Справа № 817/1351/15
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2015-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Недашківська К.М.
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
УХВАЛА

іменем України

"26" серпня 2015 р. Справа № 817/1351/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Котік Т.С.

Малахової Н.М.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "06" липня 2015 р. у справі за позовом Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до приватного підприємства "Володимирець-Автоцентр" про стягнення санкцій та пені ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 06 липня 2015 року Рівненському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів відмовлено в задоволенні позову про стягнення з приватного підприємства «Володимирець-Автоцентр» (далі-Підприємство) адміністративно-господарських санкцій та пені за недодержання нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить вказану постанову скасувати, прийнявши нову - про задоволення позовних вимог.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.17 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (надалі - Закон) з метою реалізації творчих і виробничих здібностей інвалідів та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.

Частиною 3 статті 18 вказаного Закону передбачено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

З матеріалів справи вбачається, що згідно звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2014 рік форми №10-ПІ (а.с.5) середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становить 21 особа, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 0 осіб; кількість інвалідів-штатних працівників, які повинні працювати на підприємстві відповідача на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України №875-XII - 1 особа; фонд оплати праці штатних працівників 284,42 тис. грн.; сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів 13543 грн. 81 коп.

За підпунктом 3.1 пункту 3 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 10.02.2007 №42 «Про затвердження форми звітності №10-ПІ (річна) «Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів» та Інструкції щодо заповнення форми звітності №10-ПІ (річна) «Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів» (далі іменується Інструкція №42), у рядку 01 відображається середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу за рік, яка визначається відповідно до пункту 3.2 Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 28.09.2005 №286та зареєстрованої Міністерством юстиції України 30.11.2005 за №1442/11722 (далі іменується Інструкція №286).

Суд першої інстанції встановив, що відповідачем у 2014 році не виконано норматив, передбачений статтею 19 Закону України №875-XII, оскільки середньооблікова кількість штатних працівників у відповідача за 2014 рік, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, складає 0 осіб, а кількість працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України №875-XII - 1 особа.

Відповідно до статті 20 Закону України №875-XII у разі, коли середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлена нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, підприємства, установи, організації щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції. Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Відповідно до частини 1 статті 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Згідно поданої до суду позовної заяви за невиконання нормативу щодо працевлаштування інвалідів позивач розраховує суму пені на дату подання адміністративного позову 12.05.2015 року.

У зв'язку з порушенням ним строків сплати адміністративно-господарських санкцій нарахована пеня, яка складає: 13 грн. 54 коп. (сума пені за один день прострочення) х 27 (кількість днів прострочення) = 365 грн. 58 коп. Отже, загальна сума заборгованості зі сплати адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2014 році складає: 13543 грн. 81 коп. + 365 грн. 58 коп. = 13909 грн. 39 коп.

Суд першої інстанції правильно вказав, що адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов'язковим платежем), обов'язкова сплата яких передбачена Конституцією України та Податковим кодексом України, а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

Разом з тим, статтею 218 Господарського кодексу України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

В ході розгляду справи встановлено, що протягом 2014 року приватним підприємством «Володимирець-Автоцентр» були вжиті всі належні заходи для недопущення невиконання нормативу щодо працевлаштування інвалідів.

Так, на підприємстві працював інвалід третьої групи ОСОБА_3, який в подальшому був звільнений з посади механіка за власним бажанням 19.03.2014 (а.с.22-23). Крім того, відповідно до наказу № 17 від 12.05.2014 до штатного розпису підприємства з 01.06.2014 введена штатна одиниця «швачка» для працевлаштування інвалідів (а.с.26-27, 35).

За змістом статті 18-1 Закону України №875-XII державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Відповідно до Наказу №316, форма звітності заповнюється роботодавцями, які подають інформацію до територіального органу Державної служби зайнятості України у містах Києві та Севастополі, районі, місті, районі у місті незалежно від місцезнаходження. Відповідно до пункту 2.1 Наказу №316 форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

На виконання вимог Закону України «Про зайнятість населення» та Наказу №316, Підприємство подавало звіти форми №3-ПН про наявність вакантних робочих місць від 13.06.2014 та від 22.08.2014 (а.с. 24-25), в яких зазначалося про створене вакантне робоче місце швачки саме для інваліда. Даний факт підтверджується також і наявним в матеріалах справи листом Володимирецького районного центру зайнятості від 07.05.2015 №420, в якому зазначається, в тому числі, що центром зайнятості була направлена на підприємство особа з інвалідністю для працевлаштування (а.с.41).

Матеріалами справи підтверджено, що 11.09.2014 Володимирецьким районним центром зайнятості на ПП «Володимирець-Автоцентр» був направлений інвалід для працевлаштування на робочому місці швачка (а.с.38-39). Однак, як встановлено судом, інвалід не був працевлаштований у зв'язку з тим, що на момент направлення дану штатну одиницю «швачка» виведено з штатного розпису, а на заміну цій штатній одиниці для виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, на підставі наказу №27 від 15.08.2014 до штатного розпису введено посаду «прибиральник автобусів» (а.с.36-37).

Суд першої інстанції вірно зазначив, що обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 28 січня 2014, від 9 липня та 19 листопада 2013 року (№№ 21-200а13, 21-397а13 відповідно).

Дослідивши представлені докази, суд першої інстанції належним чином встановив обставини справи, надав їм відповідну правову оцінку та дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відповідачем протягом 2014 року виконано усі, встановлені законодавством обов'язки щодо забезпечення працевлаштування інвалідів. Суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідачем вжито усі, передбачені чинним законодавством, заходи із працевлаштування інвалідів, тому на нього не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів необхідних професій для їх працевлаштування та відсутність інвалідів, які бажають працевлаштуватися.

Постанову прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "06" липня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Т.С. Котік

Н.М. Малахова

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Рівненське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів вул.Замкова,10а/1,м.Рівне,33028

3- відповідачу: Приватне підприємство "Володимирець-Автоцентр" смт.Володимирець,Рівненська область,34300

4-третій особі: - ,