Справа № 211/2071/15-а(2-а/211/65/15)
Суддя: Мартиненко О.В.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 серпня 2015 рокусправа № 211/2071/15-а провадження №2-а/211/65/15
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мартиненка О.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 червня 2015 року у справі №211/2071/15-а (провадження №2-а/211/65/15) за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання неправомірними дій по утриманню податку з пенсії, зобов'язання повернути утриманий податок з пенсії та не утримувати податок з пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

09.04.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень (а.с.12), просив визнати дії управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області стосовно утримання з пенсії податку неправомірними; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області повернути надмірно утримані кошти у вигляді податку за період з 01.02.2015 року; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області не утримувати з пенсії податок, так як вказані дії порушують норми міжнародного і цивільного права України; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області звернутися до ДПІ м.Кривого Рогу щодо наявності подвійного оподаткування доходів громадян, та повернути різницю пов'язану з даним оподаткуванням; надати правову оцінку діям та бездіяльності посадових осіб управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, як службовцям органу виконавчої влади, що не звернули уваги на порушення норм Конституції України та у зв'язку із чим підпадають під дію норм ст.60 Конституції України.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що утримання податку з пенсії по інвалідності суперечить нормам Конституції України, Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до ст.8 якого пенсійні виплати не обкладаються податком, та Податковому Кодексу України, відповідно до якого суми відшкодування шкоди оподаткуванню не підлягають.

Постановою Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити. Апеляційна скарга обґрунтована, фактично, доводами адміністративного позову.

Сторони в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області та отримує пенсію по інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією Чорнобильської катастрофи.

Згідно Довідки про суму виплаченої пенсії №24 за 2015 рік, ОСОБА_1 отримував з лютого 2015 року по травень 2015 року пенсію у розмірі 4637,27грн. щомісяця. При цьому розмір нарахованої пенсії складав 4831,57грн., та з суми 1177,57грн. утримувався податок на доходи фізичних осіб у розмірі 176,64грн. та військовий збір 17,66грн.

Не погодившись з діями відповідача щодо утримання податку з пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при обчисленні розміру пенсійних виплат позивачу із утриманням податків та зборів, діяло в межах наданих йому повноважень з метою, з якою ці повноваження надані, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно приписів ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійні виплати - грошові виплати в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, що здійснюються у вигляді пенсії, довічної пенсії або одноразової виплати; пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Нормами ч. 1 ст. 4 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Відповідно до п. 1.1. ст. 1 Податкового кодексу України, цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Приписами п. 164.2.19 ст. 164 Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2015 року, визначено, що суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати (Пункт 164.2 статті 164 доповнено пунктом 164.2.19 згідно із п.4 Розділу І Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні").

Отже, об'єктом оподаткування згідно приписів Податкового кодексу України є частина пенсії (включаючи суму їх індексацій, нараховану відповідно до закону), отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету, яка перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць).

Згідно ст. 167 Податкового кодексу України визначено ставку податку у розмірі 15% від бази оподаткування.

Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет на 2015 рік" у 2015 році мінімальну заробітну плату встановлено у місячному розмірі: з 1 січня - 1218 грн., тому базою оподаткування у 2015 році є суми пенсій або щомісячного довічного грошового утримання у частині, що перевищує 3654 грн. на місяць.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем утримувався податок на доходи у розмірі 15% від бази оподаткування 1177,57грн. (4831,57грн. - 3654,00грн.), що складає 176,64грн. (1177,57грн. х 15%), що відповідає вимогам Податкового кодексу України.

Крім того, до завершення реформи Збройних сил України були внесені зміни до Перехідних положень Податкового кодексу України, якими встановлюється військовий збір.

Приписами п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України визначено, що платниками військового збору є фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до приписів ст. 163 ПК України, об'єктом оподаткування військового збору є доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Отже, базою оподаткування по відношенню до позивача є частина пенсії (включаючи суму їх індексацій, нараховану відповідно до закону), отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету, яка перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем утримувався військовий збір у розмірі 1,5% від бази оподаткування 1177,57грн. (4831,57грн. - 3654,00грн.), що складає 17,66грн. (1177,57грн. х 1,5%) та відповідає вимогам Податкового кодексу України.

З врахуванням приписів ст. 81 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст. 18 Податкового кодексу України, п.7 ч.3 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2, відповідач є податковим агентом, на якого покладено обов'язок з обчислення, утримання, з доходів, що нараховуються (виплачуються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що положення Податкового кодексу України в частині оподаткування пенсії набрали чинності 01.01.2015 року, і не визнанні такими, що не відповідають Конституції України, а тому в аспекті положень ст. 19 Конституції України, є обов'язковим для врахування управлінням Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м.Кривого Рогу Дніпропетровської області з метою реалізації наданих державою повноважень в частині обчислення пенсійних виплат.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновків, що судом першої інстанції було неправильно застосовані норми матеріального чи порушено норми процесуального права. Посилання ж на те, що суми відшкодування шкоди не оподатковуються, суд до уваги не приймає, оскільки предметом спору у даній справі є утримання податку з пенсії позивача, а не з сум відшкодування шкоди. Щодо посилань позивача на порушення відповідачем норм Конституції України, колегія суддів зазначає наступне.

Приписами ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В рішенні Європейського суду від 3 червня 2014 року у справі "Великода проти України" суд зазначив, що згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

При цьому суд вказав, що будь-яке втручання з боку державних органів влади у володіння майном має бути законним та має переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання має також бути обґрунтовано пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має зберігатися "справедливий баланс" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде накладений особистий та надмірний тягар.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції було в повному обсязі встановлено обставини у справі та прийнято законне і обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим, підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 червня 2015 року у справі №211/2071/15-а (провадження №2-а/211/65/15) залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.В. Мартиненко

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов