Справа № 2-а-1381/10
Суддя: Літвіненко Т. Я.
Дата ухвалення: 2015-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 2-а-1381/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2010 року суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Літвіненко Т.Я. розглянувши в письмовому провадженні в місті Первомайську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Первомайської роти ДПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до інспектора Первомайської роти ДПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В позовній заяві позивачка вказує, що 21.10.2010р. о 21.30 год. вона рухалась в м. Первомайську по вул. Кам`яномостівській на автомобілі марки «ІЖ», держ. номер НОМЕР_1. Коли вона проїжджала біля автобусної зупинки у її автомобіля раптово заглухнув двигун. Щоб не створювати перешкоди в русі іншим транспортним засобам та запобігти виникненню дорожньо-транспортної пригоди, вона спрямувала автомобіль, який рухався по інерції, ближче до зупинки. Проїхавши трохи далі, що б не заважати автобусам та іншим маршрутним транспортним засобам, зупинила автомобіль на узбіччі та, відповідно до п. 15.14, 9.9 Правил дорожнього руху України, (далі ПДР України) увімкнула аварійну світлову сигналізацію.

В цей час до неї підійшов відповідач, забрав документи та сказав, що вона порушила правила дорожнього руху, оскільки здійснила зупинку автомобіля на посадочному майданчику для маршрутних транспортних засобів.

Вона пояснила відповідачу, що здійснила вимушену зупинку, так як рухатись далі не було змоги через технічну несправність автомобіля. Не зважаючи на пояснення, відповідач склав відносно неї протокол та виніс постанову, якою її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Вважає, що постанова винесена неправомірно та підлягає скасуванню, оскільки правопорушення вона не скоювала.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій позов підтримала, просив його задовольнити та справу розглядати без її участі.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про отримання листа. Причини неявки не відомі. Клопотання до суду не надходили.

Відповідно до ч.4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Отже, враховуючи вище викладене, суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до ч.6 ст. 128 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до протоколу серії ВЕ1 № 187983 та постанови ВЕ № 268669 про адміністративне правопорушення від 21.10.2010р., винесених відповідачем, ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «ІЖ», держ. номер НОМЕР_1, в м. Первомайську вул. Кам`яномостівській здійснила зупинку транспортного засобу на посадковому майданчику для маршрутних транспортних засобів, тобто вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП, та її було піддано штрафу в розмірі 255 грн. (а.с. 3,4).

Згідно з п. 15.9 е) ПДР України зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

В позовній заяві позивачка не заперечувала факт зупинки автомобіля ближче 30 м від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, але вказувала що зупинка автомобіля була вимушеною через несправність автомобіля, яка раптово сталась.

Крім того, вона зазначила, що відповідно до п. 15.14, 9.9 Правил дорожнього руху України увімкнула аварійну світлову сигналізацію. Вважає, що вона діяла відповідно до Правил дорожнього руху України, отже правопорушення не вчиняла.

Відповідно до п.15.14 ПДР України у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити діяти згідно з вимогами пунктів 9.9.-9.11 цих Правил, тобто ввімкнути аварійну світлову сигналізацію.

Згідно з п.1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п.2.14 е) ПДР України водій має право відступати від вимог законодавства в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Згідно вимог ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Таким чином, позивачка діяла відповідно до ситуації, що склалась. В іншому випадку її дії могли призвести до дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої могла постраждати як вона, так й інші особи.

Отже, відповідач в порушення вимоги ст. 280 КУпАП не з`ясував в повному обсязі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Відповідач в судове засідання не зявився та будь-які докази, які б спростували пояснення позивача та підтверджували правомірність складеного протоколу та винесеної постанови, суду не надав.

З протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 4) вбачається, що жодного пристрою, який би зафіксував викладене у протоколі, відповідач не застосовував, свідків не зазначив.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про те, що постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1, винесена з порушенням вимог ст. 280 КУпАП та є протиправною, отже підлягає скасуванню, а адміністративна справа - закриттю на підставі ст. 247 ч.1 КУпАП за відсутності в діях останньої складу адміністративного правопорушення, оскільки відповідачем не надано суду достатньо доказів, які б вказували на наявність у діях позивачки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 158, 159, 162, 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанову серії ВЕ № 268669 по справі про адміністративне правопорушення від 21.10.2010р., винесену інспектором Первомайської роти ДПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 225 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя: