Справа № 826/10334/15
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "2КСІСТЕМС"

до

Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві

про

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю “2КСІСТЕМС” - вважає прийняте рішення протиправним та просить його скасувати з таких підстав.

Позивачем віднесено суми згідно податкових накладних від 24.07.14 р. №100 на суму ПДВ 172 425 грн. та від 31.07.14 р. №200 на суму ПДВ 16 672, 9 грн. (разом 189 097, 9 грн.) до суми податкового кредиту згідно вимог ст. 198 КАС України; податкові накладні виписані ТОВ “Діамікс”, яке станом на липень 2014 р. мало статус платника ПДВ.

За таких обставин твердження податкового органу про недійсність податкових накладних є необґрунтованими.

Відповідач - Державна податкова інспекція в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві — проти задоволення позовних вимог заперечив, підтримавши висновки акту перевірки.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких грунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

На підставі ст. 20, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст. 82 Податкового кодексу України, наказу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 24.11.14 р. №493 проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю “2КСІСТЕМС” (код ЄДРПОУ 37949748) з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ “Діамікс” (код ЄДРПОУ 39164697) за період з 01.07.14 р. по 31.07.14 р., про що складено акт перевірки від 05.12.14 р. №1341/26-54-22-02-10/37949748.

Згідно акту перевірки встановлено взаємовідносини з ТОВ “Діамікс” (код ЄДРПОУ 39164697) протягом липня 2014 р. на суму ПДВ 189 097, 9 грн., що відображено у підсистемі “Аналітична система” інтегрованої автоматизованої інформаційної системи “Податковий блок”.

01.07.14 р. між ТОВ “2КСІСТЕМС” (замовник) та ТОВ “Діамікс” (виконавець) укладено договір про надання консультаційних послуг №010703, згідно умов якого виконавець взяв на себе зобов'язання з виконання послуг з надання технічних консультацій (технічної підтримки) щодо використання програмного забезпечення, встановленого в процесингових центрах третіх осіб.

На виконання договору підписано акти виконаних послуг №267 від 26.07.14 р. на суму 1 034 550 грн., в т.ч. ПДВ 172 425 грн. та №375 від 31.07.14 р. на суму 100 037, 4 грн., в т.ч. ПДВ 16 672, 9 грн., а також ТОВ “Діамікс” видано податкові накладні від 24.07.14 р. №100 на суму ПДВ 172 425 грн. та від 31.07.14 р. №200 на суму ПДВ 16 672, 9 грн. (разом 189 097, 9 грн.).

Виконавець ТОВ “Діамікс” знаходиться на обліку в ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві; стан підприємства — до ЄДР внесено запис про відсутність підтвердження відомостей.

Свідоцтво платника ПДВ №200172566 від 01.05.14 р. анульовано за ініціативою податкової 13.11.14 р.; остання декларація з ПДВ надана підприємством за серпень 2014 р.

ТОВ “Діамікс” не декларувало наявність основних фондів та трудових ресурсів; його постачальниками були підприємства, видами діяльності яких є діяльність, яка не співпадає з видом діяльності ТОВ “Діамікс” та ТОВ “2КСІСТЕМС”; ТОВ “Діамікс” згідно бази даних “Архів електронної звітності” не здійснювало придбання у третіх осіб консультаційних послуг 1 та 2 категорій з програмного забезпечення, що були реалізовані ТОВ “2КСІСТЕМС”.

Фінансово-господарська діяльність ТОВ “Діамікс” здійснюється поза межами правового поля, фінансово-господарські взаємовідносини між ТОВ “Діамікс” та його контрагентами мають ознаки відсутності реальності здійснення.

Згідно висновків акту перевірки встановлено порушення п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ “2КСІСТЕМС” було занижено суму ПДВ, що підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за липень 2014 р. на суму 189 098 грн.

Згідно п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно п.79.1 ст. 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Згідно п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Тобто, для проведення позапланової документальної виїзної перевірки з підстав п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України необхідним є скерування платнику письмового запиту, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, та відсутність відповіді або надання неналежної відповіді.

За таких обставин податковим органом проведено перевірку в порядку п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, після скерування письмового запиту позивачу та отримання відповіді, яка не вважається податковим органом належною.

Щодо висновків акту перевірки та оскаржуваного податкового повідомлення-рішення суд зазначає наступне.

Згідно пп. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв’язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно п. 201.1, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Контролюючі органи за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у листі від 02.06.2011 №742/11/13-11.

В даному випадку наявна у справі інформація щодо юридичної особи ТОВ “Діамікс”, а також її взаємовідносин з позивачем, на думку суду, свідчить про фіктивний характер даних відносин, а саме.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 02.07.15 р. ТОВ “Діамікс” (код 39164697) зареєстроване в якості юридичної особи 04.04.14 р., а станом на 10.11.14 р. до Єдиного реєстру вже внесено інформацію про не підтвердження відомостей про юридичну особу, а також свідоцтво платника ПДВ №200172566 від 01.05.14 р. анульовано за ініціативою податкової 13.11.14 р.; остання декларація з ПДВ надана підприємством за серпень 2014 р.

Вказане може свідчити про створення юридичної особи без наміру тривалого здійснення господарської діяльності.

В той же час, згідно договору про надання консультаційних послуг від 01.07.14 р. №010703 ТОВ “Діамікс” зобов’язалося надавати консультаційні послуги з питань установки, налаштування, оптимізації та експлуатації програмного забезпечення, що згідно наданих позивачем доказів та пояснень, потребує наявності персоналу, що володіє спеціальними знаннями.

Позивачем не надано пояснень, яким чином він дійшов висновку про те, що ТОВ “Діамікс” є саме тим контрагентом, що в змозі надавати такого виду послуги, тоді як в даному випадку необхідний рівень кваліфікації є суттєвою умовою вибору контрагента.

Надані позивачем документи щодо виконання вказаного договору свідчать про те, що спілкування з ТОВ “Діамікс” щодо виконання договору здійснювалося в режимі on-line, тобто, позивач не мав жодного уявлення, які саме особи здійснюють обслуговування програмного забезпечення та чи в стані вони це робити.

З врахуванням відсутності інформації щодо персоналу ТОВ “Діамікс” та наявності будь-яких основних фондів суд вважає обґрунтованим висновок податкового органу про здійснення ТОВ “Діамікс” діяльності, спрямованої на здійснення операцій, пов’язаних з наданням податкової вигоди третім особам.

Відповідно, суд погоджується з висновком податкового органу про те, що в даному випадку податкові накладні від 24.07.14 р. №100 на суму ПДВ 172 425 грн. та від 31.07.14 р. №200 на суму ПДВ 16 672, 9 грн. (разом 189 097, 9 грн.) оформлені з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу і виписані за надання послуг, виконання яких фактично не підтверджено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 160-163, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева