Справа № 2а-18854/09/0370
Суддя: Богаченко С.І.
Дата ухвалення: 2012-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2012 р. Справа № 77722/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Гінди О.М., Кушнерика М.П.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Ковельмолоко» на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2009 року у справі за адміністративним позовом Відкритого акціонерного товариства «Ковельмолоко» до Волинського територіального управління Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку про визнання нечинною постанови,-

В С Т А Н О В И Л А :

04 вересня 2009 року Відкрите акціонерне товариство «Ковельмолоко» звернулося до суду з вищевказаним адміністративним позовом до Волинського територіального управління Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку про визнання нечинною постанови про накладення санкцій за правопорушення на ринку цінних паперів від 11 серпня 2009 року №115-ВО, покликаючись на те, що відповідачем при зясуванні обставин справи не було досліджено запит акціонера на відповідність нормі п.«г» ст.10 Закону України «Про господарські товариства» та ст.88 Господарського кодексу України. Вважає, що вольові дії відображені словами надіслати та надавати для ознайомлення містять у собі різне практичне застосування, а тому ним було надано можливість акціонеру ознайомитись із інформацією про діяльність товариства.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2009 року у справі №2а-18854/09 у задоволенні позову Відкритого акціонерного товариства «Ковельмолоко» до Волинського територіального управління Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку про визнання нечинною постанови - відмовлено.

Не погодившись із винесеним рішенням, його оскаржило Відкрите акціонерне товариство «Ковельмолоко», яке покликаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і винести нову постанову, якою позовні вимоги задоволити. У поданій апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що відповідь на запит ним була надіслана у строки, передбачені ст.33 Закону України «Про інформацію» та не містила відмову у наданні інформації, яка вимагалась акціонером, а навпаки передбачала порядок ознайомлення з такою інформацією. Вважає, що судом не враховано того, що змістовне навантаження слів надати та надіслати різне.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів. Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що учасники товариства мають право одержувати інформацію про його діяльність, а тому після отримання запиту від акціонера позивач повинен був надати її у відповідності до ст.88 Господарського кодексу України та пунку «г» ст.10 Закону України «Про господарські товариства».

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та є правильними.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст.5, 6 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» державне регулювання ринку цінних паперів здійснює Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку, яка здійснює свої повноваження через центральний апарат і свої територіальні органи.

У відповідності до п.п.10, 14 ст.8 вищезазначеного Закону Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку має право надсилати емітентам, особам, які здійснюють професійну діяльність на ринку цінних паперів, фондовим біржам та саморегулівним організаціям обов'язкові для виконання розпорядження про усунення порушень законодавства про цінні папери та вимагати надання необхідних документів відповідно до чинного законодавства, а також накладати адміністративні стягнення, штрафні та інші санкції за порушення чинного законодавства на юридичних осіб та їх співробітників, аж до анулювання ліцензій на здійснення професійної діяльності на ринку цінних паперів.

Із матеріалів справи вбачається, що Актом №115-ВО від 29 липня 2009 року Волинським територіальним управлінням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку встановлено, що ВАТ «Ковельмолоко» не надало на письмову вимогу акціонера інформації, право на отримання якої учасниками господарського товариства встановлено ч.1 ст.88 ГПК України та п. «г» ст.10 Закону України «Про господарські товариства». За результатами розгляду акту та скарги акціонера винесено постанову про застосування санкції за правопорушення на ринку цінних паперів №115-ВО від 11 серпня 2009 року якою встановлено штраф у розмірі 850грн. за ненадання інформації акціонеру на його письмовий запит.

Відповідно до положень ст. 10 Закону про господарські товариства, учасники товариства мають право одержувати інформацію про діяльність товариства. На вимогу учасника товариство зобов'язане надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти товариства про його діяльність, протоколи зборів. Учасники можуть мати також інші права, передбачені законодавством і установчими документами.

Господарський кодекс України також передбачає право учасників товариства одержувати інформацію про діяльність такого товариства. На вимогу учасника товариство зобов'язане надати йому для ознайомлення річні баланси, звіти про фінансово-господарську діяльність товариства, протоколи ревізійної комісії, протоколи зборів органів управління товариства тощо (ч. 1 ст. 88 ГК України).

Цивільний кодекс України закріплює право учасника господарського товариства одержувати інформацію про діяльність товариства в порядку, встановленому установчим документом (п. 5 ч. 1 ст. 116 ЦК України).

Таким чином, із змісту ст. 116 ЦК Україні слідує, що порядок надання учаснику господарського товариства інформації може встановлюватися установчим документом, однак в установчому документі ВАТ «Ковельмолоко» такого порядку не встановлено.

У пункті 36 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» №13 від 24.10.2008р. зазначається, що способом захисту права учасника господарського товариства на отримання інформації про діяльність товариства (пункт «г»ч. 1 ст. 10 Закону України «Про господарські товариства», ст. 116 ЦК України, ч. 1 ст. 88 ГК України) є спонукання в судовому порядку до виконання товариством дій - надання відповідної інформації.

При цьому, слід враховувати, що установчі документи, а так само будь-які внутрішні документи господарського товариства не можуть обмежувати права учасників товариства на інформацію, що передбачені законодавством, зокрема, ст. 10 Закону України "Про господарські товариства", ст. 33, 45 Закону України "Про інформацію" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), а при наявності таких обмежень такі положення не повинні застосовуватися.

Слід зазначити, що оскільки законодавством встановлений обов'язок товариства надавати учаснику інформацію про свою діяльність, відмова товариства надати таку інформацію в копіях документів на адресу акціонера повинна бути обґрунтована, при цьому не передбачення способу надання інформації установчими документами не може слугувати підставою для відмови товариства у наданні такої. Товариством не доведено причини неможливості виконати свій обов'язок у спосіб в який просить учасник.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності дій Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку при винесені постанови №115-ВО від 11 серпня 2009 року про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів за ненадання інформації акціонеру на його письмовий запит у вигляді штрафу у розмірі 850грн., яка діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також необхідність стягнення застосованого штрафу з огляду на його несплату позивачем.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання про безпідставність позовних вимог Відкритого акціонерного товариства «Ковельмолоко» щодо визнання нечинною постанови.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 195, ст. 197, ч.1 п.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Ковельмолоко» залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2009 року у справі №2а-18854/09 без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя С.І. Богаченко

Суддя О.М. Гінда

Суддя М.П. Кушнерик