Справа № 2а-9480/11/1470
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 р.м.ОдесаСправа № 2а-9480/11/1470

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Жовтневої об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2013 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Південний берег» до Жовтневої об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2011 року товариство з обмеженою відповідальністю «Південний берег» (далі - позивач, ТОВ «Південний берег») звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Жовтневої об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області (далі - відповідач, Жовтнева ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 11 серпня 2011 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем на 39 929,00 грн. та штрафними санкціями на 1,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено про те, що висновки податкового органу про нереальність господарської операції з контрагентом ТОВ «ТРАНС-МК» є безпідставними, оскільки реалізація укладеного договору з даним товариством супроводжувалась належним чином оформленими первинними документами, що підтверджують правомірність формування позивачем податкового кредиту.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2013 року адміністративний позов задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення № від 11 серпня 2011 року.

В апеляційній скарзі Жовтнева ОДПІ ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції, у зв'язку з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та просить прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження, у відповідності до положень п.2 ч.1 ст.197 КАС України, у зв'язку із неявкою сторін, належним чином сповіщених про день, час та місце розгляду справи.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на наступних підставах.

Так, матеріалами справи встановлено, що ТОВ «Південний берег» 14 грудня 2006 року уклало з ТОВ «ТРАНС-МК» договір генерального підряду №1/14.12.06-ГП.

За умовами даного договору ТОВ «ТРАНС-МК», як генеральний підрядник виконав роботи з будівництва пансіонату на замовлення ТОВ «Південний берег». Виконання робіт підтверджується актами прийому виконаних будівельних робіт. Загальна вартість виконаних робіт склала 8 970 000,00 грн. Оплата робіт була здійснена позивачем у безготівковій формі.

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивачем було представлено копії договору генерального підряду з додатками, розрахунки вартості робіт, планів-графіків будівництва, графіків фінансування будівництва, актів прийому виконаних будівельних робіт, банківських виписок про перерахування коштів та копії податкових накладних.

У травні 2011 року відповідачем була проведена виїзна позапланова перевірка позивача з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування ПДВ в рахунок майбутніх платежів за лютий 2011 року, яка виникла за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що декларувалася у січні 2011 року, за результатами якої складено акт від 19 травня 2011 року.

У висновках даного акту податковим органом було зазначено про порушення п. 198.3, ст. 198, п. 200.1, 200.2, 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством завищено суму податкового кредиту на 1 495 000 грн. за січень 2011 року та відповідно занижено податок на додану вартість за січень 2011 року на загальну суму 1 495 000 грн.

Відповідач вважав, що господарська операція з контрагентом ТОВ «ТРАНС-МК», щодо виконання робіт з будівництва пансіонату на замовлення позивача, є нереальною та направлена виключно для досягнення податкової вигоди.

На підставі таких висновків, 03 червня 2011 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 1 495 000 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 1,00 грн.

У подальшому Жовтнева ОДПІ у червні-липні місяці 2011 року знову провела документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 квітня 2010 року по 31 березня 2011 року, за результатами якої склало акт від 18 липня 2011 року №583/23-31554170.

У висновках даного акта встановлені порушення норм п.198.2 ст.198, п.198.3 ст.198, п.203 ст.200, п.201.4 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем занижено податок на додану вартість в сумі 1 534 929,00 грн.

Такий висновок відповідача побудований також на нереальності господарських операцій з ТОВ «ТРАНС-МК» в межах одного і того ж договору, але за інший податковий період.

На підставі викладеного, Жовтнева ОДПІ 11 серпня 2011 року прийняла спірне податкове повідомлення рішення №, яким позивачу збільшила суму грошового зобов'язання за платежем з податку на додану вартість у розмірі 39 929,00 грн. та нарахувала фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 1,00 грн.

В свою чергу, ТОВ «Південний берег», не погоджуючись з висновками першої перевірки, за результатами якої винесено податкове повідомлення-рішення № від 03 червня 2011 року, яке не є предметом розгляду в даній справі, звернулось до суду про скасування вказаного рішення.

За результатом такого оскарження, Миколаївський окружний адміністративний суд, із висновками якого погодився Одеський апеляційний адміністративний суд, постановою від 19 вересня 2012 року скасував податкове повідомлення-рішення № та визнав, що вищевказана угода фактично відбулась, на підтвердження чого надана первинна бухгалтерська документація.

Задовольняючи позовні вимоги та відповідно скасовуючи спірне рішення, суд першої інстанції керувався ч.1 ст.72 КАС України та виходив з того, що перевірка проводилась виключно на підставі даних, встановлених попередньою перевіркою, так як досліджувались взаємовідносини між тими ж самими сторонами на виконання одного і того ж договору, але в наступному податковому періоді. Оскільки, судовим рішення було встановлено реальне виконання умов вищевказаного договору, спірне податкове повідомлення-рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Згідно із вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що правова позиція суду першої інстанції, яка викладена у судовому рішенні, відповідає вимогам ст.159 КАС України, виходячи з наступного.

Так, суд першої інстанції, аналізуючи правомірність прийняття податковим органом спірного податкового повідомлення-рішення (№ від 11 серпня 2011 року), виходив з наступного.

Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Тобто, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Питання, які пов'язані з формуванням позивачем податкового кредиту та податку на додану вартість, врегульовано ст.ст.198 Податкового кодексу України.

Підпунктом «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За змістом наведених правових норм, право на формування податкового кредиту для визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість, виникає у разі фактичного здійснення та підтвердження належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

Жовтнева ОДПІ, формулюючи висновки акта перевірки, який оспорюється в даній справі, керувалась виключно висновками попереднього акта від 19 травня 2011 року, за яким прийняте податкове повідомлення-рішення та в подальшому визнано протиправним та скасовано.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частиною 2 ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У свою чергу, Жовтнева ОДПІ, в порушення вимог ч.2 ст.71 КАС України, не надала належних доказів щодо правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення.

Виходячи зі змісту апеляційної скарги та оскаржуваного судового рішення, яке відповідає нормам матеріального та процесуального права, апеляційна скарга є необґрунтованою, оскільки наведені обґрунтування позбавлені правового забезпечення відповідними правовими нормами, які відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для зміни чи скасування судового рішення, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно вирішив справу по суті спору.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Жовтневої об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2013 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Південний берег» до Жовтневої об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова