Справа № 2405/2-1484/2012
Суддя: Лисак І. Н.
Дата ухвалення: 2012-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2012 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.,

суддів: Винту Ю.М., Заводян К.І.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до управління Пенсійного фонду України в Кельменецькому районі Чернівецької області про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання нарахувати та виплатити підвищення до пенсії, за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Кельменецькому районі Чернівецької області на рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 17 серпня 2010 року, -

ВСТАНОВИЛА :

В серпні 2010 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Кельменецькому районі Чернівецької області (далі УПФУ в Кельменецькому районі Чернівецької області) про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання нарахувати та виплатити підвищення до пенсії.

Просили визнати неправомірними дії УПФУ в Кельменецькому районі Чернівецької області щодо не нарахування та невиплати підвищення до пенсії неправомірною, зобовязати УПФУ в Кельменецькому районі Чернівецької області нарахувати і виплатити щомісячне підвищення до пенсії у розмірі, передбаченому ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в межах трирічного строку позовної давності за 2007 рік та з 22 травня 2008 року по день ухвалення рішення.

Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 17 серпня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено повністю.

Визнано бездіяльність УПФУ в Кельменецькому районі Чернівецької області протиправною щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підвищення до пенсії в розмірі, передбаченому ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» починаючи з 03 серпня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 12 серпня 2010 року.

Зобовязано УПФУ в Кельменецькому районі Чернівецької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щомісячне підвищення до пенсії у розмірі, передбаченому ст.6 Закону України «Про

_______________________________________________________________

справа № 22а-2/12 р. Головуючий у І інстанції Туржанський В.В.

Доповідач Лисак І.Н.

соціальний захист дітей війни» - 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, визначеної відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням виплаченого їм відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530 підвищення починаючи з 03 серпня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 12 серпня 2010 року.

В своїй апеляційній скарзі УПФУ в Кельменецькому районі Чернівецької області просить скасувати рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 17 серпня 2010 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Посилається на те, що судом першої інстанції були порушені норми матеріального права, не повністю зясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» не було закладено видатки на здійснення виплат згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Після постановлення Рішення Конституційного Суду України №6-рп від 09.07.2007 року в законодавстві не визначено, які органи повинні виплачувати підвищення пенсії, за рахунок яких коштів і джерел, в якому порядку і яким чином обчислювати вказаний розмір підвищення та яку застосовувати мінімальну пенсію для визначення розміру підвищення.

Вказує, що починаючи з 22.05.2008 року єдиним нормативним актом, який регулює виплату підвищення пенсії «дітям війни» є постанова Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530, яка і застосовується органами Пенсійного фонду України при визначенні розміру підвищення до пенсій «дітям війни». Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд першої інстанції зобовязав державний орган здійснювати щомісячну виплату коштів, яких немає в бюджеті держави і не зазначає джерел, з яких ці кошти орган Пенсійного фонду України повинен взяти. Виплати щомісячної допомоги проводилися ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в межах видатків, визначених Законом України «Про Державний бюджет» на відповідний рік, а тому дії управління були правомірними та відповідали ст. 95 Конституції України.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є дітьми війни згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни», знаходяться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Кельменецькому районі та отримують пенсію за віком. Мають право на отримання державної соціальної підтримки, а саме: підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Законами України «Про державний бюджет на 2006, 2007, 2008 року» зупинялась дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року по справі №6-рп/2007(справи про соціальні гарантії громадян) п.12 ст. 71, яким зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Згідно рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року по справі №10-рп/2008 зміни, внесені п.41 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007 року №107-VI в статтю 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнано такими, що не відповідають конституції (є неконституційними).

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Вищевказані рішення Конституційного Суду України є обовязковими до виконання на території України і мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

З огляду на наведене колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що 03 серпня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 12 серпня 2010 року спірні правовідносини регулюються відповідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 18.11.2004 року, якою встановлено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Також судом першої інстанції правильно не було взято до уваги доводи відповідача про неврегульованість механізму реалізації положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімум, встановленому для осіб, що втратили працездатність. Частиною першою ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» визначено, що прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної палати та мінімальної пенсії за віком. Таким чином, при визначені розміру підвищення відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, який визначений ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що обставини по справі встановлені повно, на підставі належних та допустимих доказів, яким судом дана належна оцінка і до встановлених таким чином спірних правовідносин суд правильно застосував норми матеріального права, що їх регулюють.

Посилання апелянта на відсутність коштів у Державному бюджеті для покриття зазначених виплат не свідчить про відсутність у ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 права на їх отримання у відповідності до законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення.

Керуючись ст. ст. 198, 200 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Кельменецькому районі Чернівецької області відхилити.

Рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 17 серпня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді: