Справа № 2-а-14155/11
Суддя: Криворученко Д. П.
Дата ухвалення: 2011-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2011 року Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого- судді Криворученко Д.П., секретарі Микитченко К.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі, Чернігівської області про визнання дій та бездіяльності незаконними, зобовязання здійснити перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю як особі, постраждалій від наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії , інваліду 1 групи, підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає в зоні гарантованого добровільного відселення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 16.09.2011 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Чернігівської області про:

- визнання незаконними дій та бездіяльності відповідача щодо перерахунку та виплати щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, як особі постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії інваліду 1-шої групи в розмірі 100 % від мінімальної пенсії за віком, підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає в зоні гарантованого добровільного відселення із розрахунку двох мінімальних заробітних плат.

- зобовязання відповідача, відповідно до ст. 39, 50 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофипровести перерахунок за період з 14.03.2011 року по 22.07.2011 року щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, як особі постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії інваліду 1 групи у розмірі 100 % від мінімальної пенсії за віком, підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає в зоні гарантованого добровільного відселення із розрахунку двох мінімальних заробітних плат.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 листопада 2011 року відкрито провадження в адміністративній справі за даним позовом і справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Сторони, належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, до суду не з'явились, завчасно через канцелярію суду позивач надіслала письмове клопотання про розгляд справи без його участі. Позивач письмово підтримав раніше заявлені позовні вимоги та просить їх задовольнити.

Відповідач про причини неявки не повідомив.

У відповідності до ч.2 ст. 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі , має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, що беруть участь у справі , судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

У звязку з розглядом справи у порядку письмового провадження повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 6 ст. 12 КАС України не здійснюється.

Дослідивши матеріали адміністративної справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

В листі № 19780/04 від 30.11.2011 року викладена позиція відповідача. УПФУ в Чернігівському районі підтверджує, що позивач перебуває на обліку в УПФУ Чернігівського району та отримує пенсію за віком і йому виплачується щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Інші розміри виплат, які просить позивач, на думку відповідача, чинним законодавством не передбачені.

Відповідно до приписів ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Відносини, що склалися між позивачем та відповідачем є публічно-правовими відносинами, виходячи із змісту статті 3 та пункту 2 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом встановлено, що позивач народився 1933 року, є пенсіонером, перебуває на обліку в УПФУ Чернігівського району, являється особою, постраждалою від наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом першої групи, про що свідчить паспорт громадянина України, відповідні посвідчення, довідка про інвалідність. Він є непрацюючим пенсіонером, проживає на території зони гарантованого добровільного відселення.

Враховуючи те, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, він наділений державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю та доплати до пенсії.

Статтею 49 Закону № 796-XII передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Частиною 1 статті 67 Закону №796-XII встановлено, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій (передбачених цим Законом) підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Згідно зі статтею 50 Закону №796-XII особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю інвалідам першої групи у розмірі 100 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі статтею 39 Закону України №796-XII непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території гарантованого добровільного відселення пенсії підвищуються у розмірі двох мінімальних заробітних плат.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування(далі - Закон №1058-IV) мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Статтею 28 вказаного Закону України також передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

При цьому, в частині 2 статті 5 Закону №1058-IV встановлено, що виключно цим Законом визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Враховуючи те, що нормами цього Закону встановлений розмір мінімальної пенсії за віком, а дія інших нормативно-правових актів може застосовуватись лише в частині, що не суперечить цьому Закону, суд приходить до висновку, що будь-яким іншим нормативно-правовим актом не може визначатись розмір мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі статтею 28 Закону № 1058-IV встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами положення частини 3 статті 28 Закону №1058-IV, не є перешкодою для застосування мінімального розміру пенсії за віком для розрахунку інших повязаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною 1 цієї статті.

Наділивши зазначеною соціальною гарантією осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, держава таким чином взяла на себе публічне зобовязання забезпечити належний матеріальний рівень цих осіб.

Тобто, між позивачем і державою встановлено певний правовий звязок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобовязання держави забезпечити соціальний захист осіб, які постраждали і є інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а статтею 75 Конституції встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Конституція не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів.

Частиною 1 статті 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофибуло встановлено, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій (передбачених цим Законом) підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Враховуючи особливий статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та обумовлену цим необхідність їх адекватного соціального захисту, Верховна Рада України вже у 2006 році доповнила Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофистаттею 71, в якій встановлено, що дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону (Закон №231-V від 5 жовтня 2006 року).

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.10.2005 №8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується із позицією позивача щодо порушення його права на отримання додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю відповідно до статті 50 Закону №796-XII у розмірі 100 процентів мінімальної пенсії за віком , доплати до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат. за період з 16 березня 2011 року по 18 червня 2011 року.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Управління ПФУ в Чернігівському районі не надало суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій.

Позивач, як особа, що постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській атомній електростанції, звільнений від сплати судових витрат.

Керуючись ст.ст.47, 39, 51 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, п. 4 Прикінцевих положень Закону України Про державний бюджет України на 2011 рік, ст.ст.2, 9, 21, 71, 99, 102, 122, 158-163, , 185-186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі, Чернігівської області про визнання дій та бездіяльності незаконними, зобовязання здійснити перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю як особі, постраждалій від наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії , інваліду 1 групи, підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, задовольнити частково.

Визнати незаконними дії та бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Чернігівської області щодо не здійснення ОСОБА_1 перерахунку додаткової пенсії, доплати до пенсії відповідно до ст.ст. 39, 50, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Чернігівської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, як особі віднесеної до 1 категорії, інваліду 1 групи, з розрахунку 100 процентів мінімальної пенсії за віком, у відповідності до ст.ст.50, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, за період з 16 березня 2011 року по 18 червня 2011 року , виходячи з розміру встановленого ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з урахуванням фактично виплачених сум.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Чернігівському районі Чернігівської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячну доплату до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, в розмірі 2 мінімальних заробітних плат, виходячи з розмірів мінімальної заробітної плати встановленої Законом України Про Державний бюджет України на 2011 рік, у відповідності до ст.ст.39, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, за період з 16 березня 2011 року по 18 червня 2011 року року включно, з урахуванням фактично виплачених сум.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмову провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області, з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_2