Справа № 826/10176/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось публічне акціонерне товариство «Укрнафта» (далі – позивач, ПАТ «Укрнафта») до Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі – Самбірська ОДПІ, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового рішення № 1 від 22.05.2015 року про стягнення з ПАТ «Укрнафта» готівки в рахунок погашення податкового боргу платника податків.

Свої позовні вимоги ПАТ «Укрнафта» обґрунтовує тим, що рішення відповідача про стягнення готівки у рахунок погашення податкового боргу платника податків прийняте з перевищенням наданих йому повноважень, оскільки він не є контролюючим органом в цілях застосування положень пункту 32 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, а також, як стверджує позивач, заходи по вилученню готівкових коштів вправі вчиняти лише податковий керуючий, призначений керівником Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників як контролюючим органом за місцем реєстрації ПАТ «Укрнафта» як платника податків.

Окрім того, ПАТ «Укрнафта» наголошує на тому, що відповідач протиправно прийняв оскаржуване рішення на підставі пункту 32 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, оскільки були наявні обставини, які не дозволяли застосування зазначеної норми, зокрема, наявність зобов'язання держави перед позивачем щодо повернення надміру сплачених коштів.

Представник позивача у судове засідання не прибув, подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, подав до суду письмові заперечення у яких зазначив, що оскаржуване рішення про стягнення коштів прийняте у відповідності до вимог законодавства, оскільки у позивача наявна заборгованість перед бюджетом зі сплати податків, зборів, обов'язкових платежів. Посилався на те, що факт наявності переплати з інших видів податків не перешкоджає стягненню з позивача суми заборгованості. Просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, судом встановлено наступне.

ПАТ «Укрнафта» (ЄДРПОУ 00135390) взято на облік в органах державної податкової служби 08.11.1997 року за №182 та перебуває на обліку в Міжрегіональному головному управлінні ДФС - Центральному офісі з обслуговування великих платників.

Самбірською ОДПІ прийнято рішення №1 від 22.05.2015 року про стягнення готівки у рахунок погашення податкового боргу платника податків, згідно якого заступник начальника Самбірської ОДПІ відповідно до пункту 32 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України вирішив здійснити погашення податкового боргу шляхом стягнення готівки ПАТ «Укрнафта».

Позивач, вважаючи, що вказане рішення прийнято відповідачем за відсутності необхідних повноважень та всупереч законодавству, звернуся з даним позовом до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно довідки про стан податкового боргу ПАТ «Укрнафта» від 22.05.2015р за позивачем обліковується податковий борг у сумі 60 079 447,51 грн. в тому числі: плата за користування надрами для видобування нафти у розмірі 54 923 233,38 грн. та плата за користування надрами для видобування природного газу у розмірі 5 156 214,13 грн.

Порядок та процедуру погашення податкового боргу платників податків визначає Податковий кодекс України.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючим органам надано право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пункт 59.1 статті 59 Податкового кодексу України передбачає, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами пунктів 95.1-95.4 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, у разі виникнення у платника податків податкового боргу, контролюючий орган формує податкову вимогу на суму такого боргу та здійснює заходи з його погашення шляхом, зокрема, стягнення коштів у рахунок податкового боргу за рахунок готівки на підставі відповідних рішень суду.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014р. №71-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015р., тимчасово, до 01.07.2015р., встановлено особливості застосування деяких норм цього Кодексу та передбачено додатковий механізм погашення податкового боргу платників податків.

Зокрема, відповідно до пункту 32 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України передбачено, що тимчасово, до 1 липня 2015 року, у випадках, коли податковий борг виник у результаті несплати грошового зобов'язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у встановлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків та/або коштів з рахунків такого платника у банках, здійснюється за рішенням керівника контролюючого органу без звернення до суду за умови, якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та відсутні зобов'язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов'язань.

У таких випадках рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Укрнафта» звернулося до відповідача із заявою про повернення надміру сплачених коштів, що підтверджує наявність зобов'язань держави щодо повернення платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов'язань.

З правового аналізу наведеної норми слідує, що стягнення готівкових коштів за рішенням керівника контролюючого органу без звернення до суду може бути здійснене за наступних умов: 1) виникнення податкового боргу у результаті несплати грошового зобов'язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку; 2) податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень; 3) відсутні зобов'язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов'язань.

Отже, зазначена норма закону прямо встановлює право керівника контролюючого органу прийняти рішення про стягнення коштів платника податків лише у разі відсутності зобов'язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань.

В даній нормі термін «держава» застосовується як уособлення всіх органів державної влади, в тому числі органів державної фіскальної служби.

Суд дійшов висновку, що застосування одного із способів погашення податкового боргу, виключає можливість одночасного застосування іншого способу погашення податкового боргу у вигляді стягнення коштів платника податків за рішенням керівника контролюючого органу без звернення до суду.

При цьому, буквальний зміст пункту 32 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України вказує на необхідність відсутності зобов'язань саме держави щодо повернення платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов'язань, а не конкретного контролюючого органу та за необмеженим колом грошових зобов'язань, тому, наявність зобов'язань держави в особі будь-якого контролюючого органу перед платником податків щодо повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань з будь-якого податку чи збору унеможливлює стягнення податкового боргу на підставі рішення контролюючого органу без звернення до суду.

Відповідач надав суду інформацію щодо наявності дебіторської заборгованості перед ПАТ «Укрнафта», згідно якої у позивача наявні зайво сплачені кошти за торгові патенти на роздрібну торгівлю нафтопродуктами та роздрібну торгівлю товарами за місцем продажу.

Відповідач посилався на те, що за результатом розгляду заяв ПАТ «Укрнафта» про повернення з державного бюджету надмірно сплачених коштів йому було відмовлено у поверненні таких коштів, через наявність заборгованості з інших податків, зборів, обов'язкових платежів, проте суд відхиляє наведені доводи відповідача, оскільки вони не спростовують факту існування переплати у ПАТ «Укрнафта» з деяких видів податків і зборів, обов'язкових платежів, тобто існування грошового зобов'язання держави перед позивачем.

Зважаючи на те, що у ПАТ «Укрнафта» станом на дату прийняття оскаржуваного рішення наявна переплата зі сплати податків, зборів, обов'язкових платежів, тобто існувало зобов'язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов'язань, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні підстави для застосування приписів пункту 32 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України з метою стягнення коштів.

Окрім того, суд зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України від 14.05.2015р. № 273, якою керувався відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення, передбачено, що стягнення готівки, яка належить платникові податків, в рахунок погашення його податкового боргу у випадках, передбачених пунктом 32 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України повинно здійснюватися відповідно до Порядку стягнення готівки, яка належить платнику податків, у рахунок погашення його податкового боргу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12. 2010 р. № 1244 "Деякі питання реалізації статті 95 Податкового кодексу України".

Як зазначено в постанові №1244 її прийнято відповідно до пунктів 95.4. 95.15. 95.16 і 95.18 статті 95 Податкового кодексу України. Вказані пункти статті 95 Податкового кодексу України визначають порядок здійснення контролюючим органом державної податкової служби заходів щодо погашення податкового боргу, і такі заходи можуть вчинятися виключно податковим керуючим - посадовою (службовою) особою контролюючого органу, яка призначається керівником контролюючого органу за місцем реєстрації платника податків (п. п.. 91.1., 91.2. ст. 91 Податкового кодексу України).

Місцем реєстрації ПАТ «Укрнафта» як юридичної особи є місто Київ, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 27.04.2015р., відтак контролюючим органом для ПАТ «Укрнафта» є Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників, і виключно цим контролюючим органом може бути призначено податкового керуючого для здійснення останнім заходів в погашення податкового боргу шляхом вилучення готівкових коштів.

При цьому, судом встановлено, що оскільки платником плати за користування надрами для видобування нафти та природного газу є ПАТ «Укрнафта», що отримало спеціальні дозволи на користування надрами, призначати такому платнику податків податкового керуючого має контролюючий орган за місцем реєстрації такої юридичної особи, що свідчить про те, що право щодо призначення податкового керуючого/податкових керуючих відповідачу у зв'язку з виникненням податкового боргу саме з плати за користування надрами належить до повноважень виключно Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників.

Враховуючи усе вищезазначене, суд приходить до висновку, що рішення № 1 від 22.05.2015р. прийняте відповідачем необґрунтовано, а тому є протиправним і підлягає скасуванню.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідач, як суб’єкт владних повноважень не виконав покладений на нього законом обов’язок і не довів правомірність винесення оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і наявність підстав для їх задоволення.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Укрнафта» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове рішення № 1 від 22.05.2015 року про стягнення з ПАТ «Укрнафта» готівки в рахунок погашення податкового боргу платника податків, прийняте Самбірською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області.

Присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ПАТ «Укрнафта» (код за ЄДРПОУ 00135390) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко