Справа № 812/387/15
Суддя: Васильєва Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2015-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ковальова Т.І.
Суддя-доповідач - Васильєва І.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року справа №812/387/15

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Васильєвої І.А., суддів: Ханової Р.Ф., Жаботинської С.В., розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Луганського міського центру зайнятості на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 09 липня 2015 р. у справі № 812/387/15 (головуючий І інстанції Ковальова Т.І.) за позовом Луганського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення залишку незаконно отриманого матеріального забезпечення на випадок безробіття у розмірі 2006,52 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2015 року Луганський міський центр зайнятості (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 (надалі - відповідач) в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на користь Луганського міського центру зайнятості незаконно отримане матеріальне забезпечення на випадок безробіття у розмірі 2 006, 52 грн. (арк.. справи 3-4).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 09 липня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено (арк.. справи 26-28).

Позивач з таким рішенням суду не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судове рішення є необґрунтованим та таким, що не відповідає нормам діючого законодавства, прийняте з порушенням норм матеріального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті заявлених позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на порушення пп. «б п. 3 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення», яким встановлено, що до зайнятого населення належать громадяни, які проживають на території держави на законних підставах та самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, а тому, відповідно до законодавства про зайнятість населення, особа не має права на отримання статусу безробітного, якщо її внесено до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців. Апелянт також зазначає, що відповідач, при наданні їй статусу безробітного свідомо не повідомила службу зайнятості про те, що має статус фізичної особи-підприємця (арк.. справи 32-34).

Сторони в судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Колегія суддів розглядає дану справу за вимогами ст. 197 КАС України у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Як встановлено судами першої, апеляційної інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2 05.01.2006 року звернулась до Луганського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні.

Відповідачу був присвоєний статус безробітного з 12.01.2006 року, що не заперечується позивачем.

Станом на час виникнення спірних правовідносин в редакції Закону «Про зайнятість населення» станом на січень 2006 року, в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах: працюючі по найму на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форм власності, у міжнародних та іноземних організаціях в Україні і за кордоном; громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві; обрані, призначені або затверджені на оплачувану посаду в органах державної влади, управління та громадських об'єднаннях; які проходять службу в Збройних Силах України, Службі безпеки України, Державній прикордонній службі України, військах внутрішньої та конвойної охорони і Цивільної оборони України, органах внутрішніх справ України, інших військових формуваннях, створених відповідно до законодавства України, альтернативну (невійськову) службу; які проходять професійну підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації з відривом від виробництва; навчаються в денних загальноосвітніх школах і вищих навчальних закладах; працюючі громадяни інших країн, які тимчасово перебувають в Україні і виконують функції, не пов'язані із забезпеченням діяльності посольств і місій.

Відповідно до довідки № 1/05-414 від 25.05.2015 року, позивачем за період з січня 2006 року по грудень 2006 року відповідачу сплачено допомогу по безробіттю на загальну суму 2006,52 грн. (арк. справи 8).

23 червня 2014 року, начальником відділу контролю за використанням коштів Фонду та розслідування страхових випадків Луганського міського центру зайнятості, з метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття проведено розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення відповідачу.

Розслідуванням встановлено, що згідно з повідомленням Управління Пенсійного фонду України в Артемівському районі м. Луганська від 09.04.2014 року № 2391/05-15 про надання державним реєстратором відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», повідомлення про рішення про припинення підприємницької діяльності стало відомо, що ОСОБА_2 в період перебування на обліку, як безробітна, з 12.01.2006 року по 08.12.2006 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець та не повідомила про це Луганський міський центр зайнятості.

За результатами проведеного розслідування, позивачем складено акт № 1191 від 23 червня 2014 року, висновком якого встановлено, що відповідно до п.3 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Таким чином, ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем з 19.02.2002 року, в період перебування на обліку, як безробітна, з 12.01.2006 року по 08.12.2006 року не надала інформацію, яка впливає на умови перебування на обліку, як безробітного, згідно частини 2 статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" , незаконно отримала статус безробітного та допомогу по безробіттю за період з 12.01.2006 року по 07.12.2006 року у сумі 2006 грн. 52 коп. (арк. справи 9).

Згідно ч. 2 ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до п. 6 Порядку, розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року N 60/62 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України12 березня 2009 р. за N 232/16248 (надалі - Порядок), у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

На підставі акту розслідування страхового випадку керівником Луганського міського центру зайнятості прийнято наказ №46-б від 23.06.2014 про повернення коштів ОСОБА_2 (а.с.10).

Відповідно до пункту 7 Порядку, рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 була ознайомлена з актом №1191 від 23.06.2014 року розслідування страхового випадку, повідомленням та наказом про повернення коштів або отриманням останніх.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції зробив висновок про те, що під час судового розгляду справи позивачем не доведено суду обґрунтованості позовних вимог. За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. Суд першої інстанції звернув увагу на те, що позивачем до матеріалів справи не надано повідомлення (належним чином отримане відповідачем) про повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю за 2006 рік у сумі 2006,52 грн., які відповідач повинен сплатити протягом 15 робочих днів з дати отримання цього повідомлення.

Обґрунтовуючи неможливість надання доказів, апелянт послався на те, що з 01.07.2014 року у місті Луганську почалася активна фаза антитерористичної операції. Діяльність Луганського міського центру зайнятості було зупинено 15.07.2014 року, згідно наказу Луганського обласного центру зайнятості від 15.07.2014 року № 64 «Про час простою». 9-ти поверхова адміністративна будівля, що розташована у центрі міста Луганськ за адресою вул. 50 років утворення СРСР, 22 «Б», все майно та всі документи Луганського міського центру зайнятості у вересні 2014 року захоплені озброєними людьми. Відповідно до Постанови КМУ № 595 від 07.11.2014 року Луганський міський центр зайнятості переміщено на територію підконтрольну Україні до смт. Біловодськ Луганської області. Наразі, Луганський міський центр зайнятості для виконання своїх повноважень намагається відновити втрачені документи та захищати свої законні права та інтереси на підставі наявних документів.

Отже з указаних доводів апеляційної скарги слід, що Луганський міський центр зайнятості не в повній мірі відновив втрачені документи, які повинні бути надані суду для повного та всебічного розгляду справи, але не були надані.

Відповідно до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справ, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до суду не надано жодних доказів надіслання або ознайомлення відповідача з актом №1191 від 23.06.2014 року розслідування страхового випадку, повідомленням та наказом про повернення коштів.

Посилання апелянта на той факт, що особа при отриманні статусу безробітного обов'язково ознайомлюється під особистий підпис з правами та обов'язками безробітного, а документи з підписами посадової особи центру зайнятості та відповідача містяться в персональній справі, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначені документи в матеріалах справи відсутні.

Згідно статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Луганського міського центру зайнятості на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 09 липня 2015 року у справі № 812/387/15 - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 09 липня 2015 року у справі № 812/387/15 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій сторонам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя І.А. Васильєва

Судді Р.Ф. Ханова

С.В. Жаботинська