Справа № 2-а-5643/11
Суддя: Гриценко І. Г.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-5643/11
УХВАЛА

Іменем України

27 серпня 2015 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Гриценко І.Г.,

при секретарі: Кіяниця А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про зміну способу і порядку виконання рішення суду по справі № 2-а-5643/11, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області звернулась старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 із поданням про зміну способу і порядку виконання рішення суду по справі № 2-а-5643/11.

Подання мотивоване тим, що у відділі примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Вінницькій області на виконанні перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого лист по справі № 2-а-5643/11, виданого 22.06.2015 року Вінницьким районного судом Вінницької області про: «зобов 'язати управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації перерахувати та виплатити ОСОБА_2 разову грошову допомогу до 5 травня за 2011 рік в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до cт. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з урахуванням виплачених сум». 25.06.2015 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. До відділу примусового виконання рішень надійшов лист Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації, в якому повідомляється, що управлінням рішення суду виконано частково, здійснено перерахунок згідно рішення суду та нараховано борг в сумі 5532,00 грн., який буде виплачено при наявності коштів.

Вище викладене й стало підставою для звернення до суду державного виконавця із поданням про зміну способу і порядку виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31.03.2015 року, шляхом стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації на користь ОСОБА_2 5532,00 грн.

Представник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області у судове засідання не зявився, однак на адресу суду надійшло клопотання про розгляд даного подання у відсутність представника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, подання просить задовольнити.

Представник Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації у судове засідання не зявився, однак через канцелярію суду надала заяву, в якій просить подання розглянути у її відсутності, заперечує щодо задоволення вказаного подання. Крім того, разом із заявою надала суду письмові заперечення.

ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду подання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність державного виконавця та осіб, які беруть участь у справі, оскільки їх неприбуття у судове засідання не перешкоджає судовому розгляду, враховуючи положення ч. 2 ст. 263 КАС України

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, судом було встановлено наступне.

16.08.2011 року ОСОБА_2 звернувся до Вінницького районного суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації про визнання дій субєкта власних повноважень неправомірними, зобовязання до відновлення порушеного права та стягнення коштів (а.с. 1-5).

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 06.02.2012 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 43,44).

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31.03.2015 постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 06 лютого 2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації про стягнення заборгованості скасовано. Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задоволено. Визнано дії управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації щодо відмови в перерахунку та виплаті ОСОБА_2)' разової грошової допомоги до 5 травня за 2011 рік в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" протиправними. Зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації перерахувати та виплатити ОСОБА_2 разову грошову допомогу до 5 травня за 2011 рік в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з урахуванням виплачених сум (а.с. 60,61).

25.06.2015 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Згідно листа Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації, вбачається, що управлінням рішення суду виконано частково, здійснено перерахунок згідно рішення суду та нараховано борг в сумі 5532,00 грн., який буде виплачено при наявності коштів.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із ч.1 ст.263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Правила цієї статті кореспондуються із положеннями статті 36 Закону України "Про виконавче провадження", де зазначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання (ч. 1 вказаної статті).

Отже, підставою для застосування положень ч.1 ст.263 КАС України є обставини, що перешкоджають належним чином виконати судове рішення в адміністративній справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Відтак, зміною способу та порядку виконання судового рішення є прийняття судом нових заходів з метою реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. При цьому, суд може змінити порядок і спосіб виконання судового рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

З матеріалів справи вбачається, що виконання постанови суду першої інстанції неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду.

Щодо вимоги державного виконавця про встановлення способу виконання постанови по справі №2-а-5643/11 шляхом стягнення належних позивачеві коштів з відповідача, суд зважає на наступне.

Необхідно врахувати відмінності між позовною вимогою як обраним судом видом захисту порушених прав позивача від способу виконання судового рішення.

Враховуючи вимоги статті 263 КАС України та вимоги державного виконавця, останній просить суд фактично змінити зміст резолютивної частини постанови від 31.03.2015 року. Тобто, викладені державним виконавцем вимоги стосуються в цілому вчинення відповідних дій, які у випадку їх задоволення, можуть істотно змінити зміст резолютивної частини судового рішення, що у відповідності з діючим законодавством є недопустимим.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 28 жовтня 2008 року, в якій вказано, що відповідно до статей 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю. Установивши, що відповідачі порушили норми права, які регулюють спірні відносини, адміністративний суд повинен визнати такі дії протиправними і зобов'язати відповідачів здійснити нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум.

Надаючи правову оцінку доводам подання, суд зауважує, що останнім не надано жодних доказів щодо наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення суду. При цьому, звертаючись до суду, державний виконавець не звернув увагу на відмінність між обраним судом у рішенні на підставі ст.162 КАС України способом порушеного права і способом виконання судового рішення.

Посилання ВДВС на неможливість виконання рішення суду зобовязального характеру, враховуючи положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», не заслуговують на увагу, оскільки з огляду на положенння ст.124 Конституції України та ст.14 КАС України постанови в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобовязання відповідача вчинити певні дії чи стягнення з нього коштів).

Таким чином, не має підстав для задоволення подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про зміну способу і порядку виконання рішення суду по справі № 2-а-5643/11.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року та від 17 лютого 2015 року.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що подання про зміну способу і порядку виконання судового рішення є необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню.

На підставі вище наведеного та керуючись ст. 263 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про зміну способу і порядку виконання рішення суду по справі № 2-а-5643/11 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом пяти днів з моменту її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: