Справа № 2а-2441/09/1370
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2011-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2011 р. Справа № 18370/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Ліщинського А.М. та Носа С.П.,

при секретарі судового засідання Романишин О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Городоцькому районі Львівської обл. на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18.09.2009р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Городоцькому районі Львівської обл. про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень про визначення податкового зобовязання з податку на додану вартість,-

В С Т А Н О В И Л А:

26.03.2009р. позивач ОСОБА_1 підприємницької діяльності-фізична особа /СПД/ ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати нечинними податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції /ДПІ/ у Городоцькому районі Львівської обл. № 000321700/0 від 03.02.2009р. та № 000321700/1 від 26.02.2009р., якими визначено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість /ПДВ/ в сумі 253500 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 126750 грн. (а.с.4-6).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 18.09.2009р. заявлений позов задоволено частково, визнано нечинними податкові повідомлення-рішення ДПІ у Городоцькому районі Львівської обл. № 000321700/0 від 03.02.2009р. та № 000321700/1 від 26.02.2009р. в частині донарахування суми ПДВ в розмірі 239562 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в сумі 119781 грн.; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто з державного бюджету на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 01 грн. 70 коп. сплаченого судового збору (а.с.85-87).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржила відповідач ДПІ у Городоцькому районі Львівської обл., яка покликаючись на порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити повністю (а.с.95-96).

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що нежитлова будівля, яка була внесена ОСОБА_2 до статутного фонду ТзОВ «Танк Транс», використовувалася позивачем як приватним підприємцем у його господарській діяльності; на вказану будівлю позивачем нараховувалася амортизація, на суму останньої зменшувалися валові доходи платника податків.

Внесок нежитлової будівлі за умов її використання приватним підприємцем в господарській діяльності слід розцінювати як безоплатну передачу СПД ОСОБА_2 майна до статутного фонду підприємства, через що наведена операція відповідно до вимог пп.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України «Про податок на додану вартість» є обєктом оподаткування податком на додану вартість.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представників відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, протягом 23.12.2008р.-31.12.2008р. відповідачем ДПІ у Городоцькому районі Львівської обл. проведена виїзна позапланова перевірка СПД ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2008р. по 31.12.2008р., по результатам якої складено Акт перевірки № 3/17/НОМЕР_1 від 10.01.2009р. (а.с.7-39).

Проведеною перевіркою встановлено порушення, зокрема, вимог пп.3.1.1 п.3.1 ст.3, пп.6.1.1 п.6.1 ст.6, пп.7.3.1 п.7.3 ст.7, п.9.8 ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість», внаслідок чого позивачем занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на 1785651 грн.

На підставі наведеного Акта перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № 000321700/0 від 03.02.2009р., яким визначено позивачу суму податкового зобовязання з ПДВ в сумі 253500 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 126750 грн. (а.с.40).

За результатами процедури апеляційного узгодження сум податкових зобовязань скарги позивача щодо донарахування податкового зобовязання з ПДВ були відхилені, а податковим органом прийнято нове податкове повідомлення-рішення № 000321700/1 від 26.02.2009р. на аналогічну суму визначених податкових зобовязань (а.с.41).

Підставою для визначення податкових зобовязань контролюючим органом, які також були покладені в основу винесення спірних податкових повідомлень-рішень, слугували наступні обставини.

Проведеною перевіркою зясовано, що позивач, будучи власником нежитлової будівлі по вул.Івасюка, 2г в м.Городок Львівської обл., використовував останню в своїй господарській діяльності як приватний підприємець, при цьому вів бухгалтерський облік балансової вартості груп основних фондів і нараховував амортизацію на вказану будівлю, на суму нарахованих амортизаційних відрахувань зменшував валові доходи.

В подальшому вказану будівлю позивачем ОСОБА_2 було внесено в статутний фонд ТзОВ «Танк Транс», що засвідчується статутними документами цього товариства; наведена операція для позивача як приватного підприємця є безоплатною поставкою товару, яка підлягає оподаткуванню ПДВ.

Окрім цього, СПД ОСОБА_2 анульовано свідоцтво платника ПДВ 10.12.2008р., в залишку позивача на вказану дату знаходилися залишки ТМЦ та основні засоби на загальну суму 69690 грн., на які в попередніх періодах нараховано податковий кредит. Відповідно до п.9.8 ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість» позивач зобовязаний був за наведених умов визнати умовний продаж таких товарів за звичайними цінами та відповідно збільшити суму своїх податкових зобовязань за наслідками податкового періоду, протягом якого відбувається таке анулювання.

Таким чином, позивачем занижено податкові зобовязання за наведених обставин відповідно на суми 239562 грн. та 13938 грн.

Частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції вірно виходив з того, що відповідно до вимог п.9.8 ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник податку, в обліку якого на день анулювання реєстрації знаходяться товарні залишки або основні фонди, стосовно яких був нарахований податковий кредит у минулих або поточному податкових періодах, зобов'язаний визнати умовний продаж таких товарів за звичайними цінами та відповідно збільшити суму своїх податкових зобов'язань за наслідками податкового періоду, протягом якого відбувається таке анулювання.

Матеріалами справи стверджується, що на час анулювання свідоцтва платника ПДВ позивача в останнього в залишку знаходилися товарно-матеріальні цінності та основні засоби на загальну суму 69690 грн., стосовно яких був нарахований податковий кредит в минулих податкових періодах.

При цьому вимоги п.9.8 ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість» позивачем не були виконані, що останнім не заперечується.

Таким чином, рішення податкового органу про визначення податкового зобовязання з цих операцій, а також нарахування відповідних штрафних (фінансових) санкцій, прийнято відповідачем правомірно.

Окрім цього, матеріалами справи стверджується факт внесення ОСОБА_2 належної йому на праві приватної власності нежитлової будівлі по вул.Івасюка, 2г в м.Городок Львівської обл. (а.с.57) до статутного фонду ТзОВ «Танк Транс» (а.с.48-55).

Відповідно до вимог пп.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вказана операція підпадає під оподаткування податком на додану вартість.

Між тим, в розглядуваних відносинах позивач діяв як фізична особа (а не як приватний підприємець), що стверджується установчими документами ТзОВ «Танк Транс», а також фактом реєстрації права власності на вказаний обєкт за ОСОБА_2 (а не за СПД ОСОБА_2Я.).

Таким чином, вказана операція є обєктом оподаткування ПДВ лише для зареєстрованих платників ПДВ; здійснюючи внесок до статутного фонду юридичної особи з отриманням в обмін корпоративні права, в позивача як фізичної особи не виникає податкових зобовязань зі сплати ПДВ.

При цьому покликання апелянта на використання СПД ОСОБА_2 спірного майна у власній підприємницькій діяльності колегія суддів відхиляє, оскільки вирішальним в розглядуваній ситуації є характер проведеної угоди по внесенню майна до статутного фонду та правовий статус в цих відносинах позивача, а не факт використання його в підприємницькій діяльності з відповідним зменшенням валових доходів.

Звідси, рішення податкового органу про визначення податкового зобовязання з цих операцій, а також нарахування відповідних штрафних (фінансових) санкцій, прийнято відповідачем безпідставно і без урахування всіх обставин справи.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Таким чином, заявлений позов підлягає до часткового задоволення, при цьому, виходячи із передбачених ст.162 КАС України повноважень суду при вирішенні адміністративної справи, спірні податкові повідомлення-рішення ДПІ у Городоцькому районі Львівської обл. № 000321700/0 від 03.02.2009р. та № 000321700/1 від 26.02.2009р. слід визнати протиправними і скасувати в частині визначення податкового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 239562 грн. і за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 119781 грн.; решта позовних вимог задоволенню не підлягає.

Вказане уточнення не впливає на правильність вирішення заявленого позову, а тому підстав для скасування чи зміни судового рішення колегія суддів не вбачає.

Окрім цього, відповідно до ч.2 ст.200 КАС України не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Городоцькому районі Львівської обл. на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18.09.2009р. в адміністративній справі № 2а-2441/09/1370 залишити без задоволення, а згадану постанову суду без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: А.М.Ліщинський

ОСОБА_3