Справа № 2-а-09162291/11
Суддя: Бондаренко Г. Ю.
Дата ухвалення: 2012-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-09162291/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2012 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Бондаренко Г.Ю.

секретаря Мороз М.І.

з участю : прокурора Чижовського С.Б.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки адвоката ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третоьї особи на стороні відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумач справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Олешанської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_5 про визнання недійсними та скасування рішення № 76 від 10.06.2003 року виконавчого комітету Олешанської сільської ради «Про надання дозволу на виготовлення технічного звіту на приватизацію земельних ділянок та видачі державних актів»; визнання недійсним та скасувати рішення сімнадцятої сесії Олешанської сільської ради 5-го демократичного скликання № 17/2 від 19.03.2010 року «Про розгляд заяви ОСОБА_1М.»; визнання недійсним та скасування рішення четвертої сесії Олешанської сільської ради 6-го демократичного скликання № 24-04/2011 від 07.04.2011 року «Про розгляд заяви ОСОБА_1»; визнання недійсним та скасування Державного акта на право власності на земельну ділянку площею 0,1569 га, виданого ОСОБА_6 в порядку спадкування за №889666 від 28.09.2007 року; зобовязання Олешанської сільської ради прийняти рішення про повернення ОСОБА_1 присадибної ділянки розмірм 0,1569 га. , -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача, третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_5 про визнання недійсними та скасування рішення № 76 від 10.06.2003 року виконавчого комітету Олешанської сільської ради «Про надання дозволу на виготовлення технічного звіту на приватизацію земельних ділянок та видачі державних актів»; визнання недійсним та скасувати рішення сімнадцятої сесії Олешанської сільської ради 5-го демократичного скликання № 17/2 від 19.03.2010 року «Про розгляд заяви ОСОБА_1М.»; визнання недійсним та скасування рішення четвертої сесії Олешанської сільської ради 6-го демократичного скликання № 24-04/2011 від 07.04.2011 року «Про розгляд заяви ОСОБА_1»; визнання недійсним та скасування Державного акта на право власності на земельну ділянку площею 0,1569 га, виданого ОСОБА_6 в порядку спадкування за №889666 від 28.09.2007 року; зобовязання Олешанської сільської ради прийняти рішення про повернення ОСОБА_1 присадибної ділянки розмірм 0,1569 га.

Позовні вимоги мотивує тим, що у 1947 році до неї, ОСОБА_1 та її матері - ОСОБА_7, були застосовані політичні репресії, внаслідок чого було конфісковано належні їм сільськогосподарський реманент, посіви зернових культур , вся земля - 2.0950 га і в тому числі садибна ділянка площею 0,29 га (під будівлею і двором 0,05 га під городом 0,24га.).

Їх було виселено з с. Олеша Тлумацького району на спецпоселення в Карагандинську область.

В 1956 році їх було реабілітовано, в тому ж році мати, ОСОБА_7, померла.

У 1989 році вона, як реабілітована, повернулась на проживання в с. Олешу, де збереглась її родинна хата де і прописалась.

Після повернення в с. Олеша Тлумацького району, комісія сільської ради передала їй згідно ОСОБА_2 конфіскований будинок та присадибну ділянку на якій розташований будинок, площею 0,29 га. Призначену, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, тобто їй було повернуто все конфісковане майно яке збереглося.

Виконавчим комітетом Олешанської сільської ради було прийняте рішення від 10.06.2003 року № 76 про надання з її користування присадибної ділянки на користь ОСОБА_8 для обслуговування його житлового будинку, будівель та споруд.

Дане рішення виконавчого комітету сільської ради вважає незаконним, оскільки конфісковане у 1947 році майно, а саме присадибна ділянка та розташований на ній будинок, були повернуті їй в порядку передбаченому Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні», тобто їй були відновлені всі громадянські права. Питання про надання повернутої їй земельної ділянки в користування іншій особі вирішувалось виконавчим комітетом без її відома і згоди. Також згідно земельного законодавства України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Земельним Кодексом України, а фактичного такого вилучення присадибної ділянки з її користування для суспільних, громадських та інших потреб не було. Як власник земельної ділянки (землекористувач), вимагаючи усунення порушень її прав на землю вона зверталась з усними і письмовими заявами до сільської ради у 2003 р., про повернення їй в користування вилученої присадибної ділянки, які залишились без розгляду. З цього приводу вона також зверталась із скаргами в обласну та районну держадміністрацію, обласну та районну прокуратуру.

