Справа № 2а-19621/09/0370
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2012-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2012 р. Справа № 21526/10/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Ліщинського А.М. та Гулида Р.М.,

при секретарі судового засідання Васильків А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 02.03.2010р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління юстиції у Волинській обл., Відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 управління юстиції у Волинській обл. про визнання дій протиправними та скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И Л А:

22.12.2009р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, із врахуванням поданих під час розгляду справи уточнених позовних вимог, просив поновити строк звернення до суду та визнати дії відповідачів ОСОБА_2 управління юстиції у Волинській обл., Відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 управління юстиції у Волинській обл. щодо примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської обл. № 2-45/04 від 24.05.2004р. неправомірними, а винесену постанову від 31.01.2005р. про закінчення виконавчого провадження - нечинною (а.с.3-5, 13-15, 42-45).

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 02.03.2010р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.63-69).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржив позивач ОСОБА_1, який покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким заявлений позов задоволити (а.с.76-79).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що державний виконавець несумлінно та неналежним чином вчиняв виконавчі дії у рамках виконавчого провадження; останній у встановленому порядку не повідомляв суд та сторони виконавчого провадження про його закінчення, а тому позбавив його можливості на оскарження вказаної постанови.

Окрім цього, при здійсненні виконавчих дій державний виконавець неповно перевірив боржника щодо призначення позивачу спірної пенсії; справа виконавчого провадження була знищена в порушення вимог закону із метою приховування неправомірних дій відповідачів; остання знищена не за терміном зберігання, а під час проведення перевірки скарги позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської обл. від 24.05.2004р. у справі за позовом ОСОБА_1 на неправомірні дії Управління МВС України у Волинській обл. позовні вимоги в частині призначення пенсії задоволені та зобов'язано останнього вирішити питання щодо призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», постанови КМ України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей».

29.07.2004р. судом видано виконавчий лист в справі № 2-45/2004 за позовом ОСОБА_1 на неправомірні дії УМВС України у Волинській обл., а 11.08.2004р. державним виконавцем відкрито виконавче провадження по виконанню даного судового рішення.

Державним виконавцем подано заяву до Луцького міськрайонного суду про роз'яснення резолютивної частини рішення, встановлення порядку і способу виконання судового рішення від 24.05.2004р. про зобов'язання Управління МВС України у Волинській обл. вирішити питання про призначення пенсії ОСОБА_1

10.12.2004р. Луцьким міськрайонним судом Волинської обл. прийнято ухвалу про роз'яснення судового рішення у справі № 2-45/2004, якою визначено, що рішення суду від 24.05.2004р. слід виконати шляхом перевірки Управління МВС України у Волинській обл. звернення ОСОБА_1 про призначення йому пенсії відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», постанови КМ України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей».

17.01.2005р. державним виконавцем Клехо А.Є. складено акт про перевірку Управління МВС України у Волинській обл. звернення ОСОБА_1 про призначення йому пенсії відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», постанови КМ України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» після набрання чинності рішенням суду.

У зв'язку з наведеним 31.01.2005р. державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із повним його виконанням.

Як вбачається із акту від 21.10.2008р., вказане виконавче провадження знищено, оскільки закінчився строк його зберігання (а.с.16-21, 30-32, 54-58).

Із змісту заявленого позову за уточненими вимогами убачається, що підставою для звернення до суду із наведеними вимогами позивач називає неналежне виконання державним виконавцем виконавчого листа в справі № 2-45/2004 за скаргою (позовом) ОСОБА_1 на неправомірні дії УМВС України у Волинській обл., а також безпідставне прийняття останнім рішення про закінчення виконавчого провадження.

Відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець при виконанні вищевказаного судового рішення діяв в межах наданих повноважень із дотриманням Закону України «Про виконавче провадження», а постанова про закінчення виконавчого провадження є законною.

Колегія суддів вважає, що наведені висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки ґрунтуються на фактичних обставинах справи та відповідають вимогам чинного законодавства, з огляду на таке.

Згідно з ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження підлягає закінченню у випадках:

1) визнання відмови стягувача від примусового виконання рішення суду;

2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником про закінчення виконавчого провадження;

3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва;

4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника при виконанні рішення про передачу їх стягувачеві, або знищення речі, яка мала бути передана стягувачеві в натурі;

6) закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення;

7) передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії у разі ліквідації боржника - юридичної особи або арбітражному керуючому у разі визнання боржника банкрутом;

8) фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом;

9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, або на письмову вимогу стягувача;

10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби;

11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 76 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконане, відповідно до пункту 8 частини першої цієї статті, під час виконання рішення Європейського суду з прав людини.

Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ.

Постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами до начальника відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований або до суду у 10-денний строк.

Матеріалами справи стверджується, що державним виконавцем вживалися відповідні заходи на виконання рішення суду, зокрема, останнім на підставі ухвали суду від 10.12.2004р. про розяснення судового рішення проведено перевірку Управління МВС України у Волинській обл. звернення позивача, про що складений відповідний акт державного виконавця від 17.01.2005р.

Наведені обставини знайшли своє відображення у відповіді ОСОБА_2 управління юстиції у Волинській обл. від 23.10.2008р. (а.с.7-8).

Таким чином, державним виконавцем було виконане судове рішення, через що останнім підставно прийнято рішення про закінчення виконавчого провадження; також виконання вказаного судового рішення проведено в рамках прийнятого судом рішення та ухвали суду про розяснення судового рішення.

Окрім цього, підставність призначення пенсії ОСОБА_1 та оцінки нормативно-правових актів, які визначають її призначення, виходить за межі повноважень державного виконавця при виконанні судового рішення.

В частині твердження апелянта про ненаправлення йому копії постанови про закінчення виконавчого провадження колегія суддів враховує, що із змісту скарг, поданих позивачем у попередніх роках, убачається ознайомлення позивача із рішенням державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, також відповідна постанова державного виконавця долучена останнім до матеріалів справи. Також норми Закону України «Про виконавче провадження» не містять обов'язку державного виконавця направляти вказану постанову рекомендованим листом.

Таким чином, вимоги позивача про неправомірність дій державного виконавця та протиправність постанови про закінчення виконавчого провадження є безпідставними, а тому позовні вимоги до Відділу державної виконавчої служби ОСОБА_2 управління юстиції у Волинській обл. задоволенню не підлягають.

В частині вирішення позовних вимог, заявлених до ОСОБА_2 управління юстиції у Волинській обл., судом першої інстанції вірно вказано на те, що відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) контроль за своєчасністю, правильністю, повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, та керівник вищестоящого органу.

В розглядуваному випадку Головне управління юстиції у Волинській обл. не належить до органів, які здійснюють контроль за діями державного виконавця при здійсненні ним виконавчого провадження; вказаний відповідач не уповноважений проводити перевірки щодо правильності проведення виконавчих дій.

За таких обставин доводи позивача про обовязок ОСОБА_2 управління юстиції у Волинській обл. витребувати за скаргою ОСОБА_1 виконавче провадження та прийняти за результатами перевірки відповідну постанову, не відповідає вимогам ст.ст.8, 8-1, 8-2, 8-3 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, скарга позивача від 26.09.2008р. була подана у відповідності до Закону України «Про звернення громадян», через що за результатами розгляду такої повинна надаватися належна відповідь, а не виноситися відповідна постанова.

Така відповідь позивачу надавалась, а тому в цій частині дії відповідачів є правомірними.

Також відповідачами в установленому порядку проведено знищення спірного виконавчого провадження, оскільки знищення виконавчого провадження не залежить від дій та рішень відповідача, а регламентується приписами Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби», затв. наказом Міністерства юстиції України № 470/7 від 05.07.1999р.

Окрім цього, судом першої інстанції вірно вказано на те, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного справа.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема скарг позивача на дії державного виконавця, ОСОБА_1 було відомо про прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження, про що він неодноразово вказував (а.с.33, 48).

З моменту прийняття спірної постанови про закінчення виконавчого провадження пройшов значний проміжок часу; позивач мав можливість звернутися до суду за захистом свого права, чого не зробив, поважних причин пропуску вказаного строк не навів, а тому підстави для поновлення цього строку є відсутніми.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вважає заявлений позов безпідставним та необгрунтованим, а тому такий задоволенню не підлягає з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 02.03.2010р. у адміністративній справі № 2а-19621/09/0370 залишити без задоволення, а вказану постанову суду без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: А.М.Ліщинський

ОСОБА_3