Справа № 2а/1770/4213/2011
Суддя: Щербаков В. В.
Дата ухвалення: 2011-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/4213/2011

01 грудня 2011 року 16год. 11хв. м. Рівне

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В. В. за участю секретаря судового засідання Маньковського Д.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_2

відповідача: представник ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2
до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області
про визнання наказу протиправним та скасування його повністю , -
ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області про визнання наказу від 16.08.2011 року № 904 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності майора міліції ОСОБА_2В.» протиправним та скасування його повністю.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що у відповідача не було підстав для її звільнення з органів внутрішніх справ, оскільки вона не вчиняла корупційного правопорушення, за яке її було звільнено; не вбачає в своїх діях будь-яких порушень обмежень, встановлених ОСОБА_5 України «Про засади запобігання та протидії корупції»; службове розслідування відносно неї проведено з порушенням вимог законодавчих актів, що регламентують порядок проведення службових розслідувань; своє звільнення вважає незаконним та прийнятим з порушенням норм законодавства.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, та аргументувала їх тим, що оскільки вона не працювала в тому органі, проти якого представляла у суді інтереси іншої особи, то вважає, що на неї не розповсюджуються обмеження, встановлені ОСОБА_5 України «Про засади запобігання та протидії корупції»; службове розслідування відносно неї проводилось неуповноваженими на це особами; відповідачем не створено їй належних умов проходження служби (не ознайомлено з функціональними обовязками, не проведено стажування при призначенні на посаду); вважає, що відповідачем порушені вимоги трудового законодавства щодо гарантій для жінок-матерів. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача Управління МВС України в Рівненській області подав письмові заперечення проти позову, які підтримав у судовому засіданні, та пояснив, що оскаржуваний наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування до неї крайнього заходу дисциплінарного впливу звільнення з органів внутрішніх справ є правомірним, таким що відповідає вимогам ст.19 Конституції України, оскільки виданий на підставі обґрунтованого висновку службового розслідування та інших матеріалів службового розслідування, яке проводилось виключно відповідно до вимог, в строки та в порядку, передбаченому ОСОБА_5 України «Про міліцію», ОСОБА_5 України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ» та Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 06.12.1991 № 552.

Зазначає , що службовим розслідуванням було встановлено наявність в діях позивача дисциплінарного проступку, який виразився в порушенні ним спеціальних обмежень, встановлених п.3 ст.10 ОСОБА_5 України «Про засади запобігання та протидії корупції», а саме здійснення нею представництва інтересів іншої особи у справах (у тому числі в тих, що розглядаються в судах), в яких іншою стороною є орган, в якому вона працювала. За вчинення зазначеного дисциплінарного проступку на позивача було накладено дисциплінарне стягнення, передбачене п.8 ст. 12 ОСОБА_5 України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ» - звільнення з органів внутрішніх справ. При цьому, при обранні виду дисциплінарного стягнення були враховані вимоги, передбачені ч. 10 ст.14 ОСОБА_5 України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ». Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд прийшов до висновку, що що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України з 05.08.1996р., на різних посадах, має спеціальне звання «майор міліції» (послужний список доданий до матеріалів справи).

06.05.2011р. позивач, після закінчення терміну відпустки по догляду за дитиною, звернулась із рапортом, у якому просить призначити її на посаду старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Клеванського відділення міліції ОСОБА_1

Відповідно до наказу УМВС України в Рівненській області від 06.05.2011р. № 77 о/с позивач з цієї дати уважається таким, що приступив до виконання службових обовязків на посаді старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Клеванського відділення міліції ОСОБА_1

10.05.2011р. позивач звернулась із рапортом про надання їй відпустки по догляду за дитиною.

Наказом УМВС України в Рівненській області від 10.05.2011р. № 81 о/с позивачу надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку.

29.07.2011 року з прокуратури Рівненської області на адресу УМВС України в Рівненській області надійшли матеріали щодо порушення старшим дільничним інспектором міліції ОСОБА_1 УМВС України в Рівненській області майором міліції ОСОБА_2 обмежень, встановлених п.3. ст.10 ОСОБА_5 України «Про засади запобігання та протидії корупції», для вирішення питання про притягнення останньої до дисциплінарної відповідальності (лист-супровідна прокуратури від 27.07.2011р. № 04/3-54м-11).

Наказом начальника УМВС України в Рівненській області полковника міліції ОСОБА_6 від 01.08.2011р. № 858 створено комісію для проведення службового розслідування за фактами, викладеними у вищезазначених матеріалах, та наказано провести службове розслідування у строк до 04.08.2011 року, після чого подати на затвердження висновок. До складу комісії з проведення службового розслідування увійшли: старший інспектор з особливих доручень ІОС УКЗ УМВС підполковник міліції ОСОБА_7, начальник УГБ УМВС майор міліції ОСОБА_8, начальник ОСОБА_1 УМВС підполковник міліції ОСОБА_9 З вказаним наказом про проведення службового розслідування позивач ознайомилась під підпис 02.08.2011 року.

За наслідками службового розслідування був підготовлений Висновок, який затверджений начальником УМВС України в Рівненській області полковником міліції ОСОБА_6 04.08.2011 року.

В ході службового розслідування комісією УМВС встановлено, що упродовж липня 2011 року, позивачем неодноразово умисно порушувались вимоги діючого закону, а саме ОСОБА_5 України «Про засади запобігання і протидії корупції», в частині заборони позивачу до спливу річного терміну після припинення діяльності, повязаної із виконанням функцій держави, представляти інших осіб у справах (у тому числі і тих, що розглядаються в судах), в яких іншою стороною є орган, в якому вона працювала.

Так, 04.07.2011р. ОСОБА_2 представляла інтереси ОСОБА_10 у ОСОБА_1 окружному адміністративному суді у справі за його позовом до МВС України, УМВС України в Рівненській області про скасування наказів та поновлення на посаді. Незважаючи на заяву представника МВС України про неможливість здійснення нею представництва, ОСОБА_2 проігнорувала вимоги закону і продовжила свої дії щодо представництва.

В подальшому, 15.07.2011р, ОСОБА_2, будучи обізнаною із вимогами ОСОБА_5 України «Про засади запобігання і протидії корупції» та попередженою про вчинення нею порушень ОСОБА_5, повторно умисно вчинила порушення п. 3 ст.10 зазначеного ОСОБА_5, а саме - представляючи інтереси ОСОБА_10 за довіреністю, подала заяву на імя начальника ВДАІ УМВС майора міліції ОСОБА_11, у якій вказала, що вона надає правову допомогу ОСОБА_10 і вимагає надати їй інформацію щодо його грошового забезпечення. При цьому вона додала до заяви довіреність на представлення інтересів і попередила про кримінальну відповідальність за вчинення перешкод до здійснення правомірної діяльності захисника чи представника за ст.397 КК України.

Надалі, 18.07.2011р., ОСОБА_2, будучи обізнаною з вимогами ОСОБА_5 України «Про засади запобігання і протидії корупції» та попередженою про вчинення нею порушення вимог зазначеного ОСОБА_5, втретє проігнорувала ці вимоги і знову представляла інтереси ОСОБА_10 у суді у справі за його позовом до МВС України, УМВС України в Рівненській області, незважаючи на повторну заяву представника МВС щодо порушення нею вимог закону, при цьому висловила свою позицію про те, що всі попередження вона ігнорувала і буде ігнорувати.

В послідуючому, 28.07.2011р., ОСОБА_2, будучи вже тричі попередженою про вчинення нею порушення вимог ОСОБА_5 України «Про засади запобігання і протидії корупції», вчетверте проігнорувала вимоги ОСОБА_5 і знову представляла інтереси ОСОБА_10 у суді у справі за його позовом до МВС України, УМВС України в Рівненській області.

Службовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_2, вини своєї не усвідомлює і не бажає усвідомлювати, належних висновків щодо припинення порушень ОСОБА_5 не зробила, не має жодного наміру припиняти свої дії, що підтверджується зокрема її поясненнями та рапортами представників МВС, УМВС України в Рівненській області.