Також вона зверталась з письмовою заявою до сесії Олешанської сільської ради з проханням про скасування неправомірного рішення виконкому Олешанської сільської ради №76 від 10.06.2003 року та повернення їй присадибної ділянки в користування, але рішенням Олешівської сільської ради № 17/2 від 19.03.2010 р. їй відмовлено у скасуванні рішення виконкому сільської ради № 76 від 10.06.2003 р., яким дано дозвіл на приватизацію земельної ділянки ОСОБА_8

04.04.2011 р. вона звернулась до сесії Олешанської сільської ради з заявою про повторний розгляд її заяви від 28.01.2010 року щодо скасування рішення виконкому Олешанської сільської ради № 76 від 10.06.2003 року про неправомірне вилучення у неї з користування присадибної ділянки. Однак і при повторному розгляді її заяви розгляд відбувся формально і рішення сесії Олешанської сільської ради № 24-04 від 07.04.2011 року, їй було відмовлено у задоволенні такої заяви.

Крім того, як видно з державного акта на право власності на земельну ділянку за № 889666 виданого 28.09.2007 р. на імя ОСОБА_6 в порядку спадкування, дана ділянка розміром 0,1569 га за цільовим призначенням використовується для ведення особистого селянського господарства, що суперечить рішенню №76 від 10.06.2003 р. про її надання для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Вважає дії Олешанської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області щодо відмови у скасуванні незаконного рішення виконкому сільської ради про передачу у користування належної їй земельної ділянки іншій особі незаконними.В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала з наведених у ньому підстав, додатково пояснила, що у 1947 році відносно неї та її матері були застосовані політичні репресії, внаслідок чого їх було виселено з с. Олеша Тлумацького району на спецпоселення в Карагандинську область та конфісковано належні їм земля і житловий будинок.

Після реабілітації і повернення у 1989 році в с. Олеша їй в порядку поновлення прав реабілітованих була повернута родинна хата, де знаходилась аптека, та присадибна ділянка, частиною, якої вона дозволила користуватись своєму брату ОСОБА_1 ОСОБА_8, який без її відома незаконно приватизував належну їй частину присадибної земельної ділянки. Брат ОСОБА_8 помер 14.02.2005 року і у спадкування належним йому майном вступила його дружина ОСОБА_6

Вважає рішення сільської ради про надання права на приватизацію земельної ділянки та Державний акт на право приватної власності на земельну частку (пай) незаконними, просить їх скасувати.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_2 позов підтримав, вважає рішення виконкому Олешанської сільської ради № 76 від 10.06.2003 року «Про надання дозволу на виготовлення технічного звіту на приватизацію земельних ділянок та видачі державних актів» незаконним та просить визнати недійсними та скасувати рішення № 76 від 10.06.2003 року виконавчого комітету Олешанської сільської ради «Про надання дозволу на виготовлення технічного звіту на приватизацію земельних ділянок та видачі державних актів»; визнати недійсним та скасувати Державний акта на право власності на земельну ділянку площею 0,1569 га, виданого ОСОБА_6 в порядку спадкування за №889666 від 28.09.2007 року; зобовязати Олешанську сільську раду прийняти рішення про повернення ОСОБА_1 присадибної ділянки розмірм 0,1569 га.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, що він працює сільським головою с. Олеша Тлумацького району і з приводу спірного землекористування знає, що частина земельної ділянки, приналежної до колишнього родового будинковолодіння сімї ОСОБА_1, де знаходилась сільська аптека, сільською радою була надана в користування, для ведення особистого селянського господарства, ще до повернення ОСОБА_1 із колонії поселення її брату, - ОСОБА_8, так як біля його житлового будинку не було земельної ділянки. В подальшому ОСОБА_8 використовуючи за призначенням надану йому в користування земельну ділянку набув у власність шляхом приватизації, яка була проведена у відповідності із чинним законодавством.

Позовні вимоги ОСОБА_1 вважає безпідставними та просить у позові відмовити.

Представник третьої без самостійних вимог, ОСОБА_4 пояснила, що її батьками були ОСОБА_8 та ОСОБА_6 У 1965 р. її батьки придбали житловий будинок без присадибної ділянки в с. Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області. Через відсутність присадибної ділянки біля придбаного ними житлового будинку їм була надана у користування частина земельної ділянки біля приміщення сільської аптеки, яка була обладнана у колишньому родовому будинку батька, який був конфіскований у його сімї післявоєнні роки.

Після повернення у 1989 р. із колонії поселення сестри батька ОСОБА_1 їй в порядку відновлення прав жертв політичних репресій був переданий житловий будинок, в якому розміщувалась сільська аптека з присадибною ділянкою, яка межувала із землекористуванням батька. Надану у користування земельну ділянку батько приватизував на законних підставах, про що отримав Державний акт на земельну ділянку.

14.02.2005 року батько, ОСОБА_8 помер і після його смерті в управління спадковим майном вступила її мати ОСОБА_6

Вважає позов безпідставним і просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Прокурор Чижовський С.Б. вважає, що виходячи з аналізу позовних вимог, чинного земельного законодавства, в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити з наступних підстав: покійному брату позивачки ОСОБА_8 у 1965 році була надана у користування земельна ділянка в с. Олеша Тлумацького району, біля приміщення сільської аптеки, для ведення особистого селянського господарства. На підставі Декрету Кабінету Міністрів України N 15-92 від 26 грудня 1992 року Про приватизацію земельних ділянок сільським, селищним, міським Радам народних депутатів було доручено протягом 1993 року забезпечити передачу громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України.

Відповідно до п. 3 даного Декрету право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю, тобто покійний ОСОБА_8, будучи належним землекористувачем набув права набуття приватної власності на земельну ділянку надану йому в користування в межах цільового призначення.

Частиною 4 статті 78 Земельного Кодексу України визначено, що особам (їх спадкоємцям), які мали у власності земельні ділянки до 15 травня 1992 року (з дня набрання чинності Земельним кодексом України), земельні ділянки не повертаються.

Позивачка ОСОБА_1 була поновлена в своїх правах в порядку реабілітації жертв політичних репресій і набула права власності на житловий будинок в с. Олеша Тлумацького району, який розташований поблизу земельної ділянки належної на праві власності її покійному брату ОСОБА_8 і відповідно до вимог ст. 120 Земельного Кодексу України набула права власності на земельну ділянку, на якій розташоване це будинковолодіння, а не на суміжні земельні ділянки належні іншим особам на праві приватної власності.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, думку прокурора, оцінивши повідомлені сторонами обставини, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи, суд, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 1989 року належить на прав власності будинковолодіння по вул. Радівка в с. Олеша Тлумацького району, передане їй у власність в порядку відновлення громадянський прав, як жертви політичних репресій. Разом із будинковолодінням позивачці на праві приватної власності належать земельна ділянка на, які розміщений житловий будинок та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Суміжна, спірна земельна ділянка належить на праві власності брату позивачки ОСОБА_8, який помер 14.02.2005 року. Дана земельна ділянка була надана покійному ОСОБА_8 в користування для ведення особистого селянського господарства у 1965 році і в подальшому приватизована останнім згідно з вимогами чинного на той час земельного законодавства.

Дані обставини також встановлені в рішенні Тлумацького районного суду № 2-250/399 від 18.07.2005 року, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частиною 4 статті 78 Земельного Кодексу України визначено, що особам (їх спадкоємцям), які мали у власності земельні ділянки до 15 травня 1992 року (з дня набрання чинності Земельним кодексом України), земельні ділянки не повертаються.

Згідно з вимогами ст. 120 Земельного Кодексу у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти, що підтверджує правомірність набуття позивачкою права власності на земельну ділянку на якій знаходиться житловий будинок та на присадибну земельну ділянку, а не на змельну ділянку, яка в порядку спадкування належить на праві власності ОСОБА_6Враховуючи вищенаведене в задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю.Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача.

На підставі ст.ст. 78, 107, 120 Земельного Кодексу України, ст. 72 КАС України, керуючись ст.ст. 159-163 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Олешанської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_5 про визнання недійсними та скасування рішення № 76 від 10.06.2003 року виконавчого комітету Олешанської сільської ради «Про надання дозволу на виготовлення технічного звіту на приватизацію земельних ділянок та видачі державних актів»; визнання недійсним та скасувати рішення сімнадцятої сесії Олешанської сільської ради 5-го демократичного скликання № 17/2 від 19.03.2010 року «Про розгляд заяви ОСОБА_1М.»; визнання недійсним та скасування рішення четвертої сесії Олешанської сільської ради 6-го демократичного скликання № 24-04/2011 від 07.04.2011 року «Про розгляд заяви ОСОБА_1»; визнання недійсним та скасування Державного акта на право власності на земельну ділянку площею 0,1569 га, виданого ОСОБА_6 в порядку спадкування за №889666 від 28.09.2007 року; зобовязання Олешанської сільської ради прийняти рішення про повернення ОСОБА_1 присадибної ділянки розмірм 0,1569 га., - відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з часу отримання її копії, через Тлумацький районний суд та набирає законної сили в порядку встановленому ст. 254 КАС України.

Головуюча