Справа № 2а/1770/1838/2012
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2012-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/1838/2012

19 липня 2012 року 12год. 15хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шарапи В.М. за участю секретаря судового засідання Патрикей Ю.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представники ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача: представник ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Дедденс Агро"
до Гощанської міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Дедденс Агро" звернулося до суду з адміністративним позовом до Гощанської міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 17.04.2012 року.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали повністю. Пояснили суду, що оспорюване податкове повідомлення-рішення прийнято за результатами документальної невиїзної перевірки товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні господарських операцій з ТОВ "УкрТехноФос-Плюс", під час якої виявлено здійснення операцій із вказаним контрагентом на підставі нікчемних правочинів, заниження податку на додану вартість, що залишається в розпорядженні сільськогосподарського підприємства на суму 171740,00 грн. та невідображення такої суми у декларації для подальшого її використання згідно вимог Закону України "Про податок на додану вартість".

Позивач з такими висновками органу державної податкової служби не згідний. Вважає, що вони ґрунтуються на недостовірних та необ'єктивних даних. Представники позивача зазначили, що податковий кредит з податку на додану вартість товариством формувався за наслідками здійснення господарських операцій по придбанню товару в контрагента ТОВ "УкрТехноФос-Плюс", які фактично мали місце. Всі господарські операції зафіксовані в документах первинного бухгалтерського обліку, як це встановлено чинним законодавством. Виписані даним контрагентом податкові накладні за формою та змістом відповідають всім необхідним вимогам Закону України "Про податок на додану вартість".

Що стосується тверджень про невідображення товариством у податковому обліку сум податку на додану вартість, які згідно Закону України "Про податок на додану вартість" повністю залишаються в розпорядженні сільськогосподарського виробника, то представники позивача зазначили, що така сума була внесена до податкової декларації з ПДВ за грудень 2010 року (скороченої) спеціального режиму оподаткування - діяльності у сфері сільського господарства. Вказали, що дана декларація під час перевірки посадовими особами органу державної податкової служби до уваги не бралася. Просили позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечив. На обґрунтування заперечень зазначив, що під час перевірки було встановлено порушення позивачем ч.1 ст.203, ст.215, п.1 ст.216, ст.228 Цивільного кодексу України, ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п.2.4, п.2.15, п.2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та пп.7.4.5 п.7.4 ст.7, п.81.2, пп.81.15.1 п.81.15 ст.81 Закону України "Про податок на додану вартість", п.5.13.1 Наказу Державної податкової адміністрації України від 30.01.2009 року №8 "Про внесення змін до податкової звітності з податку на додану вартість".

Причиною вказаних порушень стало здійснення позивачем операцій з придбання товарів на підставі нікчемних правочинів по господарських взаємовідносинах із ТОВ "УкрТехноФос-Плюс", що призвело до заниження об'єкта оподаткування податком на додану вартість. Крім того, під час перевірки було виявлено, що суми податку на додану вартість, отримані позивачем за насідками вказаних операцій, не відображено у рядку 18 скороченої декларації за грудень 2010 року. У зв'язку з цим, відповідач зробив висновок про невикористання позивачем даної суми для виробничих цілей, у порядку встановленому Законом України "Про податок на додану вартість".

Представник відповідача вважає, що за вказані правопорушення позивачу правомірно нараховано штрафні санкції. В задоволенні позову просить відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

Судом встановлено, що з 19.03.2012 року по 23.03.2012 року Гощанською міжрайонною державною податковою інспекцією Рівненської області Державної податкової служби проведено документальну невиїзну перевірку ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Дедденс Агро" з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні господарських операцій з ТОВ "УкрТехноФос-Плюс" за грудень 2010 року.

За результатами перевірки органом державної податкової служби складено акт від 30.03.2012 року за №128/2242/34763710 (а.с.9-24,119).

На підставі акту перевірки Гощанською міжрайонною державною податковою інспекцією Рівненської області Державної податкової служби прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.04.2012 року за №, згідно якого платнику податків нараховано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 171740,00 грн. (а.с.25).

В основу даного податкового повідомлення-рішення покладено висновки органу державної податкової служби, наведені в акті перевірки, щодо порушення платником податків:

- вимог ч.1 ст.203, ст.215, п.1 ст.216, ст.228 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року № 435-IV, ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV, п.2.4, п.2.15, п.2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, що затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, зареєстроване Міністерством юстиції України 05.06.1995 року №168/704, яке полягало у здійсненні операцій на підставі нікчемних правочинів, прийнятті до виконання документів на операції, що порушують публічний порядок і, відповідно, суперечать законодавчим та нормативним актам;

- пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 року №168/97-ВР, яке полягало у включенні до складу податкового кредиту за грудень 2010 року податку на додану вартість у сумі 171740,00 грн. по операціям, що проведені на підставі нікчемного правочину та первинних документів, що суперечать законодавчим та нормативним актам, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що повністю залишається в розпорядженні сільськогосподарського підприємства в загальній сумі 171740,00 грн. за грудень 2010 року;

- п.8-1.2, пп.8-1.15.1 п.8-1.15 ст.8-1 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 року №168/97-ВР, п.5.13.1 Наказу Державної податкової адміністрації України від 30.01.2009 року №8 "Про внесення змін до податкової звітності з податку на додану вартість", яке полягало у невикористанні для відшкодування суми податку на додану вартість, сплаченого (нарахованого) постачальнику на вартість виробничих факторів, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей у розмірі 171740,00 грн. за грудень 2010 року.

Вказані висновки органу державної податкової служби ґрунтуються на твердженнях щодо здійснення ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Дедденс Агро" господарських операцій із ТОВ "УкрТехноФос-Плюс", які не мали на меті реального настання правових наслідків та були спрямовані на заниження об'єкту оподаткування.

Відповідно до абз.5 ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-XIV від 16.07.1999 року, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальну зміну майнового стану суб'єкта господарювання.

Вимога щодо реальної зміни майнового стану суб'єкта господарювання також кореспондує з положеннями, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, податкового законодавства.

Зокрема, згідно з пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість", від 03.04.1997 року №168/97-ВР, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду, зокрема, в зв'язку з придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Як вбачається з матеріалів справи, у грудні 2010 року ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Дедденс Агро" (надалі - ТОВ "Дедденс Агро") придбано у контрагента ТОВ "УкрТехноФос-Плюс" мінеральні добрива, а саме карбамід у кількості 278,000т. загальною вартістю 1030440,00 грн., в тому числі ПДВ у сумі 171740,00 грн.

Факт поставки товарів від ТОВ "УкрТехноФос-Плюс" для ТОВ "Дедденс Агро" підтверджується видатковими накладними, дослідженими під час перевірки (а.с.77-78):

- №ПГ-0000402 від 28.12.2010 року на карбамід у біг бегах (800кг.) у кількості 27,200т. за ціною 3720,00грн./кг. на загальну суму 101184,00грн., в тому числі ПДВ 16864,00грн.;

- №ПГ-0000406 від 29.12.2010 року на карбамід у біг бегах (800кг.) у кількості 14,000т. та карбамід у мішках у кількості 0,050т. за ціною 3720,00грн./кг. на загальну суму 53754,00грн., в тому числі ПДВ 8959,00грн.

Таким чином, у позивача на момент проведення перевірки були наявні видаткові накладні на поставку товару від даного контрагента на суму 154938,00 грн.

Що стосується видаткових накладних на решту суми у розмірі 145917,00 грн., зокрема:

- №УГ-0001261 від 15.12.2010 року на карбамід у біг бегах (600кг.) у кількості 24,000т. за ціною 3720,00грн./кг. на загальну суму 89280,00грн., в тому числі ПДВ 14880,00грн.;

- №УГ-0001266 від 17.12.2010 року на карбамід у біг бегах (600кг.) у кількості 24,300т. за ціною 3720,00грн./кг. на загальну суму 90396,00грн., в тому числі ПДВ 15066,00грн.;

- №УГ-0001267 від 18.12.2010 року на карбамід у біг бегах (600кг.) у кількості 32,000т. за ціною 3720,00грн./кг. на загальну суму 119040,00грн., в тому числі ПДВ 19840,00грн.;

- №УГ-0001268 від 20.12.2010 року на карбамід у біг бегах (800кг.) у кількості 32,000т. за ціною 3720,00грн./кг. на загальну суму 119040,00грн., в тому числі ПДВ 19840,00грн.;

- №УГ-0001270 від 22.12.2010 року на карбамід у біг бегах (800кг.) у кількості 32,000т. за ціною 3720,00грн./кг. на загальну суму 119040,00грн., в тому числі ПДВ 19840,00грн.;

- №УГ-0001271 від 23.12.2010 року на карбамід у біг бегах (800кг.) у кількості 32,000т. за ціною 3720,00грн./кг. на загальну суму 119040,00грн., в тому числі ПДВ 19840,00грн.;

- №УГ-0001272 від 24.12.2010 року на карбамід у біг бегах (800кг.) у кількості 31,8520т. за ціною 3720,00грн./кг. на загальну суму 118482,00грн., в тому числі ПДВ 19747,00грн.;

- №УГ-0001273 від 27.12.2010 року на карбамід у біг бегах (800кг.) у кількості 27,000т. за ціною 3720,00грн./кг. на загальну суму 101184,00грн., в тому числі ПДВ 16864,00грн.,

то в акті перевірки вказано, та із зазначених накладних, наявних в матеріалах справи, вбачається, що позивачем їх отримано від контрагента ТОВ "УкрТехноФос" (а.с.19,61-68).

У письмових та усних поясненнях, наданих представником позивача в ході судового розгляду справи, та в довідці за вих.№712 від 05.06.2012 року, виданій ТОВ "Дедденс Агро", позивач пояснив, що жодних господарських відносин із ТОВ "УкрТехноФос" не мав. Видаткові накладні від імені вказаного товариства позивачеві виписано внаслідок бухгалтерської помилки, яка спричинена однаковим фактичним місцезнаходженням ТОВ "УкрТехноФос" та ТОВ "УкрТехноФос-Плюс" (а.с.42-45,47).

На підтвердження наведених обставин позивачем надано нові видаткові накладні, виписані ТОВ "УкрТехноФос-Плюс" для ТОВ "Дедденс Агро" після виправлення помилки, які під час перевірки органом державної податкової служби не досліджувались, та довіреність №384 від 14.12.2010 року, видану працівнику позивача - ОСОБА_5, якою останнього уповноважено на отримання карбаміду у біг бегах у кількості 277,000т. від контрагента ТОВ "УкрТехноФос-Плюс", на яку міститься посилання у видаткових накладних, виписаних ТОВ "УкрТехноФос" (а.с.14,69-76,104).

Розрахунки за поставлений товар позивачем проведено на загальну суму 1030440,00грн., на умовах передоплати, в безготівковій формі, шляхом перерахування вказаної суми на розрахунковий рахунок контрагента та ТОВ "УкрТехноФос-Плюс", що підтверджується: рахунком-фактурою №ПТ-0000307 від 08.12.2010 року на суму 1030440,00 грн., в тому числі ПДВ у сумі 171740,00 грн.; платіжними дорученнями на перерахування коштів за відповідний період; актами звірки взаєморозрахунків, підписаними між позивачем та ТОВ "УкрТехноФос-Плюс" (а.с.48-54,102-103,123).

Крім того, з акту звірки взаєморозрахунків, підписаного між ТОВ "Дедденс Агро" та ТОВ "УкрТехноФос" вбачається, що кошти у сумі 145917,00 грн., згідно зазначених вище видаткових накладних, позивачем даному товариству не сплачувались (а.с. 122).

