Справа № 545/2058/15-а
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 р.Справа № 545/2058/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Жигилія С.П. , Калитки О. М.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної м. Полтаві ради на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 24.07.2015р. по справі № 545/2058/15-а

за позовом Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної м. Полтаві ради

до ОСОБА_1

про стягнення переплати сплаченої допомоги по догляду за дитиною до достягнення нею трирічного віку,

ВСТАНОВИЛА

Позивач - Управління праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної в м. Полтаві ради (УПСЗН виконкому Київської районної у м. Полтаві ради) звернувся до Полтавської районного суду з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач), в якому просив суд поновити пропущений з поважних причин строк звернення до суду за захистом порушених прав; стягнути з відповідача ОСОБА_1 переплату сплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку в розмірі 71 грн. 29 коп.

Ухвалою Полтавського районного суду від 24.07.2015 року по справі № 545/2058/15-а адміністративний позов Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради до ОСОБА_1 про стягнення переплати сплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - залишено без розгляду.

Позивач, не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 24.07.2015 р. та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що відповідачка з 15.07.2014 року вважається такою, що приступила до роботи, а відтак, у розумінні пп.2 п.23 постанови Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 року «Про порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» втратила право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Внаслідок несвоєчасного повідомлення ОСОБА_1 про факт виходу на роботу виникла переплата вказаної допомоги в розмірі 71,29 грн., яка у відповідності до ст.22 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» повинна бути стягнута з відповідача. Оскільки, незважаючи на неодноразові письмові та усні нагадування позивача, відповідачкою вказану суму в добровільному порядку сплачено не було, УПСЗН виконкому Київської районної в м. Полтаві ради звернулось до суду з даним позовом про стягнення даної суми, однак, з поважних причин пропустило строк звернення до суду з позовом, оскільки розраховувало на добропорядність позивача та досудове врегулювання спору, про що, на думку позивача, свідчать листи від15.12.2014 року, 16.02.2015 року, 06.07.2015 року, надіслані на адресу ОСОБА_1 після закриття особового рахунку. Враховуючи викладене, вважає ухвалу суду про залишення позову УПСЗН виконкому Київської районної в м. Полтаві ради передчасною та необґрунтованою.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності, колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи ухвалу про залишення адміністративного позову без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, встановлений ч.2 ст.99 КАС України, доказів поважності пропуску зазначеного строку не надав, а отже, позовна заява в силу приписів ч.1 ст.100 КАС України підлягає залишенню без розгляду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що строк звернення до адміністративного суду, наслідки пропущення строків звернення до суду, обчислення процесуальних строків, поновлення та продовження процесуальних строків урегульовано положеннями ст.ст.99-103 КАС України.

Частиною 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Частиною 2 ст.99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про правильність застосування судом першої інстанції строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з'ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням УПСЗН виконкому Київської районної у м. Полтаві ради від 11.02.2014 року ОСОБА_1 призначено допомогу по догляду за дитиною до 3 років працюючим жінкам за період з 01.02.2014 року по 27.05.2015 року в сумі 130,00 грн. та допомогу по догляду за дитиною до 3 років працюючим жінкам (по дох.) за період з 01.02.2014 року по 31.07.2014 року в сумі 559,61 грн. (а.с.9).

Згідно з наявною в матеріалах справи копією витягу з наказу № 31-К від 11.07.2014 року по ПАТ «Завод «Лтава» слід вважати приступившою до роботи із відпустки без збереження заробітної плати по догляду за дитиною віком до 3-х років гальваніка гальванічної дільниці ОСОБА_1 з 15.07.2014 року (а.с.14).

Рішенням УПСЗН виконкому Київської районної в м. Полтаві ради від 21.07.2014 року призупинено виплату допомоги по догляду за дитиною до 3-х років у зв'язку з достроковим виходом на роботу 15 липня 2014 року (інформація отримана по телефону) (а.с.11).

05.08.2014 року відповідачем були прийняті рішення про закриття особового рахунку відповідачки з 15.07.2014 року та про утримання переплати в розмірі 71 грн. 29 коп. (а.с.13, 15).

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.22 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» одержувачі державної допомоги зобов'язані повідомляти органи , що призначають і здійснюють виплати державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, сплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно із законом.

Отже, ОСОБА_1 втратила право на отримання державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 15 липня 2014 року. Таким чином, сума надмірно переплаченої допомоги за 17 днів липня 2014 року складає 71,29 грн.

28.07.2014 року ОСОБА_1 було надано заяву на ім'я начальника Київського РУПСЗН м. Полтави про те, що в разі виникнення переплати відповідач зобов'язкується повернути її протягом 3-х днів (а.с.12).

15.12.2014 року Управлінням на адресу відповідача було направлене повідомлення про необхідність терміново повернути переплачену суму допомоги (а.с.16). 16.01.2015 року та 06.07.2015 року відповідачеві було направлено вимоги про сплату коштів, у яких було також зазначено про те, що у разі відмови від добровільної сплати до 25.01.2015 р. та 15.07.2015 р. відповідно справу буде направлено до суду із вимогою примусового стягнення коштів (а.с.17, 18).

Однак, вищезазначені заходи не призвели до сплати відповідачкою суми надміру виплаченої допомоги.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, позивач дізнався про наявність переплати грошової допомоги ОСОБА_1 21.07.2014 року, що підтверджується копією рішення про призупинення виплати грошової допомоги у зв'язку з достроковим виходом на роботу 15.07.2014 року.

Таким чином, враховуючи дату, коли позивач дізнався про наявність підстав для звернення до суду (21.07.2014 р.), шестимісячний строк на звернення до суду з позовом (21.01.2015 року) та дату звернення позивача до суду з адміністративним позовом (23.07.2015 р.), колегія суддів приходить до висновку, що УПСЗН виконкому Київської районної у м. Полтаві ради пропущено строк звернення до суду з позовом про стягнення коштів з ОСОБА_1

Згідно зі ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що поважними причинами пропуску строку на звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Однак, позивач не навів суду першої інстанції об'єктивно непереборних та незалежних від його волі обставин, які б завадили позивачеві звернутися до Полтавського районного суду Полтавської області раніше, ніж 23.07.2015 року.

Не наведено таких обставин і в апеляційній скарзі.

Колегією суддів не беруться до уваги посилання позивача на те, що Управлінням направлялись на адресу відповідача листи з вимогою про сплату коштів, оскільки позивач не був позбавлений права звернутись до суду з даним позовом в період очікування відповіді на свої пропозиції від ОСОБА_1

Крім того, слід вказати, що відповідачка, надавши заяву від 28.07.2014 року, зобов'язалась повернути переплату протягом 3-х днів, а відтак, позивач, не отримавши у встановлений термін підтверджень сплати коштів, мав змогу звернутися до суду у встановлений законом.

Згідно з положеннями ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Враховуючи, що позивачем пропущено строк звернення до суду та не надано доказів поважності пропуску цього строку, а судом як першої, так і апеляційної інстанції не знайдено підстав для його поновлення, колегія суддів погоджується з висновком про застосування до адміністративного позову УПСЗН виконкому Київської районної у м. Полтаві ради наслідків пропущення цього строку, передбачених ст.100 КАС України та залишення позовної заяви без розгляду.

Таким чином, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Київської районної м. Полтаві ради залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 24.07.2015р. по справі № 545/2058/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Перцова Т.С.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Калитка О.М.