Справа № 816/1704/15
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2015-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2015 р.Справа № 816/1704/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Водолажської Н.С. , Філатова Ю.М.

за участю секретаря судового засідання Тітової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 14.07.2015р. по справі №816/1704/15

за позовом ОСОБА_1

до Начальника управління Укртрансінспекції у Полтавській області Кужіль Володимира Миколайовича, Управління Укртрансінспекції у Полтавській області

про скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду із адміністративним позовом до Начальника управління Укртрансінспекції у Полтавській області Кужіль Володимира Миколайовича, Управління Укртрансінспекції у Полтавській області, в якому просить скасувати постанову № 001907 від 16.12.2013 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700,00 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.07.2015 року позовну заяву залишено без розгляду.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 14.07.2015 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на прийняття оскаржуваної ухвали з порушенням норм процесуального права, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує, що залишаючи адміністративний позов без розгляду, суд першої інстанції дійшов до неправомірного висновку про те, що позивачем без поважних причин було пропущено встановлений законом строк на звернення до суду із даним позовом.

Відповідачі надали письмові заперечення на апеляційну скаргу .

Представники сторін про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем було без поважних причин пропущено встановлений законодавством місячний строк звернення до суду.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Колегія суддів зазначає, що практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Відповідно до ч.5 ст.99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, встановлюється місячний строк.

Враховуючи наведене та беручі до уваги, що позивачем оскаржується правомірність винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, на підставі якої може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, до спірних правовідносин повинен застосовуватись спеціальний строк звернення з адміністративний позовом, що передбачений ч. 5 ст. 99 КАС України, тобто місячний строк.

В свою чергу, для вирішення питання про наявність або відсутність пропуску строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з'ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.11.2013 року Управлінням Укртрансінспекції у Полтавській області на адресу позивача було надіслано повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт № 3 від 27.11.2013 року, а 18.12.2013 року надіслано постанову від 16.12.2013 року № 001907 про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700,00 грн. Однак, поштові відправлення повернулись на адресу Управління Укртрансінспекції у Полтавській області з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

Як вказує позивач, про існування оскаржуваної постанови він дізнався лише 16.03.2015 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження серії ВП №42197450.

Матеріали справи не містять доказів, які б спростовували вказані обставини.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що саме з 16.03.2015 року у позивача виникла можливість реалізувати встановлене законом право на захист порушених прав, свобод чи інтересів, у т.ч. шляхом звернення до суду із відповідним позовом.

Не погодившись із правомірністю винесення вказаної постанови, позивач 25.03.2015 року звернувся до Октябрського районного суду м.Полтави із адміністративним позовом до Начальника управління Укртрансінспекції у Полтавській області Кужіль Володимира Миколайовича, про скасування постанови №001907 від 16.12.2013 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700 грн.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 29.04.2015 року позовну заяву повернуто позивачу та роз'яснено право на звернення із даним позовом до Полтавського окружного адміністративного суду. Копія вказаної ухвали була направлена позивачу 13.05.2015 року, що підтверджується штампом поштового відділення на конверті та, як вказує позивач, отримана ним особисто 20.05.2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом 25.05.2015 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги дату ознайомлення позивача із оскаржуваною постановою та вжиття останнім заходів для захисту своїх прав та інтересів шляхом звернення до судових інстанцій, колегія суддів дійшла висновку щодо поважності пропуску останнім строку звернення до суду із даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо відсутності доказів поважності пропуску позивачем встановленого строку звернення до суду, та як наслідок, неправомірно залишив адміністративний позов без розгляду.

Відповідно до положень ст.55 Конституції України, держава кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної власності, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ч. 4 ст. 6 КАС України, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", Європейська Конвенція "Про захист прав людини і основоположних свобод" (далі - Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права.

У відповідності до ч.1 ст.6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно висновків, викладених у п.п. 23, 25 Рішення ЄСПЛ у справі "Проніна проти України", суд зобов'язаний надавати відповідь на кожен з специфічних, доречних та важливих доводів заявника, а також давати обґрунтування своїх рішень.

Колегія суддів зауважує, що згідно ч. 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, в силу приписів ч. 4 ст. 11 КАС України, суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Виходячи із зазначених обставин справи, колегія суддів вважає, що судом при ухваленні рішення було порушено приписи ст.ст. 99, 100 КАС України, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотримання норм процесуального права.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

За змістом частини 4 статті 204 КАС України, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З урахуванням встановлених обставин у справі та допущених судом першої інстанції порушень норм процесуального права, колегія суддів вважає, що ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 14.07.2015р. по справі №816/1704/15 не відповідає вимогам ст.159 КАС України, а тому відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 199 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям нової, про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 199, ст.ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 14.07.2015р. по справі №816/1704/15- скасувати.

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Начальника управління Укртрансінспекції у Полтавській області Кужіль Володимира Миколайовича, Управління Укртрансінспекції у Полтавській області про скасування постанови направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Водолажська Н.С. Філатов Ю.М.

Повний текст ухвали виготовлений 27.08.2015 р.