З урахуванням викладеного комісія, що проводила службове розслідування, прийшла до висновку щодо наявності в діях старшого ДІМ ОСОБА_1 УМВС України в Рівненській області майора міліції ОСОБА_2 грубого порушення службової дисципліни, що виразилось у неодноразовому прямому невиконанні вимог п.3 ст.10 ОСОБА_5 України «Про засади запобігання і протидії корупції», за що остання, на думку комісії, підлягає притягненню до суворої дисциплінарної відповідальності.

Також у Висновку службового розслідування вказано, що Комісією встановлено підстави для застосування до позивача крайнього заходу дисциплінарного впливу, оскільки вона була обізнана із вимогами ОСОБА_5 України «Про засади запобігання і протидії корупції», неодноразово попереджалась про вчинення нею порушень зазначеного ОСОБА_5, належних висновків не зробила, не усвідомлює факт вчинення нею порушення, своєї вини не визнає, продовжує вчиняти порушення ОСОБА_5, і не має жодного наміру припиняти свої дії.

Згідно висновків службового розслідування, комісія уважала б: 1. службове розслідування за фактом виявлення порушення обмежень, передбачених ОСОБА_5 України «Про засади запобігання і протидії корупції», старшим дільничним інспектором міліції сектору дільничних інспекторів міліції Клеванського відділення міліції ОСОБА_1 УМВС майором міліції ОСОБА_2 рахувати завершеним; 2. за грубе порушення службової дисципліни, що виразилось у неодноразовому прямому невиконанні вимог п.3 ст.10 ОСОБА_5 України «Про засади запобігання і протидії корупції», не реагуванні на неодноразові зауваження щодо вчинення порушень, намір в подальшому вчиняти зазначені порушення, притягнути старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Клеванського відділення міліції ОСОБА_1 УМВС майора міліції ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у вигляді застосування до неї крайнього заходу дисциплінарного впливу, передбаченого п. 8 ст. 12 ОСОБА_5 України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», - звільнення з органів внутрішніх справ; 3. відповідно до ст. 18 ОСОБА_5 України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» виконати накладене стягнення після виходу майора міліції ОСОБА_2 на службу.

В ході проведення службового розслідування у позивача неодноразово відбирались пояснення, у яких вона вказує, що не вбачає в своїх діях будь-яких порушень діючого законодавства.

На підставі висновку службового розслідування начальником УМВС України в Рівненській області видано наказ від 16.08.2011 року № 904 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності майора міліції ОСОБА_2В.», відповідно до якого на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України. Цим же наказом приписано виконати накладене стягнення після виходу позивача на службу. Із зазначеним наказом позивач ознайомлена під підпис 26.08.2011р.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з вимогами ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст.18 ОСОБА_5 України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентується Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджено постановою Кабміну УРСР від 29.07.1991 року № 114 (далі Положення про проходження служби).

Відповідно до ст.25 ОСОБА_5 України «Про міліцію» працівник міліції несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність. Службова особа міліції, яка порушила вимоги закону або неналежно виконує свої обов'язки, несе відповідальність у встановленому порядку.

Відповідно до п.10 Положення про проходження служби, відповідальність осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначається законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ.

Сутність службової дисципліни в органах внутрішніх справ України, обов'язки осіб рядового і начальницького складу стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначено ОСОБА_5 України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (далі Дисциплінарний статут).

Відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Стаття 7 вказаного Статуту визначає, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобовязує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Відповідно до приписів п.8 ст.12 Дисциплінарного статуту, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України за порушення службової дисципліни може накладатися таке дисциплінарне стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ.

За правилами ст.14 Дисциплінарного статуту, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Згідно приписів статті 18. Дисциплінарного статуту, накладене дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується. Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби.

Відповідно до Кодексу честі працівника органів внутрішніх справ України, що затверджений наказом МВС України від 4 січня 1996 року № 18 громадянин України, який вирішив присвятити своє життя службі в органах внутрішніх справ, добровільно бере на себе обовязок служити ОСОБА_5, виконувати вимоги Присяги, додержуватись високоморальних норм поведінки.

При виконанні службових обовязків та у повсякденному житті працівник органів внутрішніх справ повинен, в тому числі, своїми вчинками та поведінкою, способом життя стверджувати високі принципи безкорисливості, чесності та скромності у громадському та особистому житті, нетерпимо ставитись до будь-яких аморальних проявів, активно боротися з цими явищами в колективах органів внутрішніх справ.

Етичний кодекс працівника органів внутрішніх справ України, схвалений колегією МВС України 5 жовтня 2000 року, передбачає, що працівники органів внутрішніх справ зобовязуються у своїй роботі неухильно керуватися законодавством України, виконувати норми Дисциплінарного статуту (п.3). У разі недотримання взятих зобовязань бути готовими нести відповідальність, передбачену законодавством України, іншими чинними нормативними актами, що регламентують діяльність органів внутрішніх справ (п.11).

Відповідно до Присяги працівника органів внутрішніх справ України, що затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 1991 р. № 382, працівник органів внутрішніх справ України присягає з високою відповідальністю виконувати вимоги статутів і наказів.

Відповідно до приписів пп. «Є» п.64 Положення про проходження служби, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Суд приходить до висновку, що позивач, будучи особою начальницького складу органів внутрішніх справ України, вчинив дисциплінарний проступок, який виразився у невиконанні вимог закону, за що на нього відповідачем правомірно накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

Так, відповідно до ч.2 ст.2 ОСОБА_5 України «Про засади запобігання і протидії корупції», дія цього ОСОБА_5 та передбачені ним обмеження поширюються на всіх осіб, визначених суб'єктами відповідальності за корупційні правопорушення, у межах, установлених цим ОСОБА_5.

Підпунктом «д» пункту 1 частини 1 статті 4 ОСОБА_5 України «Про засади запобігання і протидії корупції» особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначені як особи, уповноважені на виконання функцій держави, які є суб'єктами відповідальності за корупційні правопорушення. Отже, обмеження, встановлені ОСОБА_5 України «Про засади запобігання і протидії корупції», поширюються на позивача.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 10 ОСОБА_5 України «Про засади запобігання і протидії корупції» особам, уповноваженим на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 4 цього ОСОБА_5, які звільнилися з посади або іншим чином припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом року з дня її припинення забороняється представляти інтереси будь-якої особи у справах (у тому числі в тих, що розглядаються в судах), в яких іншою стороною є орган (органи), в якому (яких) вони працювали.

Наказом УМВС України в Рівненській області від 10.05.2011р. № 81 о/с позивачу надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку. Таким чином, суд робить висновок, що починаючи з 10.05.2011 позивач припинив діяльність повязану із виконанням функцій держави, і протягом року з дня припинення такої діяльності позивачеві законом заборонено представляти інтереси будь-якої особи у справах (у тому числі в тих, що розглядаються в судах), в яких іншою стороною є орган (органи), в якому (яких) вона працювала.

Висновком службового розслідування встановлено, що позивач неодноразово упродовж липня 2011 року здійснював представництво іншої особи у справах (у тому числі в тих, що розглядаються в судах), в яких іншою стороною є орган (органи), в якому (яких) вона працювала, а отже порушив обмеження, встановлені для позивача ОСОБА_5 України «Про засади запобігання та протидії корупції».

Перевіривши обраний щодо позивача вид дисциплінарного стягнення звільнення з органів внутрішніх справ, суд вважає що такий захід здійснений з урахуванням вимог частини 10 статті 14 ОСОБА_5 України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

Посилання позивача на ту обставину, що вона не вчиняла корупційного правопорушення, і тому не могла бути звільненою з органів внутрішніх справ України на підставі п.8 Положення про проходження служби, суд вважає безпідставним, оскільки позивач не звільнена з органів внутрішніх справ за вказаною підставою, а прийнято рішення про накладення на неї дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни, що передбачено п. «Є» ст. 64 Положення про проходження служби.

Посилання позивача на ту обставину, що вона не працювала в тому органі, який був іншою стороною у судовій справі, у який вона представляла інтереси іншої особи, судом не беруться до уваги з огляду на наступне.

