Справа № 2-а-830/10
Суддя: Жарун А. П.
Дата ухвалення: 2010-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Бершадський районний суд Вінницької області
Справа № 2-а830/2010 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2010 року м. Бершадь

Суддя Бершадського районного суду Вінницької області Жарун А.П.

розглянувши в м. Бершадь адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Бершадському районі про поновлення пропущеного строку, стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до управління Пенсійного фонду України в Бершадському районі, в якому вказала, що вона є "дитиною війни", відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має право на отримання щомісячної доплати до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Однак розміри виплачених їй відповідачем коштів щомісячної державної соціальної допомоги за період із 2007 року по 2009 рік не відповідають таким вимогам чинного законодавства України. При здійсненні виплат у вказаний період відповідач керувався відповідними нормами законів України про бюджети на відповідні роки, якими обмежувались такі виплати, однак при цьому не врахував Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року та від 22 травня 2008 року, за якими такі обмеження були визнані неконституційними. Тому вона просить суд поновити їй пропущений строк звернення до адміністративного суду в позовних вимогах щодо визнання неправомірною бездіяльності відповідача щодо ненарахування щомісячної доплати до пенсії, визнати неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у Бершадському районі Вінницької області щодо не нарахування їй щомісячної доплати до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 2007 року по 2009 рік та зобовязати управління Пенсійного фонду України в Бершадському районі здійснити нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії за віком згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 2007 року по 2009 рік, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з врахуванням виплачених сум.

Відповідач позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у наданому суду запереченні, із тексту якого вбачається, що відповідно до ст. 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а сам Закон не передбачає мінімального розміру пенсії. Частиною 2 ст. 72 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» закріплено положення, згідно з яким кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, а ч. 2 ст. 73 цього Закону заборонено використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені Законом. Коштів для виплати дітям війни допомоги на рахунок управління ПФУ у Бершадському районі з Державного бюджету не надходило. Крім того, відповідач наполягає на відмові в задоволенні адміністративного позову у звязку з пропущенням позивачем шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

Відповідно до 183-2 КАС України судовий розгляд адміністративної справи здійснювався у порядку скороченого провадження.

Дослідивши докази та давши їм належну юридичну оцінку вважаю, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав:

Ст. 99 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст. 99 КАСУ). Строки для звернення до адміністративного суду, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі (ч.1 ст. 102 КАСУ), або ж, якщо суд за заявою особи, яка подала адміністративний позов, не знайде підстав для поновлення строку, установленого законом, - позов залишається без розгляду (ст. 100 КАСУ).

Юридичну необізнаність позивачки не вважаю поважною причиною, яка заважала їй у визначені законом строки звернутися до суду за захистом порушених прав.

Враховуючи те, що відповідач наполягає на застосуванні строків позовної давності до вимог позивача, а підстави для поновлення строку звернення до суду у частині позовних вимог за 2007-2009 роки відсутні, вважаю за необхідне у задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 8, 21, 22, 46, 48, 64, ч. 2 ст. 19, ст. 152 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 6 Закону України № 2195-IV від 18.11.2004 р. Про соціальний захист дітей війни, ст. 28 Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ч. 1 ст. 2, ст.ст. 9, 10, 11, 99, 100, 159, 161, 162, 163, 183-2, ч. 2 ст. 186, ст. 254 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Бершадському районі про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни відмовити.

Постанова може бути оскаржена сторонами протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Київського апеляційного адміністративного суду через Бершадський районний суд.

Суддя: