Справа № 804/2832/15
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2015-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"26" серпня 2015 р.справа № 804/2832/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді:Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Нагорної Л.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Дніпровський завод мінеральних добрив» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року у справі № 804/2832/15 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області до Приватного акціонерного товариства «Дніпровський завод мінеральних добрив» про стягнення заборгованості по фактичним витратам на виплату і доставку пільгових пенсій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 17.02.2015 року звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Дніпровський завод мінеральних добрив», в якому просив стягнути суму витрат на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та списком № 2 виробництв, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, за період з 01.11.2014 року по 31.01.2015 року в розмірі 727003 грн. 53 коп..

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Дніпровський завод мінеральних добрив» на користь Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області суму витрат на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, за період з 01.11.2014 року по 31.01.2015 року, станом на 01.02.2015 року в розмірі 727003,53 грн..

Відповідач не погодився з таким рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

До апеляційного суду від позивача надійшло заперечення на апеляційну скаргу, в якому позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідач надіслав до апеляційного суду клопотання, яким просив розгляд справи відкласти у зв'язку з відпусткою представника відповідача.

Відповідно до вимог частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до ст. 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обов'язковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За нормами пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Позивач - Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області є органом виконавчої влади, який в даних правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі по тексту - Закон № 1058), Положенням про Пенсійний фонд України.

Згідно статті 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01 березня 2001 року № 121/2001 з наступними змінами та доповненнями, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для їх виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, інших соціальних виплат із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду України. Діяльність Пенсійного фонду України спрямовується та координується Кабінетом Міністрів через Міністра праці та соціальної політики України.

Відповідач - Приватне акціонерне товариство «Дніпровський завод мінеральних добрив» є юридичною особою, внесено в ЄДРПОУ за номером 31980517, перейменований з Закритого акціонерного товариства «Дніпровський завод мінеральних добрив», яке, в свою чергу, було правонаступником ДП «Агрофос» і ДП «Амофос» на підставі наказу № 472 від 05.08.2002 року Міністерства палива та енергетики України, зареєстроване платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в Управлінні Пенсійного фонду України в Баглійському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області (а.с. 84, 85, 86, 113, 216 т. 1, а.с. 14-15, 16-17, 18, 114, 115 т. 2).

Відповідно до положень ч.2 Закону № 1058, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди:

1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Таким чином, необхідність відшкодування відповідачем позивачу фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, передбачена діючим законодавством.

Судом першої інстанції вірно зроблено висновок про обов'язок відповідача відшкодовувати позивачу витрати на виплату і доставку пільгових пенсій за рахунок підприємства, з чим погоджується колегія суддів.

Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, врегульовано розділом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за №64/8663.

Згідно із п. 6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій в таких розмірах:

- для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім працівників, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, у розмірі, крім іншого, 100 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених з 2012 року.

Згідно п.6.5. Інструкції № 21-1 від 19.12.2003 року, розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

Відповідно до п 6.4. та 6.7 Інструкції № 21-1 від 19.12.2003 року, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 «Прикінцевих положень» Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Таким чином, в порушення вимог ч.2 Прикінцевих положень Закону № 1058 та Інструкції № 21-1 від 19.12.2003 року, відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує нараховані суми по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за списком № 1 до Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у зв'язку з чим заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 1 та Списком № 2 за період з 01.11.2014 року по 31.01.2015 року, тобто станом на 01.02.2015 року складає 727003 грн. 53 коп..

Заборгованість відповідача по відшкодуванню фактичних витрат по теперішній час не відшкодована.

С позовами про оскарження розрахунків заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 1 та Списком № 2 за спірний період відповідач до суду не звертався.

Посилання апелянта на ту обставину, що при створенні ПАТ «ДЗМД» державні підприємства «Агрофос» та «Амофос» не біли ліквідовані, по розподільчому балансу до відповідача не було передано зобов'язання вказаних державних підприємств, колегія суддів до уваги не приймає з наступних підстав.

Згідно наказу Міністерства палива та енергетики України № 472 від 05.08.2002 року ДП «Агрофос» та ДП «Амофос» припинили свою діяльність у зв'язку з реорганізацією шляхом злиття цілісних майнових комплексів державних підприємств та включенням їх до складу ЗАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» (а.с. 18 т.2).

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 34 Закону України «Про підприємства в Україні» (чинний на момент реорганізації зазначених вище підприємств) у разі злиття підприємства з іншим підприємством усі майнові права та обов'язки кожного з них переходять до підприємства, яке виникло в результаті злиття.

Відповідно до ч.1 ст.104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

Таким чином, в даному випадку правонаступником прав та обов'язків ДП «Агрофос» та ДП «Амофос» став ЗАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив», який в подальшому був перейменований в ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив». Згідно Статуту ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» останнє є правонаступником ЗАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» (а.с. 222-232 т.2) .

Колегія суддів критично оцінює посилання апелянта на ту обставину, що в процедурі банкрутства ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» всі вимоги пенсійного фонду були погашені в повному обсязі ще в 2010 році, оскільки з тексту ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2010 року у справі №Б15/49/04 про визнання банкрутом відповідача вбачається, що вказаним рішенням було затверджено мирову угоду про відновлення платоспроможності відповідача та затверджено умови та графіки погашення відповідачем заборгованостей кредиторам. В даному рішенні пенсійний орган - позивач по справі, значиться як кредитор третьої групи. Проте, з рішення не вбачається з чим пов'язана вказана заборгованість, за який період вона утворилась ( а.с. 31-32 т. 2).

Крім того, апелянтом не надано а ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанції будь-яких доказів погашення вказаної вище заборгованості, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Посилання апелянта на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.03.2012 року в справі № Б/26/24/147/00 про банкрутство ДП «Придніпровський хімічний завод», в якому на думку апелянта могли бути задоволені грошові вимоги пенсійного органу (як конкурсного кредитора), колегією суддів також до уваги не приймаються, оскільки такі посилання ґрунтуються на припущеннях, в матеріалах справи взагалі вказане рішення відсутнє. До того ж виникає питання, а які в такому разі могли бути задоволені грошові вимоги пенсійного органу в справі № Б/26/24/147/00 від 29.03.2012 року, якщо спірна заборгованість була включена, як зазначає апелянт, в рішення по справі № Б15/49/04 від 01.02.2010 року?

З урахування наведеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги пенсійного органу про стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком № 1 та Списком № 2 документально обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, відповідають чинному законодавству та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни постанови суду не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Дніпровський завод мінеральних добрив» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року у справі № 804/2832/15 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року у справі № 804/2832/15 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції постановлена в порядку письмового провадження, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: Л.М. Нагорна