Позивач проходить службу в органах внутрішніх справ України. Відповідно до ст.1 ОСОБА_5 України «Про міліцію», міліція в Україні це державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоровя, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Організація міліції та її підпорядкованість визначені статтею 7 ОСОБА_5 України «Про міліцію». Відповідно до зазначеної статті міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, виконує адміністративну, профілактичну, оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції. Права і обовязки, організація роботи та структура підрозділів міліції визначаються положеннями, які затверджуються Міністром внутрішніх справ відповідно до цього закону. У своїй діяльності міліція підпорядковується Міністерству внутрішніх справ України. Міністр внутрішніх справ України здійснює керівництво всією міліцією України.

Ст. 18 ОСОБА_5 України «Про міліцію» встановлено порядок та умови проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до п.1 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, до рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ належать особи, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ і яким присвоєно спеціальні звання, встановлені законодавством.

Таким чином, суд робить висновок, що позивач перебуває в кадрах МВС України, у звязку з чим йому ОСОБА_5 забороняється представляти інтереси інших осіб проти МВС України чи будь-якого його органу чи підрозділу.

Зазначене також підтверджується п.1 Положення про ОСОБА_1 районний відділ УМВС України в Рівненській області, затвердженого наказом УМВС від 28.11.2007р. № 542, згідно якого ОСОБА_1 районний відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в області є органом Міністерства внутрішніх справ України.

Посилання позивача на ту обставину, що їй не створено відповідачем належних умов проходження служби, судом не береться до уваги, оскільки цю обставину позивач не довів, крім того це не позбавляє позивача обовязку дотримуватись вимог Дисциплінарного статуту, ОСОБА_5 України, Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Посилання позивача на порушення процедури притягнення її до дисциплінарної відповідальності, а саме порушення вимог законодавчих актів, що регламентують порядок проведення службових розслідувань в системі органів внутрішніх справ, суд також не бере до уваги, оскільки судом встановлено, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності проведено у повній відповідності до ОСОБА_5 України «Про міліцію», ОСОБА_5 України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабміну УРСР від 29.07.1991 року № 114, та Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 06.12.1991р. № 552.

Зокрема, посилання позивача на ту обставину, що у проведенні службового розслідування не приймав участь його безпосередній начальник, чим порушена процедура проведення розслідування, на думку суду є необґрунтованим, оскільки у склад комісії з проведення службового розслідування відносно позивача входив безпосередній начальник позивача, а саме начальник ОСОБА_1 районного відділу УМВС підполковник міліції ОСОБА_9

Відповідно до ч.1 ст.3 Дисциплінарного статуту, Начальник особа начальницького складу, яка має право віддавати накази та розпорядження, застосовувати заохочення і накладати дисциплінарні стягнення або порушувати клопотання про це перед старшим прямим начальником.

Відповідно до Положення про ОСОБА_1 районний відділ УМВС України в Рівненській області, затвердженого наказом УМВС від 28.11.2007р. № 542 (п.6.5), начальник відділу у межах наданих повноважень вирішує питання проходження служби особами рядового і начальницького складу, призначення та звільнення з роботи працівників, які не мають спеціальних звань (крім працівників фінансового підрозділу, що призначаються за погодженням ВФРБО УМВС), накладення дисциплінарних стягнень та застосування заохочень або порушує відповідне клопотання перед керівництвом УМВС. Отже, безпосереднім начальником позивача є начальник ОСОБА_1 районного відділу УМВС України в Рівненській області.

Посилання позивача на порушення, на його думку, гарантій, передбачених діючим законодавством щодо жінок-матерів, суд не бере до уваги з огляду на наступне. Оскаржуваним наказом про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності позивача не звільнено з роботи і не припинено її службу в органах внутрішніх справ. Відповідно до ст.18 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ виконується після прибуття особи рядового і начальницького складу до місця служби. Дана норма відповідачем дотримана, про що зазначено в п.2 оскаржуваного наказу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю, оскільки відповідач діяв у межах та у спосіб передбачений чинним законодавством України.

Судові витрати відповідно до ст. 94 КАС України позивачу не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Щербаков В. В.