Справа № 2-а-1396/11
Суддя: Доля В.А. В. А.
Дата ухвалення: 2011-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1396/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2011 року м.Рівне

Рівненський міський суд

в особі судді Доля В.А.,

при секретарі Добридник І.С.

з участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Рівному про визнання протиправним дій та рішень, зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У позовній заяві вказується, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інвалідом 2 групи, захворювання якого повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. 11 січня 2011 року звернувся до відповідача з заявою про перерахунок розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю у відповідності до ст.ст. 49,50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі в рішенні Закон). 20 січня 2011 року отримав письмову відповідь, в якій зазначено, що відповідач з 03 грудня 2008 року здійснив перерахунок його пенсії з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»та провів її виплату в перерахованому розмірі. Оскільки будь-яких зобовязань щодо проведення перерахунку пенсії у разі встановлення нових розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, судом на органи Пенсійного фонду не покладено, тому новий перерахунок не здійснювався.

В судовому засіданні позивач та його представник просили визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України у місті Рівному щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії у відповідності до ст. ст. 49,50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобовязати Управління Пенсійного фонду України у місті Рівному зробити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію у відповідності до ст. ст. 49,50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з дня звернення з 01 січня 2011 року та в подальшому проводити перерахунок пенсії у відповідності до змін діючого законодавства та встановлення нових розмірів прожиткового мінімуму для осіб, як втратили працездатність.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, з причин, невідомих суду, про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином про що свідчить розписка до судової повістки від 16 лютого 2011 року. Заперечень проти позову не подав.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 11 січня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з письмовою заявою, в якій просив провести перерахунок його пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у відповідності до ст.ст. 49,50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

20 січня 2011 року позивач отримав письмову відповідь, в якій зазначено, що відповідач з 03 грудня 2008 року здійснив перерахунок його пенсії з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»та провів її виплату в перерахованому розмірі. Оскільки будь-яких зобовязань щодо проведення перерахунку пенсії у разі встановлення нових розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, судом на органи Пенсійного фонду не покладено, тому новий перерахунок не здійснювався.

Статтею 49 Закону передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини 4 статті 54 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, та у зв'язку з втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів II групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими восьми мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі статтею 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії I, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам II групи - у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Як передбачено статтею 53 того самого Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі статтею 28 Закону України від 9 липня 2003 року N 1058-IV „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон N 1058-IV) встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4 розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом II групи, захворювання якого повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і віднесений до категорії 1 осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, одержує пенсію по інвалідності на підставі статті 54 Закону та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі статті 50 цього Закону.

При розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, виходячи з якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року N 523. Ця постанова є чинною, її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту статей 50, 54 Закону .

Пунктом 2 постанови від 3 січня 2002 року N 1 Кабінет Міністрів України установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, усупереч положенням зазначених статей закону, й ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами, при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Положення частини 3 статті 28 Закону N 1058-IV, на думку суду, не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною 1 цієї статті.

Враховуючи наведене, суд вважає, що для захисту та відновлення порушеного права позивача у частині визнання протиправними рішення та дій відповідача щодо нарахування та виплати йому пенсії та додаткової щомісячної пенсії за шкоду, заподіяну здоровю та зобовязання Управління Пенсійного фонду України у місті Рівному зробити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 01 січня 2011 року підлягає задоволенню.

Поряд з тим, позов у частині проведення у подальшому перерахунку пенсії у разі підвищення розміру мінімальної пенсії за віком, розмір якої відповідає розміру прожиткового мінімуму не підлягає до задоволення, оскільки позивачем на надано суду жодного доказу у підтвердження невизнання, оспорювання чи порушення його права відповідачем у майбутньому, а доказування наявності підстав для задоволення позову в цій частині не може ґрунтуватись на припущеннях.

Керуючись ст.ст. 10,11, 71,158-163 КАС України, суд ,

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України у місті Рівному щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії у відповідності до ст. ст. 49,50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у місті Рівному зробити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію у відповідності до ст. ст. 49,50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 01 січня 2011 року.

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у місті Рівному про проведення у подальшому перерахунку пенсії у відповідності до змін діючого законодавства та встановлення нових розмірів прожиткового мінімуму для осіб, як втратили працездатність відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови суду виготовлено 16 лютого 2011 року.

Суддя: Доля В.А.