Справа № 2а-5725/10
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2011-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"01" березня 2011 р. Справа № 2а-5725/10

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Пасічник С.С.

суддів: Зарудяної Л.О.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області, м.Овруч Житомирської області

на постанову Овруцького районного суду Житомирської області

від "05" листопада 2010 р. у справі № 2а-5725/10

за позовом ОСОБА_2, с.С.Рудня Овруцького району Житомирської області

до Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області, м.Овруч Житомирської області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок і виплату компенсаційних виплат, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та Законом України "Про соціальний захист дітей війни",

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 05.11.2010р. у справі №2а-5725/10 позов задоволено частково; дії Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі щодо виплати ОСОБА_2 коштів у розмірах, менших, ніж це передбачено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 01.05.2010р. по 30.09.2010р. визнано протиправними; дії Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі в частині визначення ОСОБА_2 розміру підвищення до пенсії за ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 01.05.2010 року по 30.09.2010 року в розмірі, меншому ніж 30 % мінімальної пенсії за віком, визнано протиправними; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі провести донарахування та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, за період з 01.05.2010 року по 30.09.2010 року в розмірі, визначеному ст.39 закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, встановленим Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік", щомісячно; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі провести донарахування та виплату ОСОБА_2 щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни за період з 01.05.2010 року по 30.09.2010 року у розмірі, визначеному ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", що дорівнює 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік", щомісячно (а.с.10-11).

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою (а.с.14), в якій просить її скасувати та залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі.

В апеляційній скарзі відповідач, зокрема, посилається на те, що дане рішення не відповідає нормам чинного законодавства, так як в мотивувальній частині є суттєві невідповідності висновків щодо наявних матеріалів справи, в мотивувальній частині даного рішення не зазначено мотивів, з яких суд вважає встановленою відсутність фактів, якими обґрунтовувалися заперечення Управління пенсійного фонду України в Овруцькому районі про безпідставність позовних вимог по даній справі; крім того, належним відповідачем щодо стягнень сум коштів на реалізацію ст.6 закону України "Про соціальний захист дітей війни" та ст.ст.39,50,51,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є Управління праці та соціального захисту населення в Овруцькому районі, оскільки фінансування Пенсійного фонду України в Овруцькому районі щодо зазначених виплат з державного бюджету не здійснюється.

Позивачка письмових заперечень на апеляційну скаргу суду не подала.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження.

З врахуванням приписів вищевказаної статті, розгляд апеляційної скарги здійснюється судовою колегією в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, 25.10.2010р. ОСОБА_2 звернулась до Овруцького районного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області про визнання неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області щодо виплати їй коштів, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірах, встановлених Постановами Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року та №1 від 03.01.2002 року; про визнання неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області щодо виплати їй підвищення до пенсії за ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в розмірах менших, ніж встановлено вказаним Законом; про визнання неправомірними дій Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області щодо відмови здійснити позивачці перерахунок доплати та надбавки до пенсії за заявою останньої у відповідності до вимог ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"; про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області проводити нарахування та виплату їй доплати як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, з 01.10.2010р. із розрахунку двох мінімальних розмірів заробітної плати відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та надбавки до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"; про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області провести донарахування та виплату позивачці доплати як непрацюючій пенсіонерці, яка проживає на території радіоактивного забруднення згідно ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 01.05.2010р. по 30.09.2010р. з розрахунку мінімального розміру заробітної плати, встановленого Законом; про зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області провести донарахування та виплату позивачці надбавки до пенсії згідно ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 01.05.2010р. по 30.09.2010р. з розрахунку мінімальної пенсії за віком, встановленої Законом (а.с.1).

Щодо позовних вимог стосовно підвищення до пенсії як дитині війни за Законом України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 01.05.2010 року по 30.09.2010 року судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

З наявних в матеріалах справи паспорту серії ВМ №454044, виданого Овруцьким РВ УМВС України в Житомирській області 22.10..1997р., та довідки Управління праці та соціального захисту населення №7120 від 22.10.2010р. (а.с.5-6) вбачається, що ОСОБА_2 народилась 20.05.1943р., є пенсіонеркою та має статус дитини війни, в зв'язку з чим має право на пільги відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" № 2195-IV від 18.11.2004р. дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно змін, внесених Законом України від 28.12.2007р. №107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (п.п.2 п.4.1 розділу ІІ) частину 1 статті 6 викладено в такій редакції: "Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни".

Однак, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008, вказані зміни визнано неконституційними, а отже ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має застосовуватись у чинній редакції.

Також, згідно з ч.3 статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Тому, пенсії та інші види соціальних виплат, що є єдиним джерелом існування не можуть бути нижче від прожиткового мінімуму, який встановлюється законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999р. №966-14 для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком застосовується прожитковий мінімум.

З вищезазначеного випливає, що прожитковий мінімум є основою для розрахунку мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії за віком, інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України, та ґрунтується, зокрема, на частині 3 статті 46 Конституції, у відповідності до якої пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги не можуть бути нижчими ніж прожитковий мінімум, встановлений законом.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, положення частини 3 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не можуть бути взяті до уваги, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачкою конституційної гарантії та права на підвищення пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Розмір прожиткового мінімуму у 2010 році для осіб, що втратили працездатність визначено статтею 52 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік".

Так, прожитковий мінімум для вказаної категорії осіб становить: 695 грн. - у період з 01 січня 2010р. по 31 березня 2010р., 706 грн. - у період з 01 квітня 2010р. по 30 червня 2010р., 709 грн. - у період з 01 липня 2010р. по 30 вересня 2010р., 723 грн. - у період з 01 жовтня 2010р. по 30 листопада 2010р., 734 грн. - у період з 01 грудня 2010р. по 31 грудня 2010р.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Пунктом 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1261 від 24.10.2007р. (далі Постанова № 1261), до основних завдань Пенсійного фонду України віднесено, зокрема, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

У пункті 8 вказаної Постанови до джерел формування коштів Пенсійного фонду України відносяться також кошти державного бюджету та державних цільових фондів, що перераховуються до Фонду у випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до Указу Президента України №121/2001 від 01.03.2001р. "Про Положення про Пенсійний фонд України" Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для їх виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, інших соціальних виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

Тому, беручи до уваги те, що згідно із Законом України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни виплачується підвищення саме до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, суд, керуючись положеннями Указу Президента України №121/2001 від 01.03.2001р. та зазначеної вище Постанови №1261, приходить до висновку, що саме органами Пенсійного фонду України позивачці мало проводитись нарахування та виплата підвищення пенсії відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до ч.2 ст.52 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" розміри державних соціальних гарантій на 2010 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

Законом, який встановлює доплату до пенсії особам, які мають статус дитини війни, є Закон України "Про соціальний захист дітей війни".

Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" дію ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в 2010 році не зупинено.

Отже, відповідач у 2010 році повинен діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та провести позивачці відповідні нарахування та виплати з врахуванням фактично виплачених сум щомісячного підвищення до пенсії за 2010 рік.

Таким чином, колегія суддів вважає, що бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачці підвищення пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яка визначається в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, є протиправною, починаючи з 25.04.2010р., проте, оскільки позивачкою ставиться вимога про стягнення підвищення до пенсії з 01.05.2010р. по 30.09.2010р., що є правом останньої, то позов підлягає задоволенню за період з 01.05.2010р. по 30.09.2010р.

Також, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 по 30.09.2010р., Овруцький районний суд Житомирської області виходив з їх підтвердження довідкою Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області від 22.10.2010р. за №4233/02 (а.с.3), з чим також погоджується колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ч.2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, судова колегія приходить до висновку, що відповідач не довів правомірність своєї бездіяльності, яка полягає у невиплаті позивачці підвищення до пенсії за період з 01.05.2010 року по 30.09.2010 року у розмірі, встановленому ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Підсумовуючи вищевикладене, слід вказати, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що дії Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі в частині визначення ОСОБА_2 розміру підвищення до пенсії за ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 01.05.2010 року по 30.09.2010 року в розмірі, меншому, ніж 30 % мінімальної пенсії за віком, є протиправними, а також правомірно зобов'язав Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі провести донарахування та виплату ОСОБА_2 щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни за період з 01.05.2010 року по 30.09.2010 року у розмірі, визначеному ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", що дорівнює 30% мінімальної пенсії за віком, щомісячно.

Щодо позовної вимоги стосовно невиплати позивачці як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, доплати відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.05.2010 року по 30.09.2010 року слід вказати таке.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадови і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка має посвідчення серії "с" №504907 дружини померлого громадянина із числа потерпілих першої категорії, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991р. віднесене до зони гарантованого добровільного відселення (витяг з паспорту серії ВМ №454044) (а.с.6-7).

Відповідач виплачував позивачці доплату, як непрацюючій пенсіонерці, що проживає у зоні гарантованого добровільного відселення в розмірі 10,50 грн. (довідка управління Пенсійного фонду в Овруцькому районі №4232/02 від 22.10.2010р., а.с.2), сума якої, на думку позивачки, є значно нижчою, ніж це передбачено ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв'язку з чим позивачка і звернулася до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств та відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій, тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

При цьому, визначаючи базову величину, з якої розраховується сума допомоги згідно зі ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в чинній редакції (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 01.07.92р. №2532-12, у редакції Закону України від 06.06.96р. №230/96-ВР), відповідачу слід керуватися розміром мінімальної заробітної плати, а не сумою, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 року №836.

Розмір мінімальної заробітної плати визначений Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" й становить: з 01.01.2010 року - 869,00 грн., з 01.04.2010 року - 884,00 грн., з 01.07.2010 року - 888,00 грн., з 01.10.2010 року - 907,00 грн., з 1.12.2010року - 922грн.

Виходячи із засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні спору в частині того, яка сума підлягає стягненню з відповідача за визначений позивачкою період, застосуванню підлягає саме стаття 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року №497 "Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду" на органи Пенсійного фонду України покладено обов'язок щодо виплати пенсій та доплат до пенсій, які передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, обов'язок проводити нарахування та виплату доплат, передбачених ч.2 ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відноситься до відання органів Пенсійного фонду України, а отже, відповідач по справі є належним.

Отже, постанова суду першої інстанції в частині визнання дій Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі щодо виплати ОСОБА_2 коштів у розмірах, менших, ніж це передбачено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 01.05.2010р. по 30.09.2010р. протиправними та зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі провести донарахування та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, за період з 01.05.2010 року по 30.09.2010 року в розмірі, визначеному ст.39 закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, встановленим Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік", щомісячно.

При цьому, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваної постанови про відмову в задоволенні позову в частині зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області проводити нарахування та виплату позивачці доплати як непрацючій пенсіонерці, яка проживає на території радіоактивного забруднення, з 01.10.2010р. із розрахунку двох мінімальних розмірів заробітної плати відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та надбавки до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", оскільки, як правильно вказав суд першої інстанції, те, що нарахування державної соціальної допомоги в подальшому буде також здійснюватися з порушенням вимог законодавства, є лише припущенням позивачки й не підтверджується будь-якими доказами.

За наведеного, постанова суду першої інстанції у даній справі є обґрунтованою та законною, а тому її слід залишити без змін, доводи ж апеляційної скарги спростовуються наведеним вище, не є переконливими та не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Зокрема, доводи відповідача про те, що він не являється розпорядником коштів Державного бюджету України, а тому невзмозі здійснити виплату позивачці соціальної допомоги та надбавки до пенсії у встановлених законодавством порядку та розмірі, як і не є належним відповідачем у даній справі, не приймаються до уваги судовою колегією з огляду на викладене вище в цій постанові.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Овруцького районного суду Житомирської області від "05" листопада 2010 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.С. Пасічник

судді: Л.О. Зарудяна

ОСОБА_1

Віддрук. 3 прим. (прост.):

1- в справу

2 - позивачці (ву.Зарічна, 4, с.С.Рудня, Овруцький район, Житомирська область,11100)

3 - відповідачу (вул.Леніна, 12, м.Овруч, Овруцький район, Житомирська область, 11100)