Справа № 814/3556/14
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2015-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/3556/14

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Єнтіна А. П.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого: - Яковлєва О.В.,

суддів: - Бойка А.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Миколаївської митниці Державної фіскальної служби на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" до Миколаївської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" звернулося до суду з позовом до Миколаївської митниці Державної фіскальної служби про: визнання протиправним та скасування рішення № 504000003/2013/000150/2 від 18 жовтня 2013 року; визнання не чинною та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 504010000/2013/00013 від 18 жовтня 2013 року.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 року, позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції не відповідає встановленим обставинам справи, так як подані позивачем документи для здійснення митного контролю та митного оформлення вантажу не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а заявлена митна вартість не підтверджена документально, внаслідок чого митним органом правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості та прийнятті картки відмови в прийнятті митної декларації.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а судове рішення - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем та ВАТ "Єдина торгова компанія" (м. Стерлітамак, Республіка Башкортостан, Російська Федерація) 1 квітня 2013 року укладено контракт № RF/RD/79-13/11-M (далі - Контракт), за умовами якого контрагент зобов'язувався поставити позивачу 201500 тон натру їдкого (гідроксіду натрію). Ціна товару за домовленістю сторін повинна визначатись за допомогою формули за кожні 10500 тон товару (п. 2.2. Контракту) і за кожну тону товару окремо (п. 2.3.). Так, вартість тони товару розраховувалась за формулою: FOB MED Low мінус 40 доларів США, де FOB MED Low - середня котировка FOB MED Low, яка публікується агентством ICIS, розрахована на основі ICIS prising Caustic Soda (Europe Mediterranean) weekly report за попередні періоду відвантаження 2 місяці, з 21 числа першого місяця і по 20 число другого місяця. Розрахована за такою формулою ціна вказується у специфікаціях, які є невід'ємною частиною Контракту.

Згідно п. 2.1. і 3.1. Контракту, товар поставляється на умовах СРТ ст. Жовтнева, Одеської залізниці згідно з ІНКОТЕРМС-2010 і включає всі витрати по доставці товару, які несе контрагент.

Відповідно до специфікації № 8 від 25 вересня 2013 р., у жовтні 2013 р. ВАТ "Єдина торгова компанія" повинно поставити позивачу 5080,0 +/- 10% тон гідроксіду натрію, за ціною 260,0 доларів США за 1 тону, а всього 1320800,0 доларів США +/- 10%.

Позивачем 18 жовтня 2013 року подано до митниці електрону митну декларацію (далі - МД) № 504010000/2013/002269, в якій митна вартість імпортованих товарів визначена за ціною Контракту, тобто за основним методом, передбаченим ст. 57 ч. 1 п. 1 МК України.

Для митного оформлення товарів, позивачем подано митниці наступні документи, а саме: контракт; специфікацію № 8; інвойс № ЕКТ/ВЭС/В-246 від 9 жовтня 2013 р.; картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами № 504/2012/0000113 від 29 жовтня 2012 р.; накладну СМГС від 9 жовтня 2013 р.; довідку про декларування валютних цінностей від 22 липня 2013 р. № 33/40-417; підтвердження позитивного проходження радіологічного та екологічного контролю; копію митної декларації країни відправлення від 9 жовтня 2013 р. № 10311090/041013/0006299; сертифікат проходження товару RUUA від 9 жовтня 2013 р.; паспорти якості.

Так, у МД № 504010000/2013/002269 у графі 31, вказано, що позивачем декларується 555742 кг соди каустичної (гідроксиду натрію) у вигляді водного розчину. Ці дані співпадають із обсягом товару, визначеному в інвойсі № ЕКТ/ВЭС/В-246 від 9 жовтня 2013 р. (оскільки кількість товару перерахована у 100% розрахунку, відповідно виходить 555,742). Надані позивачем котировки FOB MED ICIS prising Caustic Soda (Europe) за 30 серпня, 6, 13 і 20 вересня 2013 р. визначають найнижчу ціну соди каустичної на рівні 300 доларів США і протягом періоду поставки товару не відбувалось змін цієї ціні (а. с. 59-67). Враховуючи, що за Контрактом ціна товару визначається за формулою FOB MED Low, тобто за найнижчим показником котировок мінус 40 доларів США, позивач вірно визначив ціну товару у 260,0 доларів США (300-40=260). Саме ця ціна за тону товару вказана в інвойсі № ЕКТ/ВЭС/В-246 від 9 жовтня 2013 р. Відповідно, загальна вартість товару складає 144492,92 доларів США (555,742х260=144492,92). Остання сума і занесена до МД № 504010000/2013/002269 у графі 22.

Під час здійснення митного контролю, відповідачем поставлено під сумнів правильність визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, у зв'язку із чим витребувано у Товариства бухгалтерську інформацію щодо оплати складових митної вартості, зокрема страхування товару, висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформацію біржових організацій про вартість товару, визначену згідно п. 2.3. Контракту, договір із третіми особами, пов'язаний із Контрактом та копію митної декларації країни відправлення.

У зв'язку із отриманням запиту митниці, позивач 16 жовтня 2013 р. звернувся до постачальника - ВАТ "Єдина торгова компанія" із запитом про надання останнім договору із третіми особами, пов'язаного із Контрактом, розрахунків із вантожовідправниками, доказів оплати комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням Контракту, страхових документів, на який отримав відповідь, що запитувана Товариством інформація є комерційною таємницею і не може бути надана позивачу.

На виконання запиту митниці позивачем 18 жовтня 2013 року надано наступні документи, а саме: платіжне доручення в іноземній валюті № 4190 від 14 жовтня 2013 р.; інформацію щодо біржових котирувань Caustic Soda (Europe) ICIS prising за останні 4 тижні, які формували ціну на товар, згідно умов Контракту; біржові котирування; митну декларацію країни відправлення від 9 жовтня 2013 р. № 10311090/041013/0006299.

Також, своїм листом за № 470/101-10 позивачем повідомлено Митницю, що сторони правочину страхування товару не здійснювали і умовами Контракту не передбачено його страхування. Лист позивача містив пояснення і щодо причин відсутності у нього договорів із третіми особами.

Митницею 18 жовтня 2013 року складено картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів № 504010000/2013/00013. Як слідує з цієї Картки, основний метод визначення вартості товарів, на думку митниці, не може бути застосовано, так як подані Товариством документи не містять всіх даних, які б підтверджували числові значення складової митної вартості: зокрема Товариством не надано інформацію щодо страхування товару, а також не надані додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Того ж дня митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 504000003/2013/000150/2, в якому митна вартість визначена за другорядним методом, передбаченим ст. 57 ч. 1 п. 2 пп. "б" МК України - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

У зв'язку із потребою використання товару у виробництві, позивачем 18 жовтня 2013 року подано до митниці нову митну декларацію № 504010000/2013/002275, в якій визначено ціну товару відповідно до прийнятого відповідачем рішення.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, з яким погоджується судова колегія, зроблено висновок, що оскільки відповідач мав можливість визначити митну вартість товарів за основним методом і позивач надав йому всі необхідні для цього документи, то відмова у митному оформленні товару та подальше коригування його вартості за допомогою другорядного методу носять протиправний характер.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України, митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 318 Митного кодексу України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Згідно ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно ч. 2, 3 ст. 57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 9.

Згідно ст. 53 Митного кодексу України визначає, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч. 2 вищезазначеної статті зазначається перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Такими, зокрема, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Судовою колегією встановлено, що позивачем для визначення митної вартості товарів за першим методом подано наступні документи, а саме: контракт; специфікацію № 8; інвойс № ЕКТ/ВЭС/В-246 від 9 жовтня 2013 р.; картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами № 504/2012/0000113 від 29 жовтня 2012 р.; накладну СМГС від 9 жовтня 2013 р.; довідка про декларування валютних цінностей від 22 липня 2013 р. № 33/40-417; підтвердження позитивного проходження радіологічного та екологічного контролю; копія митної декларації країни відправлення від 9 жовтня 2013 р. № 10311090/041013/0006299; сертифікат проходження товару RUUA від 9 жовтня 2013 р.; паспорти якості; платіжне доручення в іноземній валюті № 4190 від 14 жовтня 2013 р.; інформацію щодо біржових котирувань Caustic Soda (Europe) ICIS prising за останні 4 тижні, які формували ціну на товар, згідно умов Контракту; біржові котирування; митну декларацію країни відправлення від 9 жовтня 2013 р. № 10311090/041013/0006299.

З вищезазначених документів вбачається, що вони підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни товарів, не містять розбіжностей та наявних ознак підробки, а тому відповідають вимогам митного законодавства.

Колегія суддів вважає, що позивачем надано достатню кількість документації для застосування першого методу обчислення митної вартості товару.

В даному випадку, посилання митного органу на відмову у наданні ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» договорів із третіми особами, що пов'язані з поставкою товару за контрактом №RF/RD/79-13/11-M від 01 квітня 2013 року, каталогів та прас-листів виробника товару, які відсутні у позивача, є безпідставними, так як у останнього, згідно положень Митного кодексу, немає обов'язкової вимоги щодо володіння зазначеними документами, або необхідності їх отримання від суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності, надання таких документів митному органу є лише факультативною вимогою при неможливості визначення митної вартості товару на основі вже наданих документів.

Також є безпідставними посилання митного органу на те, що задекларований товар має підвищений клас небезпеки, а тому підлягає обов'язковому страхуванню, зі входженням вказаної суми страхування до митної вартості товару.

Так, згідно п. 26 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування», в Україні існує такий вид обов'язкового страхування, як страхування відповідальності суб'єктів перевезення небезпечних вантажів на випадок настання негативних наслідків при перевезенні небезпечних вантажів.

Проте, страхування товару та страхування відповідальності перевізника небезпечних вантажів є різними за змістом видами страхування.

За змістом п. 8 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, подаються у випадку, якщо здійснювалося страхування.

В даному випадку, як вбачається з листа ТОВ "Миколаївський глиноземний завод" № 470/101-10, вантаж - сода каустична, що є предметом контракту, не страхувався, оскільки страхування вантажу не є обов'язковим при поставці товару на умовах CPT (Incoterms 2010).

За офіційними правилами тлумачення торгівельних правил ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року термін СРТ означає, що продавець здійснює поставку покупцю у вказане місце призначення. Відповідно до умов СРТ у покупця немає обов'язку перед продавцем щодо укладення договору страхування. При цьому страхування може бути здійснено продавцем, покупцем, ними двома, або зовсім не здійснюватись. Отже, термін СРТ передбачає можливість, а не обов'язок страхування товару.

Колегія суддів не погоджується з вимогою митного органу щодо необхідності обґрунтування підприємством заниження ціни імпортованого товару на 40 доларів США, так як надання знижки покупцю являється результатом комерційних переговорів, в свою чергу, митною вартістю товару за ціною договору щодо товарів, що імпортуються, є вартість операції, тобто ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Крім того, ВАТ «ЄТК» обґрунтовано відмовилось надавати позивачу договори, рахунки та платіжні документи щодо його операцій з іншими суб'єктами господарювання, посилаючись на те, що такі документи містять комерційну таємницю, яка не підлягає розголошенню.

Колегія суддів зазначає, що витребуванню митним органом підлягають ті документи, що дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може вважатися підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митну вартість товарів неможливо визначити шляхом застосування попереднього методу.

В даному випадку, позивачем надано всі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару за першим методом, а тому відмова Миколаївської митниці Міндоходів у митному оформленні товару та подальше коригування його вартості за допомогою другорядного методу є протиправними.

Такої правової позиції дотримується і Верховний суд України у своїй постанові від 30 червня 2015 року, у справі 814/283/14.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.185, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Миколаївської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 року - без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги здійснити за рахунок Державного бюджету.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: А.В. Бойко

Т.М. Танасогло