Справа № 2-а-7207/11
Суддя: Шевцова Т. В.
Дата ухвалення: 2012-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-7207/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2011 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді Шевцової Т.В.

при секретарі - Бунякіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська про зобов"язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

19 серпня 2011 року позивач звернулась до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просила визнати незаконними дії Управління Пенсійного Фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська щодо відмови їй у поновленні пенсії за віком, в зв"язку з виїздом за кордон; зобов"язати Управління Пенсійного Фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська нараховувати та сплачувати їй пенсію за віком, на підставах, визначених пенсійним законодавством, починаючи з жовтня місяця 2010 року.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 2005 року по 2010 рік проживала в м.Дніпропетровську за адресою: вул.Миронова, 20/22 та отримувала пенсію за віком. У 2010 році виїхала на постійне місце проживання в державу Ізраїль, у зв"язку з чим їй на підставі ст.51 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" їй припинено виплату пенсії.

Через визнання Конституційним Судом України положень ст.49 та 51 вищезазначеного Закону неконституційними, вона звернулась з заявою про поновлення та виплату пенсії до відповідача, в чому їй було відмовлено листом, який вона отримала 20.03.2011 року.

Ухвалою суду від 05 вересня 2011 року позовні вимоги до відповідача за період до 19 березня 2011 року залишено без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

7 жовтня 2009 року Конституційний Суд України у справі № 1-32/2009 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», вирішив: Визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003 року № 1058-IV.

Відповідно листа управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська від 20.03.2011 року №4241/02-44, ОСОБА_1 роз"яснено про підготовку нормативно-правових актів, спрямовану на виконання рішення Конституційного Суду України, щодо умов, норм і механізму виплати пенсії громадянам, які проживають в країнах, з якими не укладено договорів щодо пенсійного забезпечення.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати непрацездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.1 ст. 7 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»загальнообовязкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обовязків стосовно сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускаються звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Згідно положення п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003 року, які рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Частиною 4 ст. 9 КАС України передбачено, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силі.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших субєктів при здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст.104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно письмових заперечень відповідача, ОСОБА_1 звернулась до УПФ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська з порушенням Постанови правління ПФУ від 25.11.2005 року №22-1 "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування". Так, позивач мала заповнити заяву про поновлення виплати раніше призначеної пенсії встановленого зразку та подати її до органу, що призначає пенсію за місцем проживання, пред"явити паспорт, а також інші документи. Однак, у зв"язку з порушенням нею такого порядку, Управлінням її питання не розглядалось у встановленому порядку, лише надано роз"яснення з цього питання.

Згідно зі ст.92 Закону України «Про пенсійне забезпечення»пенсії, призначені в Україні до виїзду на постійне проживання за кордон, виплачуються за 6 місяців наперед перед від'їздом за кордон. За час перебування цих громадян за кордоном виплачуються тільки пенсії, призначені внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання.

Відповідно ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, виплачується за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Станом на теперішній час міжнародного договору між державою Ізраїль та державою Україна не існує.

Крім того, згідно із ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг мають виключно громадяни України. Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»право на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг мають іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах. ОСОБА_1 постійно проживає у державі Ізраїль, тобто знаходиться за межами України.

Крім того, суду не надано доказів наявності у ОСОБА_1 статусу громадянина України.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач відмовляючи у поновлені виплат діяв в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією України та законами України, у звязку чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст. 94 КАС України, судові витрати слід віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 6, 8-10,17, 19, 51, 69-71, 90, 94, 104-107, 159-163, 166 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня отримання її копії. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Т.В.Шевцова