Справа № 539/307/15-а
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 р.Справа № 539/307/15-а

Головуючий 1 інстанції: Чабаненко В.О.

Доповідач: Водолажська Н.С.

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя Водолажська Н.С.,

Суддя Калиновський В.А., Суддя Філатов Ю.М.

при секретарі Тітова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27.07.2015р. по справі № 539/307/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області

про щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою, в якій після уточнення позовних вимог просив: скасувати рішення УПФ України в м. Лубнах та Лубенському районі № 38 від 29.01.15 р. про відмову у перерахунку його пенсії згідно заяви від 16.01.15 р. та довідки про заробітну плату, виданої Управлінням виробничої комплектації сільського судівництва об'єднання «Полтаваоблагробуд» № 14 від 12.12.14 р., як незаконне; зобов'язати УПФ України в м. Лубнах та Лубенському районі здійснити перерахунок та виплатити пенсії відповідно до довідки № 14 від 12.12.14 р. із заробітної плати 1784,6 грн., за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 01.07.86 р. по 31.07.86 р., виданої Управлінням виробничої комплектації сільського судівництва об'єднання «Полтаваоблагробуд», починаючи з 12.12.14 р., з урахуванням виплачених сум.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11.02.15 р. по справі № 539/307/15-а позовні вимоги були задоволено. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.03.15 р. постанова Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11.02.15 р. по справі № 539/307/15-а була скасована та прийнята нова постанова про відмову у задоволенні позовних вимог. Ухвалою Вищого адміністративного суду від 18.06.15 р. постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11.02.15 р. та Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.03.15 р. по справі № 539/307/15-а були скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27.07.15 р. по справі № 539/307/15-а позовні вимоги були задоволені частково: скасоване рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі № 38 від 29.01.15 р. щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії згідно заяви від 16.01.15 р. та довідки про заробітну плату, виданої Управлінням виробничої комплектації сільського будівництва об'єднання «Полтаваоблагробуд» № 14 від 12.12.14 р., як незаконне; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі перерахувати та сплачувати ОСОБА_1 пенсію відповідно довідки про заробітну плату, виданої Управлінням виробничої комплектації сільського будівництва об'єднання «Полтаваоблагробуд» № 14 від 12.12.14 р., із заробітної плати 1384,6 грн. за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 01.07.86 р. по 31.07.86 р., починаючи з 12.12.14 р., з урахуванням сплаченого.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27.07.15 р. по справі № 539/307/15-а та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального законодавства з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

Позивач подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, де наполягає на законності судового рішення та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду, дослідивши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивач, являючись ліквідатором аварії на ЧАЕС 1 категорії, маючи ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безстроково (а.с. 6), отримує пенсію по інвалідності через УПФУ в м. Лубнах та Лубенському районі. З 29.07.82 р. ОСОБА_1 працював в УВТК Полтавського Облміжколгоспбуду перейменованого в 1994 р. в Управління виробничої комплектації сільського будівництва об'єднання «Полтаваоблагробуд» (а.с. 8), звідки 01.06.86 р. був призваний на військові збори та направлений на роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, де перебував з 01.06.86 р. по 07.08.86 р.

Також в рішенні суду першої інстанції зазначено, що дізнавшись про постанови уряду, з яких було знято гриф «таємно», позивач виявив, що йому не в повній мірі нараховується та виплачується пенсія. Він звернувся на підприємство, з якого він був направлений на роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, щодо надання довідки про його заробітну плату, з урахуванням Постанов уряду, з яких був знятий гриф «таємно». Отримавши відповідну довідку, ОСОБА_1 12.12.14 р. (а.с. 19) надав її до УПФУ в м. Лубнах та Лубенському районі з приводу перерахунку та виплати йому пенсії, але рішенням № 38 від 29.01.15 р. позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії на підставі вищевказаної довідки, оскільки обчислення заробітку проведено з порушенням чинного законодавства (а.с. 20).

Не погодившись з відмовою відповідача у проведенні перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідачем на виконання вимог ч. 2 ст. 71 КАС України не надано суду жодних доказів, що дані, які містяться в довідці про заробіток позивача, виданої УВКСБ об'єднання «Полтаваоблагробуд» від 12.12.14 р., містять неправдиві або недостовірні дані.

Відповідності ст. 54 Закону України «Про соціальний статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, за бажанням осіб можуть призначатися, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Колегія суддів зазначає, що 01.01.12 р. набрала чинності постанова КМУ № 1210 від 23.11.11 р. «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою затверджений порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно ст. 54 та ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Як передбачено в п. 7 Порядку, обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого вищевказаною Постановою КМУ, пенсії призваних на військові збори військовозобов'язаних, які приймали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, - 4, I - 3). При цьому, в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Зони небезпеки визначались відповідно до радіаційної ситуації в місцях виконання робіт із ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за показниками потужності експозиційної дози. Держкомгідромету СРСР було доручено двічі на місяць станом на 1 та 15 числа забезпечувати Урядову комісію інформацією про радіаційну ситуацію на зазначених територіях. Рішення щодо віднесення населених пунктів або виробничих об'єктів до зони небезпеки приймались Урядовою комісією (№ 87 від 07.08.86 р., № 108 від 19.08.86 р., № 173 від 18.09.86 р. та № 339 від 05.01.87 р.). При виконанні робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986-1987 роках залежно від потужності експозиційної дози територію зони відчуження було поділено на 1-у, 2-у, 3-ю зони небезпеки та зону особливого контролю. До зони небезпеки № 3 належали території з рівнями іонізуючого випромінення від 100 млР/год і вище, до зони небезпеки № 2 - від 20 млР/год до 100 млр/год, до зони небезпеки № 1 - від 5 млР/год до 20 млР/год, до зони особливого котролю - від 2 млР/год до 5 млР/год .

У листі Міністерства праці та соціальної політики України № 03-3/1652-018-2 від 13.04.01 р. «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» зазначено, що листом Держкомпраці УРСР № 10-769 від 13.06.89 р. повідомлено, що Рада Міністрів СРСР зняла гриф «секретно» з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС № 524-156 від 07.05.86 р., Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС № 665-195 від 05.06.86 р., Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС № 1497-378 від 29.12.87 р., розпоряджень № 1767-рс від 03.09.86 р. і № 2488-рс від 11.12.86 р. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови Ради Міністрів УРСР № 168-5 від 08.05.86 р., № 207-7 від 10.06.86 р., розпорядження Ради Міністрів УРСР № 530-рс від 10.09.86 р., № 694-рс від 16.12.86 р., № 12-рс від 06.01.88 р. та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення Ради Міністрів УРСР: № 4с від 09.05.86 р., № 58с від 11.06.86 р., № 132с від 16.09.86 р., № 179с від 25.12.86 р., № 8с від 22.01.88 р. Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Постанова Кабінету Міністрів СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 05.10.86 р. «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища» передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно абз. 4 пп. 1 п. 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради № 207-7 від 10.06.86 р. (абз. 4 п. 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС № 665-195 від 05.06.86 р.) провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100% тарифної ставки), понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Відповідно постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС № 665-195 від 05.06.86 р. «Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради № 207-7 від 10.06.86 р.) оплата праці працівників підприємств, організацій і установ, розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР № 964 від 17.05.86 р. - у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Як вбачається з п. 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС № 524-156 від 07.05.86 р. «Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС», підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100%. Відповідно постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС № 153/10-43 від 07.05.86 р. премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій: було дозволено підвищувати до 60% тарифної ставки (окладу) на місяць (пп. 4 п. 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради № 207-7 від 10.06.86 р.).

Виходячи з приписів п. 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07.05.86 р., п. 1 та п. 4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 05.06.86 р., п. 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок № 207-7 від 10.06.86 р., оплата за роботу у зонах небезпеки провадитися з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці.

Крім того, постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС № 153/10-43 від 07.10.86 р. встановлено, що працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, заохочення й винагороди підлягали нараховуванню відповідно до діючих положень на збільшені, згідно п. 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.86 р. № 524-156, тарифні ставки (відрядні розцінки) і посадові оклади.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що довідка № 14 від 12.12.14 р. складена у відповідності до вимог цих нормативно-правових актів. В свою чергу, в рішення відповідача № 38 від 29.01.15 р. не вказано в чому, на думку останнього, полягає неправильність розрахунків, наданих позивачем, оскільки в основу доводів відповідача покладені припущення щодо неотримання позивачем заробітної плати в таких розмірах. При цьому, колегія суддів зазначає, що на момент звернення позивача до суду першої інстанції вказана довідка була чинною та відповідачем в судовому порядку не оспорювалася з приводу недостовірності зазначених в ній даних чи безпідставності її надання позивачу.

Відповідно пп. 1 п. 2.4 Положення «Про управління Пенсійного Фонду України в районах, містах і районах у містах», затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду України № 8-2 від 30.04.02 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.05.02 р. за № 442/6730, дані органи мають право одержувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності та їх посадових осіб і від фізичних осіб-підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, інформацію, документи і матеріали, необхідні для здійснення покладених на Управління завдань.

Отже, відповідач мав право уточнити спірні для нього питання, зокрема, щодо суми заробітної плати позивача, однак цим правом не скористався, і невмотивовано відмовив позивачу в нарахуванні пенсії.

Таким чином, на підставі викладеного, суд першої інстанції визнав необґрунтованою відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, що стало підставою для задоволення позову. Колегія суддів погоджується з висновком суду, оскільки доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Зважаючи на те, що постанова Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27.07.15 р. по справі № 539/307/15-а прийнята з дотриманням вимог чинного законодавства, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 160, 165, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27.07.15 р. по справі № 539/307/15-а - залишити без задоволення.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27.07.15 р. по справі № 539/307/15-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області про щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя (підпис)Водолажська Н.С.
Судді(підпис) (підпис) Калиновський В.А. Філатов Ю.М.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 28.08.2015 року.