Справа № 212/12173/14-а(2-а/212/47/15)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2015-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2015 рокусправа № 212/12173/14-а(2-а/212/47/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Ясенової Т.І.

суддів: Головко О.В. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом Управління праці та соціального захисту населення виконкому Жовтневої районної у місті ради до ОСОБА_1 про повернення надмірно виплачених коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Управління праці та соціального захисту населення виконкому Жовтневої районної у місті ради м.Кривого Рогу (далі - Управління) звернулось до суду з позовом в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління надміру виплачену суму допомоги одиноким матерям у розмірі 4947,00 грн.

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 лютого 2015 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не надано належних доказів, що її син не перебуває на повному державному утриманні та визнав встановленим, що дитина відповідача перебуває на повному державному утриманні в загальноосвітньому навчальному закладі, тому наявні підстави для стягнення з відповідача надміру виплачену суму допомоги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для розгляду справи, просить постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом невірно застосовано норми статті 22 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та пункту 49 «Порядку призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми». Судом не враховано, що нею було надано до Управління всі передбачені законодавством документи, у тому числі і довідку з міста навчання сина від 01.10.2013, які були перевірені працівником Управління та жодних зауважень до поданих документів не було, а також не вимагалось надання довідки з міста навчання сина з вказівкою на наявність чи відсутність повного державного утримання на час навчання. Вказує на те, що нею не подавалось до Управління документів із свідомо неправдивими відомостями, що свідчить про відсутність зловживань з її сторони. Судом не було прийнято до уваги, що подані нею документи свідчать про те, що її син перебуває на частковому утриманні держави Ізраїль, навчаючись в загальноосвітній школі, а не на повному державному утриманні, що свідчить про відсутність підстав для припинення надання їй допомоги як одинокій матері та стягнення виплаченої суми допомоги.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на безпідставність її доводів та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. В обґрунтування посилається на положення пункту 36 «Порядку призначення і виплати державної дороги сім'ям з дітьми», яким передбачено припинення виплати допомоги на дітей одиноким матерям у разі тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання. Оскільки з наданої відповідачем 05.08.2014 довідки встановлено, що її син знаходить на повному пансіоні з 28.08.2013 по 31.08.2016 на навчанні в школі у державі Ізраїль, виникла переплата призначеної допомоги у розмірі 4947,00 грн., яка підлягає стягненню на підставі пункту 49 вказаного Порядку.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням представника управління у відпустці. При цьому, не наведено доводів та не представлено доказів неможливості забезпечити участі у судовому засіданні іншого представника Управління, а також не вказано на необхідність представлення додаткових доказів у справі.

За змістом частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, відкладення розгляду справи у випадку неприбуття в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, є правом суду апеляційної інстанції. Неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, враховуючи те, що позивач належним чином та завчасно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, з огляду на відсутність перешкод для розгляду справи за наявними у ній матеріалами без надання пояснень представником позивача та витребування доказів, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми, шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення встановлений Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» №2811-ХІІ від 21.11.1992.

Відповідно до статті 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини) відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини.

Частиною 2 статті 18 -2 вказаного Закону передбачено, що допомога на дітей одиноким матерям призначається незалежно від одержання на дітей інших видів допомоги, передбачених цим Законом.

Статтею 18-4 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» встановлено, що виплата допомоги на дітей одиноким матерям (батькам) призупиняється, зокрема, у разі тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання.

Пунктом 36 «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» затвердженого Постановою КМУ №1751 від 27.12.2001 також визначено підстави для призупинення виплат допомоги на дітей одиноким матерям, які є тотожними підставам, встановленим нормами статтею 18-4 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Відповідно до статті 22 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та пункту 49 вказаного Порядку одержувачі державної допомоги зобов'язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги, тощо), стягуються згідно з законом.

Поняття «утримання за рахунок держави» та «повне державне утримання» застосовується у різних нормативних актах та не має чіткого визначення. Так, відповідно до чинного законодавства утримання за рахунок держави і повне державне утримання є державними видами утримання вихованців навчальних закладів. На повному державному забезпеченні можуть перебувати учні державних професійних навчально-виховних закладів, діти - сироти, діти, позбавлені батьківського піклування, вихованці шкіл-інтернатів та дитячих будинків.

Норми матеріального та фінансового забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також вихованців шкіл-інтернатів затверджені наказом Міністерства освіти і науки від 17.11.2003 №763. Норми матеріального забезпечення предметами гардероба та текстильної білизни для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, що перебувають (навчаються) у навчальних закладах усіх типів і знаходяться на повному державному утриманні, затверджені додатком 1 цього наказу. Додатком 2 цього наказу затверджені норми для вихованців дитячих будинків і шкіл-інтернатів, які потребують соціальної підтримки, тобто утримуються за рахунок держави. Отже, норми утримання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, що перебувають на повному державному утриманні в усіх типах інтернатних навчальних закладів та утримання усіх інших вихованців інтернатних навчальних закладів державної та комунальної власності, які здійснюються за рахунок держави, є різними.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13.01.2005 №2342-IV визначено, що державним утриманням дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб із їх числа - є повне забезпечення відповідно до державних соціальних стандартів матеріальними та грошовими ресурсами дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб із їх числа для задоволення їх життєво необхідних потреб та створення умов для нормальної життєдіяльності.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок повного державного забезпечення учнів державних професійних навчально-виховних закладів безкоштовним харчуванням та стипендією» від 18.08.1994 №565, учні, що перебувають на повному державному утриманні, забезпечуються державою стипендією, житлом, харчуванням, одягом, побутовими речами, предметами особистої гігієни, а також грошовими виплатами відповідно до чинного законодавства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 було призначено допомогу, як одинокій матері на дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 01.01.2003 року по 30.11.2013 року, та в подальшому до 30.11.2015 року.

Відповідно до довідки від 01.10.2013 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває в Ізраїлі в рамках учбової програми «НААЛЕ» за погодженням з Міністерством освіти України, термін навчання 3 роки, з 28.08.2013 до 31.08.2016.

Відповідно до довідки від 18.06.2014 № 1964 ОСОБА_2, 1997 року народження, навчається у загальноосвітній шкоді «Ор Авнер» у державі Ізраїль та перебував у Ізраїлі з 28.08.2013 року по 19.06.2014 року, повний період навчання з 28.08.2013 року по 31.08.2016 року.

Відповідно до довідки від 18 січня 2015 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проходить навчання по трьохрічній програмі Міністерства освіти Ізраїлю «НААЛЕ» для отримання атестату зрілості в рамках Міжнародної Угоди про співпрацю в області культури та освіти та перебуває в учбовому закладі на повному пансіоні з проживання у гуртожитку молодіжного комплексу. Програма «НААЛЕ» фінансується державою Ізраїль та забезпечує медичним обслуговуванням, навчанням, проживанням та харчуванням учнів в країні.

Медичне страхування учнів не покриває витрати на лікування хронічних та генетичних захворювань. Вказані витрати несуть батьки.

Батьки забезпечують учнів окулярами в разі потреби, а також одягом на весь час навчання. Батьки можуть допомагати учням матеріально, пересилаючи суми грошей на кишенькові витрати та предмети дозвілля. Після другого року навчання і до закінчення програми батьки забезпечують приїзд дитини на канікули в країну проживання за свій рахунок.

Отже, відповідно до інформації викладеної у вказаній довідці, дитина відповідача протягом перебування на навчанні не забезпечується в навчальному закладі одягом, взуттям, предметами першої необхідності, а також на батьків учнів покладено ряд витрат, що свідчить про те, що син відповідача не перебуває на повному державному утриманні в розумінні законодавства України.

В ході розгляду справи відповідачем не було доведено, що дитина відповідача під час навчання знаходиться на повному державному утриманні.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, не надав належної оцінки вказаним обставинам та дійшов помилкового висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини, що мають значення для справи, допущено помилку у застосуванні норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.2 ст. 202, ст.ст. 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 лютого 2015 року у справі № 212/12173/14-а (2-а/212/47/15) - скасувати.

У задоволенні позову Управління праці та соціального захисту населення виконкому Жовтневої районної у місті ради до ОСОБА_1 про повернення надмірно виплачених коштів - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров