Справа № 2-а-48/11
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2011-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"24" травня 2011 р. Справа № 2-а-48/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Пасічник С.С.

суддів: Зарудяної Л.О.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області на постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від "19" січня 2011 р. у справі № 2-а-48/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 19.01.2011р. у даній справі позов було задоволено частково: визнано протиправними дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі по відмові у перерахунку додаткової пенсії ОСОБА_3, як постраждалому від наслідків Чорнобильської катастрофи 3 категорії, та зобов'язано ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області перерахувати та виплатити ОСОБА_3 додаткову пенсію в розмірі 25% від встановленого законодавством мінімального розміру державної пенсії за віком, передбаченої ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", застосувавши розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 14 червня 2010 року з урахуванням фактично здійснених виплат, та зміни прожиткового мінімуму; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.15).

Позивач вказану постанову суду не оскаржив.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою (а.с.18), в якій просить її скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що дане рішення не відповідає нормам чинного законодавства, та, зокрема, зазначає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абз.1 ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, і не підлягає застосуванню для обчислення розміру підвищення до пенсій відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; крім того, відповідно до ст.70 Закону України "Про Державний бюджет на 2010 рік" Кабінету Міністрів України було надано право у 2010 році самостійно встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної пенсії за віком, в абсолютних сумах в межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Позивач письмових заперечень на апеляційну скаргу суду не подав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження.

З врахуванням приписів вищевказаної статті та ст.195 КАС України, розгляд апеляційної скарги здійснюється судовою колегією в порядку письмового провадження та в межах апеляційної скарги.

Суд, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадови і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є пенсіонером та перебуває на обліку в ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області, згідно паспорту серії СР №151759 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 року віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, а також є потерпілим від аварії на ЧАЕС 3-ї категорії, що підтверджується посвідченням серії "Б" №411433с (а.с.3-4).

Згідно наявної в матеріалах справи довідки ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області №1512 від 02.12.2010р. (а.с.5) позивачу виплачувалась пенсія за віком як потерпілому внаслідок аварії на ЧАЕС при повному стажі й суми включаємих до неї доплат, на думку позивача, є значно нижчими, ніж це передбачено, зокрема, ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв'язку з чим позивач 14.12.2010р. і звернувся до Володимирецького районного суду Рівненської області в позовом (а.с.1-2) за захистом своїх порушених прав.

В позовній заяві позивач просив суд визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов'язати його здійснити перерахунок й виплату пенсії за період з 01.01.2007р. по 31.12.2007р. та починаючи з 22.05.2008р.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про пропущення своїх прав, свобод, чи інтересів.

Згідно з ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Згідно ухвали від 17.12.2010р. (а.с.7) суд першої інстанції, з врахуванням наведених приписів процесуального законодавства, залишив без розгляду позов по 14.06.2010р.

Відповідно до ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", особам, віднесеним до категорії 3, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Постановою №530 від 28.05.2008р. "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", всупереч Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановлено такі розміри компенсацій, зокрема, додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 3 - 10% від прожиткового мінімуму, встановленого Законом для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств та відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій, тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Відповідно до ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч.3 статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Тому, пенсії та інші види соціальних виплат, що є єдиним джерелом існування не можуть бути нижче від прожиткового мінімуму, який встановлюється законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999р. №966-14 для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком застосовується прожитковий мінімум.

З вищезазначеного випливає, що прожитковий мінімум є основою для розрахунку мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії за віком, інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України, та ґрунтується, зокрема, на частині 3 статті 46 Конституції, у відповідності до якої пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги не можуть бути нижчими ніж прожитковий мінімум, встановлений законом.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно якої мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Виходячи із засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні спору в частині того, яка сума підлягає стягненню з відповідачів за визначений позивачем період, застосуванню підлягає саме стаття 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року №497 "Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду" на органи Пенсійного фонду України покладено обов'язок щодо виплати пенсій та доплат до пенсій, які передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, обов'язок проводити нарахування та виплату додаткової пенсії, передбаченої ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відноситься до відання органів Пенсійного фонду України, а отже, ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі Рівненської області та є належним відповідачем у справі.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу передбачених законодавством виплат є протиправною.

При цьому, судовою колегією враховується наступне.

Згідно ст.1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійні виплати - грошові виплати в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, що здійснюються у вигляді пенсії, довічної пенсії або одноразової виплати, а пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ст.47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія.

Отже, за своєю правовою природою передбачена ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" соціальна виплата є додатковою пенсією, а тому носить безстроковий характер та має нараховуватись й виплачуватись особі щомісячно без обмеження будь-яким строком.

А тому, постанова суду першої інстанції в частині задоволення позову щодо зобов'язання відповідача нараховувати позивачу передбачену ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" соціальну виплату з 14.06.2010р. є обґрунтованою та законною.

За наведеного та з врахуванням меж перегляду справ в апеляційній інстанції, постанова суду першої інстанції у даній справі підлягає залишенню без змін, доводи ж відповідача не є переконливими, спростовуються наведеним вище та не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.183-2,195,197,198,200,205,206,254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області залишити без задоволення, а постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від "19" січня 2011 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.С. Пасічник

судді: Л.О. Зарудяна

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано (прост.):

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 с.Красносілля,Рівненська область,34300

3- відповідачу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Володимирецькому районі Рівненської області вул.Соборна,28,Володимирець,Рівненська область,34300