Справа № 817/4004/14
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 року м. Київ К/800/11648/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя-доповідач Кочан В.М., судді Пасічник С.С., Штульман І.В., розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Дубенської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 14.01.2015р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2015р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Дубенської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дубенської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області з вимогами про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 14.01.2015р. позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними дії Дубенської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області по відрахуванню із заробітної плати ОСОБА_1 коштів в сумі 1569 грн. 26 коп. Зобов`язано Дубенську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Рівненській області виплатити ОСОБА_1 незаконно відраховані кошти із заробітної плати в сумі 1569 грн. 26 коп.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2015р. апеляційну скаргу Дубенської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області залишено без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 14.01.2015р. залишено без змін.

У касаційній скарзі представник відповідача, з посиланням на порушення норм матеріального і процесуального права, допущених судами, просить судові рішення скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

З`ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відхилення касаційної скарги з урахуванням наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді головного державного інспектора відділу інформаційних технологій та обліку платників Дубенської об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області.

Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014р. "Про часткову мобілізацію" та згідно з мобілізаційним розпорядженням ІНФОРМАЦІЯ_1 №350 від 18.03.2014р. позивач був призваний на військову службу на особливий період.

Наказом Дубенської ОДПІ №20-о від 18.03.2014р. звільнено із займаної посади головного державного інспектора відділу ІТ та обліку платників Дубенської ОДПІ ОСОБА_1 у зв`язку з призовом на військову службу згідно з п. 3 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

26.06.2014р. у зв`язку із закінченням проходження позивачем військової служби на особливий період Дубенською ОДПІ прийнято наказ №26-о, яким скасовано наказ №20-о від 18.03.2014р. "Про звільнення ОСОБА_1 " та увільнено ОСОБА_1 від виконання обов`язків головного державного інспектора відділу ІТ та обліку платників Дубенської ОДПІ з 19.03.2014 року у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації на особливий період, але не більше одного року із збереженням місця роботи та посади. Головному бухгалтеру - завідувачу сектору фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку наказано з 19.03.2014р. компенсувати ОСОБА_1 з бюджету середній заробіток на особливий період, але не більше одного року за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.

На підставі наказу Дубенської ОДПІ №28-о від 26.06.2014р. ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків головного державного інспектора відділу ІТ та обліку платників з повним робочим днем (а.с.8).

Судами встановлено, що в липні 2014 року позивачу було компенсовано середній заробіток на час військової служби за призовом під час мобілізації за період з 18.03.2014р. по 30.04.2014р., що підтверджується розрахунковим листом.

В подальшому Дубенською ОДПІ при виплаті заробітної плати за листопад 2014 року з ОСОБА_1 було утримано податок з доходів фізичних осіб за березень 2014 року в сумі 149,88 грн. та квітень 2014 року - в сумі 347,66 грн. та єдиний соціальний внесок за березень, квітень 2014 року - в сумі 64,92 грн. та 150,57 грн. відповідно. В грудні 2014 року відповідачем із заробітної плати ОСОБА_1 утримано податок на доходи фізичних осіб за травень та червень 2014 року в сумі 314,35 грн. та 283,12 грн. відповідно та єдиний соціальний внесок за травень та червень 2014 року - в сумі 136,14 грн. та 122,62 грн. відповідно.

Відповідно до вимог ст. 39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992р. за №2232 (далі - Закон №2232) призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Указами Президента України "Про часткову мобілізацію" №303/2014 від 17.03.2014р. та №454/2014 від 06.05.2014р. оголошена та проводиться часткова мобілізація.

08.06.2014р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" від 20.05.2014р. за №1275-VII (далі - Закон №1275).

Законом №1275 внесені зміни до ряду законодавчих актів України, в тому числі Кодексу законів про працю України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Податкового кодексу України, Законів України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Про військовий обов`язок і військову службу", "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" тощо.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №1275 поширено дію ч. 2 і ч. 3 ст. 39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", ч. 3 ст. 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та ч. 3 ст. 119 Кодексу законів про працю України в редакції цього Закону на громадян України, які починаючи з 18.03.2014р. були призвані на військову службу на підставі Указу Президента України від 17.03.2014р. за №303 "Про часткову мобілізацію", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію".

Статтею 119 Кодексу законів про працю України (зі змінами, внесеними Законом №1275) передбачено, що за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України (зі змінами, внесеними Законом №1275) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається сума грошової допомоги (у тому числі в натуральній формі), що надається фізичним особам або членам їхніх сімей (діти, дружина, батьки), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", та/або компенсаційні виплати з бюджету в межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Згідно із ч. 7 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (зі змінами, внесеними Законом №1275) не нараховується єдиний внесок на виплати, які компенсуються з бюджету в межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Судами встановлено та підтверджено матеріали справи, що ОСОБА_1 перебував на військовій службі під час мобілізації в період з 18.03.2014р. по 26.06.2014р., тобто у строк, що не перевищував строк, визначений ст. 119 Кодексу законів про працю України.

Також матеріали справи свідчать, що на виплати, які компенсувалися ОСОБА_1 в межах середнього заробітку, нарахований та утриманий податок з доходів фізичних осіб та єдиний соціальний внесок

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильних висновків, що Дубенська ОДПІ, відраховуючи з заробітної плати позивача податок з доходів фізичних осіб та єдиний соціальний внесок за період березень-червень 2014 року, тобто за період проходження позивачем на військової служби під час мобілізації, на загальну суму 1569,26 грн., діяла не на підставі, не в межах повноважень та не в спосіб, що визначені чинним законодавством України.

Доводи касаційної скарги про відсутність визначеного порядку відшкодування компенсаційних виплат із бюджету в межах середнього заробітку мобілізованих працівників та відсутність у Державному бюджеті України коштів, передбачених на виплату зазначених компенсацій не можуть буди прийняті судом, оскільки відсутня залежність виконання ч. 7 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від пп. 165.1.1 п.165.1 ст.165 Податкового кодексу України та чи визначений механізм повернення відповідних коштів з бюджету.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Дубенської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області відхилити, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 14.01.2015р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Кочан В.М.

судді Пасічник С.С.

Штульман І.В.