Справа № 802/4319/13-а
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2015 року м. Київ К/800/5674/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Приходько І.В.,

Олендера І.Я.

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області (далі - ДПІ) на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2014 року у справі № 802/4319/13-а за адміністративним позовом ОСОБА_2, як фізичної особи-підприємця, до ДПІ,

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ № від 22.08.2013 року щодо збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість.

Зазначив, що висновки податкового органу щодо визначення залишку товарно-матеріальних цінностей з підстав відсутності відображення суми залишку на кінець періоду 31.12.2012 року в книзі обліку доходів та витрат і при рівняння їх до операції з реалізації товарів у грудні 2012 року є помилковими.

21 листопада 2013 року постановою Вінницького окружного адміністративного суду у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд зазначив, що податковим органом була здійснена перевірка підприємницької діяльності ОСОБА_2 у відповідності до вимог чинного законодавства. Висновки, викладені в акті перевірки, є обґрунтованими, прийняте на їх підставі рішення є правомірним.

14 січня 2014 року постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2013 року скасована, позов задоволено.

Податкове повідомлення-рішення ДПІ № від 22.08.2013 року визнане протиправним та скасоване.

ДПІ звернулася із касаційною скаргою про скасування постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду та залишення в силі постанови Вінницького окружного адміністративного суду, посилаючись на порушення апеляційним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування апеляційним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами, з 18.07.2012 року до 7.08.2012 року ДПІ була здійснена планова виїзна документальна перевірка дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ОСОБА_2 за період з 1.01.2012 року до 31.12.2012 року, за наслідками якої 13.08.2013 року був складений акт перевірки.

У акті перевірки зазначено, що ОСОБА_2 у порушення вимог п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України занижені податкові зобов'язання з податку на додану вартість, у розмірі 243 312,00 грн.

22 серпня 2013 року ДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення № щодо збільшення ОСОБА_2 грошового зобов'язання з податку на додану вартість, у розмірі 364 968,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного адміністративного суду про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до пп. г) п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

У акті перевірки податковий орган зазначив, що товарно-матеріальні цінності загальною вартістю 1 216 559,00 грн. були використані в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, але ОСОБА_2 не нарахував податкових зобов'язань за результатами вказаних операцій.

Відповідно до п. 20.1.5 ст. 20 Податкового кодексу України органи ДПС мають право вимагати від платників податків, що перевіряються в ході перевірок, проведення інвентаризації основних фондів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, у тому числі зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки. У разі відмови платника податків (його посадових осіб або осіб, які здійснюють готівкові розрахунки та/або проводять діяльність, що підлягає ліцензуванню та/або патентуванню) від проведення інвентаризації основних фондів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки), передбаченої абз. 1 цього пункту, або ненадання для перевірки документів, їх копій (за умови наявності таких документів) застосовуються заходи, передбачені ст. 94 ПКУ, а саме може бути застосовано адміністративний арешт майна платника податків.

Таким чином, працівники органів ДПС мають право вимагати від посадових осіб платників податків (юридичних осіб або фізичних осіб - підприємців), що перевіряються в ході перевірок, проведення інвентаризації основних фондів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, у тому числі зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки в присутності посадових осіб податкового органу.

Апеляційний суд правильно зазначив, що податковий орган не скористався правом проведення інвентаризації залишків товарно-матеріальних цінностей, наявних у ОСОБА_2

Відповідно до акту інвентаризації товарно-матеріальних цінностей від 4.01.2013 року станом на 1.01.2013 року в наявності значилися товарно-матеріальні цінності загальною вартістю 1 594 708,20 грн. Наявність у ОСОБА_2 відповідних приміщень для зберігання зазначених товарно-матеріальних цінностей підтверджується договором оренди №1298-О від 27.10.2012 року.

Апеляційний суд обґрунтовано зазначив, що висновок ДПІ щодо порушення ОСОБА_2 зазначених вимог податкового законодавства ґрунтується на підставі відсутності запису про наявність залишків товарно-матеріальних цінностей в книзі обліку доходів і витрат (графа 11), а не на підставі їх фактичної відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що постанова апеляційного адміністративного суду ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана правильно, підстав для її скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст., ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Вінницькій області залишити без задоволення.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, визначених ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: Сірош М.В.

Приходько І.В.

Олендер І.Я.