що передбачені Законом.

Таким чином, судом встановлено, що належні виплати позивачу, передбачені ст.ст. 37, 39 Закону, виплачувались в неповному розмірі незаконно.

Оскільки виплати, передбачені ст. 39 Закону, проводились за місцем роботи громадян та входили в структуру заробітної плати, то відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмежень будь-яким строком.

З огляду на наведене суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 37, 39 Закону України «Цро статус і соціальний захист громадян, юп: постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 158-163, 167, 254 КАС України, сж 19 Конституції України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області по нарахуванню та здійсненню виплат ОСОБА_5, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області здійснити відповідний перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_5 кошти, передбачені ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 01.09.1996 року по 01.07.2007 року та допомогу, передбачену ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 01.07.2008 року по 31.07.2009 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови або отримання її копії апеляційної скарги.

Головуюча суддя: О.О.Літвин