Справа № 2а-363/09
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2011-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2011 р. Справа № 27383/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Коваля Р.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на постанову Шевченківського районного суду м.Львова від 14.04.2009р. в адміністративній справі за позовом Першого заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про зобовязання провести нарахування і виплату грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

В С Т А Н О В И Л А:

20.02.2009р. Перший заступник військового прокурора Західного регіону України звернувся в інтересах ОСОБА_2 до суду з адміністративним позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на користь позивача суму недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період квітень-грудень 2007 року в сумі 2984 грн. 51 коп. (а.с.1-2).

Постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 14.04.2009р. заявлений позов задоволено частково, стягнуто з відповідача ОСОБА_1 відділу соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на користь ОСОБА_2 недоплачену щомісячну грошову допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з липня 2007 року по грудень 2007 року в розмірі 1982 грн. 60 коп. (а.с.18-19).

У поданій апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 відділ соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, який покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.23-162).

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що відповідно до ст.95 Конституції України виключно Законом України про Державний бюджет визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове призначення цих видатків; нормами Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» встановлений розмір допомог, компенсацій та гарантій всім категоріям громадян, які мають право на їх одержання, при цьому КМ України затверджений механізм надання, порядок та джерела виплати по кожній категорії громадян у межах коштів, передбачених вищевказаним Законом.

Оскільки відповідні видатки, які необхідні для виплати допомоги позивачу, не передбачені встановленим на 2007 рік державним бюджетом, тому відповідач не вправі їх змінювати; також під час розгляду справи судом не залучено до судового розгляду належних відповідачів і не враховано пропуск позивачем строку звернення до суду із розглядуваним позовом.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, а відтак на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 є матірю малолітнього ОСОБА_3, 05.11.2006р., належить до застрахованих осіб; перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, знаходиться на обліку в ОСОБА_1 відділі соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (а.с.3-6).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не була виплачена на користь позивача протягом липня-грудня 2007 року у повному обсязі допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, через що слід стягнути із субєкта владних повноважень недоплачену допомогу за вказаний період із врахуванням розміру, визначеного ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» (в редакції, яка діяла до 01.01.2008р.) допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Розмір державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку визначений ч.1 ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» (в редакції, яка діяла до 01.01.2008р.) і повинен відповідати розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Звідси, позивач має право відповідно до Закону України Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» на пільги відповідно до цього Закону, а саме на отримання щомісячної грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Відповідно до довідки ОСОБА_1 відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради позивачу протягом 2007 року спірна допомога виплачувалася в розмірі, передбаченому Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (а.с.3).

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007р. визнано такими, що не відповідають Конституції України положення ст.56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якими було передбачено розмір щомісячної грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яка виплачується відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому дане рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, визначений ст.56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», передбачений також Порядком призначення і виплати допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку особам, застрахованим в системі загальнообовязкового державного соціального страхування, затв. постановою КМ України № 13 від 11.01.2007р. (в редакції, яка діяла до 01.01.2008р.). Вказаною постановою призупинено дію абзацу першого п.22 Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми, затв. постановою КМ України № 1751 від 27.12.2001р., якою передбачався розмір вказаної допомоги на рівні прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років.

Враховуючи наведені положення, керуючись ч.4 ст.9 КАС України, колегія суддів вважає, що постанова КМ України № 13 від 11.01.2007р. «Про деякі питання призначення і виплати допомоги сімям з дітьми» є підзаконним нормативно-правовим актом, а тому в разі виникнення колізії між її нормами та нормами закону, застосуванню підлягають положення закону.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання про підставність позовних вимог ОСОБА_2 про визнання незаконними дій щодо ненарахування та невиплати їй щомісячної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку із тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» в розмірі, що обчислюється з урахуванням встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років відповідно до ст.62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» за період з 09.07.2007р. до 31.12.2007р. включно.

Разом з тим, позивачем пропущено річний строк звернення до суду, передбачений ст.99 КАС України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин та вирішення справи судом першої інстанції), останньою під час розгляду справи не наведено поважних причин його пропуску.

Відповідно до ст.100 КАС України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин та вирішення справи судом першої інстанції) пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги дату звернення позивача до суду із розглядуваним позовом, наполягання відповідача на застосуванні наслідків пропущення строку звернення до суду, передбачених ст.100 КАС України (а.с.10-12), колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги за період 09.07.2007р.-31.12.2007р. включно задоволенню не підлягають за пропуском строку звернення до суду.

За наведених обставин заявлений позов не підлягає до задоволення.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.3 ч.1 ст.198, п.4 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради задоволити.

Постанову Шевченківського районного суду м.Львова від 14.04.2009р. скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову Першого заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про зобовязання провести нарахування і виплату грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: В.З.Улицький

ОСОБА_4