Справа № 310/9503/13-а
Суддя: Полянчук Б. І.
Дата ухвалення: 2013-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/9503/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2013 рокум. Бердянськ
Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС відділу ДПС МВС України у м. Бердянську старшого сержанта міліції Горбач Степана Володимировича про визнання постанови незаконною та її скасування, закриття провадження по справі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до інспектора ДПС відділу ДПС МВС України у м. Бердянську старшого сержанта міліції Горбач С.В. про визнання постанови незаконною та її скасування, закриття провадження по справі, вказуючи, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу по ст. 122 ч. 1 КУпАП за те, що він перевищив максимально допустиму швидкість руху. Позивач зазначив, що при винесенні постанови були порушені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, у протоколі та постанові про адміністративне правопорушення відсутній запис про режим, у якому працював прилад фіксації правопорушення «Візир», на фотознімку неможливо ідентифікувати місце скоєного правопорушення, оскільки зображення продемонстровано у збільшеному вигляді та на ньому вбачається лише передня частина автомобіля, у постанові про адміністративне правопорушення відсутні відомості про особу, яка здійснювала фото фіксацію правопорушення, не надано експертний висновок та сертифікат відповідності на прилад «Візир», відмовлено у наданні для звірки номеру приладу, яким здійснювалася фіксація правопорушення з номером, занесеним до протоколу та постанови, правопорушення було зафіксовано на ділянці, перед якою не встановлено дорожній знак « 5.70». Посилався на відсутність на час скоєння правопорушення правової норми, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. Просив скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки він швидкість не перевищував, правопорушення не вчиняв і вважає, що постанова винесення з порушенням законодавства, тому є незаконною і підлягає скасуванню.

У судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив задовольнити, зазначивши, що, прилад «Візир» не відображає реальної картини дорожньої ситуації і взагалі був направлений на інший транспортний засіб.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити. Інспектор ДПС пояснив, що швидкість руху вимірювалась приладом «Візир», що знаходився в автоматичному режимі фіксації та який входить до переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, а тому його вимірювання не суперечить чинному законодавству. Відповідач зазначив, що радар був направлений саме на авто порушника й при наявності поблизу інших транспортних засобів швидкість не можна було б зафіксувати. Горбач С.В. надав суду копію свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, фото-фіксацію правопорушення, здійсненого зазначеним вище приладом указавши, що містить дату, час правопорушення, швидкість руху транспортного засобу та номер вимірювального приладу.

З'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

У постанові серії АА2 № 361232 від 14.08.2013 року зазначено, що ОСОБА_1 14.08.2013 року о 18 год. 15 хв., керуючи автомобілем Daewoo Matiz, д/н НОМЕР_1, по вул. Мелітопольське шосе біля перехрестя з вул. Л.Українки у м. Бердянську, перевищив встановлену швидкість руху на 22 км/год, рухаючись зі швидкістю 82 км/год, чим скоїв адміністративне правопорушення, що передбачено ст. 122 ч. 1 КпАП України (а.с.5).

Стаття 122 ч 1 КпАП України передбачає адміністративну відповідальність у випадку перевищення водіями транспортних засобів установлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення (а.с. 5), протоколом (а.с. 56) і знімками фото-фіксації правопорушення (а.с. 64-67).

Справність приладу фіксації правопорушень підтверджується копією свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки(а.с. 62). Фіксація правопорушення здійснена відповідачем відповідно до методичних рекомендацій по роботі з радіолокаційним відеозаписуючим вимірювачем швидкості «Визир» та не суперечить наказу № 33 від 01.03.2010 року «Про затвердження Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху» (а.с. 63).

Відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до діючого на час скоєння правопорушення законодавства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що факт порушення ОСОБА_1 п. 12.4 правил дорожнього руху знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а пояснення позивача, показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 суперечать наявним в матеріалах справи доказам, тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 71, 158 - 163 КАС України, ст.ст. 251, 258, 283, 122 КпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя