Справа № 2а-13/09
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2011-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2011 р. Справа № 57372/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Ліщинського А.М. та Носа С.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Яремче Івано-Франківської обл. на постанову Яремчанського міського суду Івано-Франківської обл. від 26.05.2009р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Яремче Івано-Франківської обл. про визнання дій протиправними та зобовязання провести перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А:

02.02.2009р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому, із врахуванням поданої під час розгляду справи заяви про уточнення позовних вимог, просив визнати дії відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду /ПФ/ України в м.Яремче Івано-Франківської обл. щодо відмови в перерахунку пенсії по інвалідності згідно з ст.50, п.4 ст.54, п.3 ст.67, ст.71 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», протиправними; зобовязати пенсійний орган здійснити перерахунок призначеної йому пенсії по інвалідності згідно з ст.ст.50, 54 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01.01.2006р., по 01.01.2009р., виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком; стягнути з відповідача на його користь недоплачену пенсію, із розрахунку 8 (вісім) прожиткових мінімумів для непрацездатних громадян, та щомісячну додаткову пенсію в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, з її збільшенням на 20 відсотків відповідно до вимог ч.2 ст.6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», а також зобовязати відповідача нараховувати пенсію з 01.01.2009р., виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком (а.с.2-4, 21-23).

Постановою Яремчанського міського суду Івано-Франківської обл. від 26.05.2009р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправною відмову Управління ПФ України в м.Яремче Івано-Франківської обл. провести перерахунок державної і додаткової пенсії позивачу відповідно до ст.ст.50, ст.54 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобовязано пенсійний орган провести перерахунок державної і додаткової пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.ст.50, 54 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01.01.2005р.; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.59-60).

Не погодившись із постановою суду, її оскаржив відповідач Управління ПФ України в м.Яремче Івано-Франківської обл., який покликаючись на порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить у поданій апеляційній скарзі постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення з дотриманням вимог чинного законодавства (а.с.64-66).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивачем пропущений річний строк звернення до суду із розглядуваним позовом; положення ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» щодо мінімального розміру пенсії за віком не застосовуються при призначенні пенсії за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; також фінансування витрат, повязаних з реалізацією Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» здійснюється за рахунок державного бюджету, а не ПФ України.

Окрім цього, відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначається КМ України; питання обчислення розміру пенсій по інвалідності учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, у відповідності до закону, регулюються постановами уряду.

Також законодавцем не вносилися відповідні зміни до Законів України про Державний бюджет на відповідні роки, через що нарахування і виплата пенсії позивачу правомірно здійснювалися із врахуванням вимог, передбачених постановою КМ України № 530 від 28.05.2008р.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, а відтак на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що вихідним критерієм для розрахунку державної та додаткової пенсії позивача виступає мінімальна пенсія за віком; протягом спірних періодів пенсійним органом не були дотримані приписи ст.ст.50, 54 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в цій частині, через що заперечення відповідача не ґрунтуються на вимогах закону.

В частині вимог про стягнення суми невиплаченої пенсії суд керувався тим, що розмір недоплаченої пенсії визначено неправильно; також позивач не пропустив строк звернення до суду з огляду на приписи ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Між тим, на думку колегії суддів, наведені висновки лише частково відповідають вимогам чинного законодавства, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, являється інвалідом ІІ групи, що підтверджується копіями відповідних посвідчень (а.с.5-9).

Починаючи з 24.02.1994р., позивачу була відповідно до ст.54 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призначена пенсія по інвалідності, що настала у завязку з каліцтвом чи захворюванням внаслідок Чорнобильської катастрофи.

03.11.2008р. позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до вимог ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на яку останній надав відповідь № 18/К-8 від 28.11.2008р. про відсутність підстав для перерахунку пенсії (а.с.10, 11-12).

Статтею 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч.4 ст.54 цього Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у звязку з втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсії для інвалідів ІІ групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими восьми мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст.50 цього Закону особам, віднесеним до категорії 1, зокрема інвалідам ІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до ст.53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком згідно до ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Будучи інвалідом ІІ групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесеним до 1 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, позивач одержує пенсію по інвалідності на підставі ч.4 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, на підставі ст.50 цього Закону, при цьому при обчисленні пенсії проводиться її збільшення на 20 відсотків відповідно до вимог ч.2 ст.6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» (а.с.8-9, 49).

Розрахунок пенсії позивачу проведено відповідачем на підставі постанов КМ України № 530 від 28.05.2008р. та № 654 від 16.07.2008р.

Колегія суддів вважає, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою КМ України № 523 від 30.05.1997р. Ця Постанова є чинною і її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають положенням ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пунктом 2 постанови КМ України № 01 від 03.01.2002р. «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», а також постановами КМ України № 530 від 28.05.2008р. та № 654 від 16.07.2008р. всупереч положень ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» КМ України установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, при тому що ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, вирішуючи даний спір колегія суддів, враховуючи вимоги Законів України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», прийшла до обґрунтованого висновку, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч.1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

З урахуванням наведеного, позивач має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому восьми мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

На переконання колегії суддів, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму; оскільки позивачеві слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитися, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Наведені висновки відповідають вимогам ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка передбачає, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

За таких обставин відмова пенсійного органу у проведенні наведеного перерахунку у разі встановлення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, є протиправною.

Статтею 63 Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить 332 грн., ст.65 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність був встановлений у таких розмірах: з 01 січня по 01 квітня 350 грн., з 01 квітня по 01 жовтня 359 грн., з 01 жовтня по 01 січня 2007 року 366 грн., ст.62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність був встановлений в таких розмірах: з 01 січня по 01 квітня 380 грн., з 01 квітня по 01 жовтня 406 грн., з 01 жовтня по 01 січня 2008 року 411 грн.; ст.58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів» встановлювала прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 01 січня по 01 квітня 471 грн., з 01 квітня по 01 липня 481 грн., з 01 липня по 01 жовтня 482 грн., з 01 жовтня по 01 січня 2009 року 498 грн.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів» до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» були внесені зміни та визначено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по ІІІ групі інвалідності 180 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; особам, віднесеним до 1 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірах: інвалідам ІІІ групи 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008р. у справі 1-28/2008 було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) положення ст.67 розділу І, п.п.2-4, 6-8, 10-18, пп.7 п.19, п.п.20-22, 24-34, пп.1-6, 8-12 п.35, п.п.36-100 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» та п.3 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України»; останні втратили свою чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, яке також містить вказівку про преюдиціальне значення цього рішення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Отже, особи, які є учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії та інвалідами ІІ групи внаслідок захворювання, повязаного з виконанням обовязків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, повинні були отримувати за період з 01.01.2008р. по 21.05.2008р. державну пенсію в розмірі 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а з 22.05.2008р. позивач набув право на отримання державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, відповідач зобовязаний був виплатити позивачу державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за періоди з 01.01.2005р. до 31.12.2007р. включно, з 22.05.2008р. до 31.12.2008р. включно, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Окрім цього, відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» розмір державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що працює, проживає або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського, збільшується на 20 відсотків.

За таких обставин позивач, будучи особою, яка одержала статус особи, що проживає на території населеного пункту, має право на виплату спірних державної та додаткової пенсій, з одночасним їх збільшенням на 20 відсотків.

При цьому колегія суддів зазначає про відсутність підстав для застосування наслідків, передбачених ст.100 КАС України (в редакції, яка діяла на час вирішення спору судом першої інстанції), оскільки згідно матеріалів справи представники відповідача під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідні клопотання не заявляли і до суду такі не скеровували.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з пенсійного органу спірних сум на користь позивача, оскільки саме відповідач зобов'язаний здійснювати обрахування та виплату недоплаченої державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, вказані дії до компетенції адміністративного суду не належать, тому суду необхідно було зобов'язати відповідача провести розрахунки, нарахування та виплату вказаних коштів за відповідні періоди.

Також не можуть бути задоволені позовні вимоги в частині зобовязання відповідача в подальшому виплачувати державну і додаткову пенсію відповідно до вимог ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки згідно ст.104 КАС України необхідною умовою для звернення особи до суду є обовязкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів особи у сфері публічно-правових відносин. Також судовому захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушене в майбутньому.

Наведене не позбавляє права позивача на звернення до суду у випадку порушення його прав з боку відповідача, допущених в майбутньому.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині визнання відмови Управління Пенсійного фонду України в м.Яремче Івано-Франківської обл. в перерахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст.ст.50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», протиправною; зобовязання пенсійного органу провести перерахунок і виплатити позивачу пенсію у вигляді недоплаченої державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст.ст.50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за періоди з 01.01.2005р. до 31.12.2007р. включно, з 22.05.2008р. до 31.12.2008р. включно, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а також з одночасним її збільшенням на 20 відсотків відповідно до вимог ч.2 ст.6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні»; в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

При цьому понесені судові витрати, повязані із розглядом справи, належить віднести за рахунок держави.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.3 ч.1 ст.198, п.4 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Яремче Івано-Франківської обл. задоволити частково.

Постанову Яремчанського міського суду Івано-Франківської обл. від 26.05.2009р. скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати відмову Управління Пенсійного фонду України в м.Яремче Івано-Франківської обл. в перерахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст.ст.50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», - протиправною.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м.Яремче Івано-Франківської обл. провести перерахунок і виплатити ОСОБА_1 пенсію у вигляді недоплаченої державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст.ст.50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за періоди з 01.01.2005р. до 31.12.2007р. включно, з 22.05.2008р. до 31.12.2008р. включно, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а також з одночасним її збільшенням на 20 відсотків відповідно до вимог ч.2 ст.6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Понесені судом витрати, повязані із розглядом справи, віднести за рахунок держави.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: А.М.Ліщинський

ОСОБА_3