Справа № 820/6285/15
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2015-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 серпня 2015 р. № 820/6285/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Ролінського Б.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3
до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області
про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у Дзержинському районі м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 18.03.2015 року №38-15 на суму 3600,64 грн. та №38-15 на суму 3119,16 грн., від 20.04.2015 року на суму 3895,83 грн.;

- судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ДПІ у Дзержинському районі м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області податковими повідомленнями-рішеннями: від 18.03.2015 №38-15 у сумі 3600,64 грн., №38-15 в сумі 3119,16 грн., від 20.04.2015 р. № 150-15 у сумі 3895,83 грн. визначив позивачу до сплати земельний податок, згідно інформації з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно. Однак, по-перше, відповідач у спірних податкових повідомленнях-рішеннях не вказав податковий період, за який нараховується земельний податок, а, по-друге, відповідачем не враховано, що позивач має статус платника єдиного податку, а отже, не є платником податку на нерухоме майно в частині земельного податку. Вважаючи спірні податкові повідомлення-рішення незаконними, позивач просить суд прийняти рішення про їх скасування, тобто задовольнити позов.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Представник відповідача - Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, позов не визнав.

У письмових запереченнях на позов (а.с.36-38) та у судовому засіданні представник ДПІ вказав, що спірні податкові повідомлення-рішення ДПІ у Дзержинському районі м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області прийняті на підставі і в межах повноважень ДПІ, на виконання норм чинного податкового законодавства, і тому позовні вимоги є необґрунтованими. Так, земельний податок був донарахований контролюючим органом на земельну ділянку, яка знаходиться під будівлею, що підтверджено інформацією з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та у строки, встановлені п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України. За таких підстав, відповідач просив суд прийняти рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що позивач - ОСОБА_3, була зареєстрована як суб'єкт господарювання - фізична особа-підприємець 16.10.2014 року, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1. (а.с.14).

Згідно Витягу з реєстру платників єдиного податку від 10.12.2014 року №699, позивач перебуває на податковому обліку в Індустріальній об'єднаній державній податковій інспекції м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області як платник єдиного внеску з 17.10.2014 року. Перейшов на спрощену систему оподаткування 01.11.2014 р. та відноситься до 2 групи платника єдиного податку. (а.с.15).

Вид господарської діяльності - стоматологічна практика (КВЕД 86.23). Місце провадження господарської діяльності: АДРЕСА_2

Судом встановлено, що згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 належать на праві власності нежитлові приміщення 1-го поверху в літ. "А-7" загальною площею 102,7 кв.м., які знаходяться за АДРЕСА_2

Податковою інспекцією на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на вказані нежитлові приміщення нараховано земельний податок у 2015 році:

- за 2013 рік від 18.03.2015 р. №38-15 у сумі 3600,64 грн., (а.с.9);

- за 2014 рік від 18.03.2015 р. №38-15 в сумі 3119,16 грн., (а.с.10);

- за 2015 рік від 20.04.2015 р. № 150-15 у сумі 3895,83 грн. (а.с.11).

Матеріалами справи підтверджено, що право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху в літ. "А-7" загальною площею 102,7 кв.м., які знаходяться за адресою: м.Харків, АДРЕСА_2, придбані ОСОБА_3 на прилюдних торгах 29.04.2013 р., що підтверджується протоколом проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмету іпотеки) №87-02/158/13/і від 29.04.2013 р. (а.с.49), актом державного виконавця на реалізацію предмета іпотеки від 17.05.2013 р. (а.с.50), свідоцтвом про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів №1356 від 21.05.2013 р. (а.с.51).

Вирішуючи спір по суті суду зазначає, що відповідно до статті 125 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-III, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визначення і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 270 Податкового кодексу України, об'єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Однак, згідно статті 42 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент спірних правовідносин), земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників.

Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації.

Частиною 1 статті 377 Цивільного кодексу України встановлено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

З наведених вище норм слідує, що при набутті права власності в багатоквартирному будинку на квартиру або нежитлове приміщення, право власності на земельну ділянку, на якій знаходиться будівля, при цьому не завжди переходить у власність власника квартири або нежилого приміщення, розташованого у в такому будинку.

Пунктом 287.1 статті 287 Податкового кодексу України визначено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Підпунктом 4 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України зазначено, платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів: податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

Крім того, суд підкреслює, що податковим органом при винесенні спірних податкових повідомлень-рішень не взято до уваги обставини, що позивач є платником єдиного податку та використовує нежитлове приміщення за адресою: м.Харків, АДРЕСА_2 в господарських цілях.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідачем - ДПІ у Дзержинському районі м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області не доведено вчинення дій на підставі, в межах та спосіб, передбачений законодавством України.

Оскільки в ході судового розгляду відповідачем не було доведено правомірності мотивів винесення спірного податкового повідомлення - рішення, що зумовлює висновок про необґрунтованість визначення платнику податків додаткових податкових зобов'язань і, як наслідок, наявність факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_3, позов слід задовольнити.

Судові витрати слід розподілити відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 161ст. 162, ст. 163, ст. 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 18.03.2015 року №38-15 на суму 3600,64 грн. та №38-15 на суму 3119,16 грн., від 20.04.2015 року на суму 3895,83 грн.

Стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_3 (місцезнаходження: 61091, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 182,70грн. (сто вісімдесят дві гривні сімдесят копійок).

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 17 серпня 2015 року.

Суддя О.В. Панченко