Справа № 824/450/15-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 р. м. Чернівці Справа № 824/450/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі :

головуючого судді - Маренича І.В.

секретаря судового засідання - Сопко В.Ю.

за участю :

представників позивача - Голубової М.Г., Томюк І.І

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції в Чернівецькій області до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Державна фінансова інспекція в Чернівецькій області (далі-Позивач) звернулась з адміністративним позовом, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, до приватного підприємця ОСОБА_4 (далі-Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради (далі - третя особа, Департамент) про стягнення коштів в сумі 5755,69 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідно до п.1.2.4.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції України на ІІ квартал 2014 року проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради за період з 01.09.2011 року по 01.05.2014 року.

За результатами проведеної ревізії Департаменту, встановлено ряд фінансових порушень, які зафіксовані в акті ревізії від 06.08.2014 року №06-40/79.

Відтак, на підставі п.7 ст.10 Закону України "Про здійснення державного фінансового контролю в Україні " листом ДФІ в Чернівецькій області направлено вимоги про усунення виявлених ревізією порушень законодавства, зокрема, щодо відображення в обліку дебіторську заборгованість (різницю у вартості робіт) та провести з приватним підприємцем ОСОБА_4 претензійно - позовну роботу щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів або виконання відповідного обсягу робіт на суму 6000,00 грн.

Оскільки Департаментом не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів позивач просить суд, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог прийняти рішення, яким стягнути із приватного підприємця ОСОБА_4 збитки завдані міському бюджету внаслідок завищення вартості підрядних робіт в сумі 5755,69 грн.

Відповідачем до суду подано письмові заперечення проти позову, відповідно до яких, вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить суд у задоволенні позову відмовити повністю, зазначаючи, що відповідачем згідно укладеного договору на капітальний ремонт пішохідного переходу від вул. Борщівської до вул. Золочівської за №20/13 від 09.08.2013 р. та додаткового договору №1 від 23.12.2013 р. виконав передбачені роботи, а Департамент прийняв та оплатив виконанні роботи, що також підтверджується актами виконаних робіт КБ-2в. Під час визначення обсягу виконаних робіт з улаштування монолітних залізобетонних сходів позивачем безпідставно не взяті до уваги акти на приховані роботи за номером 1 та 2 від 28.08.2013 р. Оскільки в даному випадку неправильні геометричні форми об'єкту не можливо визначити об'єкти виконаних робіт по улаштуванню монолітних залізобетонних сходів шляхом математичних розрахунків, а тому не врахування актів прихованих робіт не дає змогу об'єктивно визначити об'єми вказаних виконаних робіт. А тому проведення перерахунку і встановлення суми завищення обсягів виконаних робіт ґрунтується на припущеннях позивача.

Представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п.1.2.4.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції України на ІІ квартал 2014 року та на підставі направлень на проведення ревізії від 05.08.2013 р. №530, 531, 531, від 01.07.2013 р., від 07.07.2014 р. №820, 821 проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради за період з 01.09.2011 року по 01.05.2014 року.

За результатами проведеної ревізії Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради встановлено ряд фінансових порушень, які зафіксовані в акті ревізії від 06.08.2014 року №06-40/79.

Згідно ревізії, на підставі п.7 ст. 10 Закону України "Про основні засади державного фінансового контролю в Україні" від 26.01.1993 року №2939-ХП та пп.15 п.6 Положення "Про державну фінансову інспекцію України", затвердженого Указом Президента України від 23.04.2011 року №499/2011, листом ДФІ в Чернівецькій області від 12.09.2014 р. №24-06-15-15/6510 була направлена вимога, про усунення виявлених ревізією порушень законодавства. Департамент в тому числі зобов'язано відобразити в обліку дебіторську заборгованість та провести з приватним підприємцем ОСОБА_4 претензійно-позовну роботу щодо відшкодування зайвих виплат шляхом повернення коштів або виконання відповідного обсягу робіт на суму 6000,00 грн.

На підставі договору на капітальний ремонт пішохідного переходу від вул. Борщівської до вул. Залочівської від 03.07.2007 р. №20/13, укладеного між Департаментом та відповідачем, останній зобов'язувався виконати роботи з капітального ремонту пішохідного переходу від вул. Борщівської до вул. Золочівської. Відповідно до умов договору, вартість підрядних робіт складає 33024,00 грн.

Контрольними обмірами будівельних робіт, відображених в акті приймання виконаних будівельних робіт ф.№КБ-2в за вересень 2013 р. встановлено завищення обсягів виконаних будівельних робіт з улаштування монолітних стрічкових залізобетонних фундаментів (сходи), завищено обсяг у кількості 4,19 м.куб.

Проведеним перерахунком встановлено завищення вартості робіт на суму 6000,00 грн.

Таким чином, внаслідок допущеного порушення приватним підприємством ОСОБА_4 завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 6000,00 грн.

З Акту прихованих робіт № 1 та №2 від 28 серпня 2013 року вбачається, що комісією вирішено дозволити проводити роботу з улаштуванню монолітних стрічкових фундаментів, та демонтажу опалубки та електрозварювальні роботи. Дані акти позивачем до уваги не взяті.

Оскільки, не забезпечено виконання вимог від 12.09.2014 р. №24-06-15-15/6510 8, при тому, що згідно із ч.2 ст.15 Закону України від 26.01.1993 року №2939-ХП "Про основні засади державного фінансового контролю в Україні" законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення закону та робить висновки по суті спору.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Викладене свідчить про те, що суд, як орган судової влади, повинен діяти у відповідності до Конституції та законів України і захищати порушене право в спосіб, установлений законом.

Статус державної фінансової інспекції України, її функції та правові основи діяльності визначаються Законом України "Про основні засади державного фінансового контролю в Україні" від 26.01.1993 року №2939-ХІІ (далі - Закон № 2939-ХІІ).

Державна фінансова інспекція є органом державної влади і, відповідно, її діяльність має підпорядковуватись вимогам наведеної норми Конституції України та аналогічним вимогам Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні".

Згідно з ч. 1, 2 ст. 2 цього Закону головними завданнями органу державного фінансового контролю є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно, за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

В силу вимог ч. 1 ст. 4 Закону № 2939-XII інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Відповідно до п. 46 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 року № 550, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Пункт 50 вказаного Порядку передбачає, що за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об'єктів контролю; порушення перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.

Відповідно до п. 10 ст. 10 Закону № 2939-XII органам Державної фінансової інспекції надається право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Виходячи із змісту вказаних норм, ДФІ в Чернівецькій області як суб'єкт владних повноважень, має право звертатися до суду з позовом, спрямованим на виконання своїх управлінських функцій, право на яке передбачене ч. 10 ст. 10 Закону.

За змістом статті 10 Закону № 2939-XII органу державного фінансового контролю, серед іншого, надається право: вимагати від керівників підконтрольних установ проведення інвентаризацій основних фондів, товарно-матеріальних цінностей, коштів і розрахунків, у разі відмови у проведенні таких інвентаризацій - звернутися до суду щодо спонукання до проведення таких інвентаризацій; при проведенні ревізій вилучати у підприємств, установ і організацій копії фінансово-господарських та бухгалтерських документів, які свідчать про порушення, а на підставі рішення суду - вилучати до закінчення ревізії оригінали первинних фінансово-господарських та бухгалтерських документів; вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі; у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Варто враховувати, що органи державної фінансової інспекції як суб'єкти владних повноважень мають право, зобов'язані звернутися до адміністративного суду лише у разі, коли таке право чи обов'язок прямо передбачено законом.

Судом встановлено, що на підставі договору №20/13 на капітальний ремонт пішохідного переходу від вул. Борщівської до вул. Золочівської від 09.08.2013 р., укладеного між Департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради (Замовник) до приватного підприємця ОСОБА_4 (Підрядник), останній зобов'язувався виконати відповідно до кошторисної документації та умов договору капітальний ремонт пішохідного переходу від вул. Борщівської до вул. Золочівської в м. Чернівцях.

Згідно договору договірна ціна робіт є невід'ємною частиною Договору (Додаток №1) і визначається на підставі кошторису, є динамічною в межах кошторисної вартості та складає 33024, 00 грн.

23.12.2013 р. між Замовником та Підрядником укладено додатковий договір №1 до договору підряду №20/13 від 09.08.2013 р. на капітальний ремонт пішохідного переходу від вул. Борщівської до вул. Золочівської, а саме домовлено про зменшення договірної ціни та п. 3.1 Договору №20/13 від 09.08.2013 р. викладено в наступній редакції, а саме: «Договірна ціна робіт визначається на підставі кошторису, є динамічною в межах кошторисної вартості та складає 31483,00 грн.».

В ході проведеної перевірки, шляхом проведення контрольних обмірів будівельних робіт, відображених в акті приймання виконаних будівельних робіт ф.№КБ-2в за вересень 2013 р. встановлено завищення обсягів виконаних будівельних робіт з улаштування монолітних стрічкових залізобетонних фундаментів (сходи), завищено обсяг у кількості 4,19 м.куб.

Зазначене, на думку позивача, є порушенням вимог п.3.3.10.1 ДБН Д.1.1-1-2000, ст. 11 Закону України «Про будівельні норми» та п. 1 ст. 49 Бюджетного кодексу України.

Статтею 11 Закону України «Про будівельні норми» визначено, що застосування будівельних норм або їх окремих положень є обов'язковим для всіх суб'єктів господарювання незалежно від форми власності, які провадять будівельну, містобудівну, архітектурну діяльність та забезпечують виготовлення продукції будівельного призначення. Міжнародні, регіональні та національні (державні) будівельні норми, правила, стандарти інших держав застосовуються в Україні відповідно до міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.3.3.10.1 Правил визначення вартості будівництва ДБН Д.1.1-1-2000, затверджених наказом Держбуду України від 27 серпня 2000 року №174 (в редакції, чинній на час проведення підрядних робіт за договором від 24 вересня 2012 року №1) визначено, що вартість прямих витрат при взаєморозрахунках за обсяги виконаних робіт визначається на підставі нормативних витрат трудових і матеріально-технічних ресурсів, виходячи з фізичних обсягів виконаних робіт та уточнених цін ресурсів, передбачених в договірній ціні.

Відповідно до п. 6 Положення про державні фінансові інспекції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.10.2011 р. № 1236, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.10.2011 р. за № 1212/19950 Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Тобто з аналізу вказаної норми випливає, що орган державного фінансового контролю розмір завданих збитків державі визначає згідно методики, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Суд констатує, що позивачем, як суб'єктом владних повноважень, на якого покладено обов'язок щодо надання суду усіх наявних у нього документів та матеріалів, які можуть бути використані як докази у справі, не надано суду належних та достатніх доказів на обґрунтування вимог, стосовно заявленої суми, а саме розрахунку вартості завищеного обсягу робіт, згідно методики, затвердженої Кабінетом Міністрів України.

Крім цього, виходячи з аналізу вказаних норм суд доходить висновку, що орган державного фінансового контролю має право звертатися до суду з адміністративними позовами про стягнення у дохід держави коштів тільки з підконтрольних установ.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. Органів місцевого самоврядування" їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 86 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З врахуванням встановлених обставин, аналізу вимог законів та підзаконних актів, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про порушення позивачем вимог чинного законодавства в частині визначення вартості завищеного обсягу робіт та вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими, у зв'язку з чим позов не підлягає задоволенню відповідно до чинного законодавства.

У процесі розгляду справи не виявлено інших фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про основні засади державного фінансового контролю в Україні" і статтями 11, 14, 50, 70, 71, 79, 86, 94, 128, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Постанову буде виготовлено в повному обсязі 25 серпня 2015 року.

Суддя І.В. Маренич