Перевезення товару від ТОВ "Дедденс Агро" до ТОВ "УкрТехноФос-Плюс" здійснювалося транспортом позивача, що підтверджується: подорожніми листами на автомобіль НОМЕР_1, водій ОСОБА_5 за 15.12.2010 року, №17.12.2010 року, 18.12.2010 року, 20.12.2010 року, 22.12.2010 року, 23.12.2010 року, 24.12.2010 року, 27.12.2010 року, 28.12.2010 року, 29.12.2010 року; свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу марки RENAULT, модель PREMIUM 420 CDI, реєстраційний №ВК 2120 АІ за ТОВ "Дедденс Агро"; відомостями щодо включення даного транспортного засобу до основних засобів ТОВ "Дедденс Агро" (а.с.79-88,135,159-169).

При цьому, в акті перевірки органом державної податкової служби зазначено, що транспортування товару отриманого від контрагента ТОВ "УкрТехноФос-Плюс" здійснювалося за рахунок транспорту продавця (а.с.19).

Оприбуткування ТОВ "Дедденс Агро" товару, отриманого від ТОВ "УкрТехноФос-Плюс", підтверджується карткою рахунку: 2081 «місце зберігання: основний оптовий склад» та відомостями щодо наявності у ТОВ "Дедденс Агро" серед основних засобів складських приміщень (а.с.96-101,159-169).

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти їх здійснення.

Дослідивши надані позивачем для перевірки та долучені ним до справи документи, суд приходить ло висновку, що вони є первинними.

При цьому, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-ХІV первинний документ повинен містити ряд обов'язкових реквізитів, серед яких - назву підприємства, від імені якого складено документ. Оскільки у видаткових накладних, виписаних для позивача від ТОВ "УкрТехноФос", допущено помилку в найменуванні контрагента, а виправлені видаткові накладні не досліджувались під час перевірки, що проводилася відповідачем, суд приходить до висновку, що такі видаткові накладні не можуть братися до уваги, як доказ на підтвердження здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ "УкрТехноФос-Плюс".

Проте, решта первинних документів, наданих для перевірки та наявних в матеріалах справи, відповідають вимогам законодавства та належним чином підтверджують, що господарські операцій із придбання ТОВ "Дедденс Агро" товару в контрагента ТОВ "УкрТехноФос-Плюс" фактично мали місце.

Крім того, згідно з пп.7.5.1. п.7.5 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 року №168/97-ВР, датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг); або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Підпунктом 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 року №168/97-ВР передбачено, що податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках, оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг).

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 вказаного Закону передбачено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), що не підтверджені податковими накладними.

Як вбачається з матеріалів справи, за фактом придбання товарів, контрагентом ТОВ "УкрТехноФос-Плюс" виписано для ТОВ "Дедденс Агро" податкові накладні, зокрема: №746 від 08.12.2010 року на суму 300000,00 грн., в тому числі ПДВ 50000,00 грн., №748 від 09.12.2010 року на суму 100000,00 грн., в тому числі ПДВ 16666,67 грн., №749 від 10.12.2010 року на суму 190000,00 грн., в тому числі ПДВ 31666,67 грн., №750 від 13.12.2010 року на суму 240000,00 грн., в тому числі ПДВ 40000,00 грн., №751 від 15.12.2010 року на суму 70000,00 грн., в тому числі ПДВ 11666,67 грн., №752 від 16.12.2010 року на суму 130440,00 грн., в тому числі ПДВ 21740,00 грн. (а.с.55-60, ).

Зазначені податкові накладні позивачем включено до реєстрів виданих та отриманих податкових накладних за відповідні періоди, а ПДВ у сумі 171740,00 грн. враховано при формуванні податкового кредиту грудня 2010 року, що відображено у податкових деклараціях за цей період (а.с.89-95,138-158).

З огляду на наведені норми закону та обставини справи, право на включення до складу податкового кредиту сум ПДВ, сплачених при придбанні товарів у ТОВ "УкрТехноФос-Плюс", виникло у позивача з моменту отримання ним податкових накладних, виписаних даним контрагентом. Оскільки складення податкових накладних на товар передувало складенню видаткових накладних, то відсутність у ТОВ "Дедденс Агро" на момент проведення перевірки частини видаткових накладних не може бути підставою для висновку про неправомірність формування позивачем податкового кредиту.

Дослідивши надані позивачем податкові накладні, суд приходить до висновку, що вони відповідають всім необхідним вимогам, передбаченим Законом України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 року №168/97-ВР.

Таким чином, податковий кредит з податку на додану вартість за грудень 2010 року в сумі 171740,00 грн., який складається із сум ПДВ, сплачених в межах господарських операціях по придбанню товару у ТОВ "УкрТехноФос-Плюс", позивачем сформовано правомірно.

При цьому, суд не бере до уваги посилання відповідача на довідку камеральної перевірки ТОВ "УкрТехноФос-Плюс" від 18.03.2011 року №189/25/23-141/32617917.

З наявної в матеріалах справи копії вказаної довідки вбачається, що під час перевірки товариства, яка проводилася Державною податковою інспекцією у Рівненському районі, було виявлено, що складські приміщення цього товариства знаходяться у Вінницькій області, а покупцями є підприємства, що знаходяться у Рівненській області. Тому орган державної податкової служби прийшов до висновку про відсутність підтвердження реального здійснення господарських операцій ТОВ "УкрТехноФос-Плюс" з контрагентами із врахуванням реального часу здійснення таких операцій та необхідності застосування транспортних засобів (114-118).

Проте, в довідці камеральної перевірки ТОВ "УкрТехноФос-Плюс" серед переліку складських приміщень, орендованих цим товариством, зазначено приміщення складу площею 100 кв.м. за місцезнаходженням: Рівненська область, Рівненський район, с.Городок, вул.Б.Штенгеля, буд.3а (а.с.118). Судом також вже досліджувався порядок транспортування товарів від ТОВ "УкрТехноФос-Плюс" до ТОВ "Дедденс Агро", тому в цій частині суд вважає твердження органу державної податкової служби безпідставними.

Крім того, в довідці за результатами перевірки ТОВ "УкрТехноФос-Плюс" зазначається про укладання цим товариством правочинів та проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на надання податкової вигоди контрагентам.

При цьому, з довідки камеральної перевірки ТОВ "УкрТехноФос-Плюс" не вбачається господарські операції за які періоди, з якими контрагентами та на яку суму перевірялися органом державної податкової служби та стали підставою для висновків наведених вище. Не відображено чи залучався до вказаних операцій позивач. Проте, при дослідженні факту здійснення господарських операцій, що стали підставою для формування податкового кредиту платника податків, оцінювати слід відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовано дані податкового обліку. В разі наявності у органу державної податкової служби інформації щодо порушення окремим платником податків податкового законодавства, негативні наслідки повинні застосовуватися саме щодо цієї особи.

Щодо посилання відповідача на порушення позивачем ст.228 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року № 435-IV та нікчемності правочинів, укладених між ТОВ "Дедденс Агро" та ТОВ "УкрТехноФос-Плюс", то суд зазначає, що згідно положень даної статті, нікчемним є правочин, який порушує публічний порядок. Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

Оскільки відповідачем не надано доказів того, що правочин між ТОВ "Дедденс Агро" та ТОВ "УкрТехноФос-Плюс" був спрямований на незаконне заволодіння майном держави, вказаний правочин не є нікчемним в силу закону, а його недійсність повинна встановлюватись судом. Рішень суду про недійсність вказаного правочину, відповідачем для суду надано не було.

Отже, висновки органу державної податкової служби, які покладено в основу оспорюваного податкового повідомлення-рішення є необґрунтованими та передчасними.

Стосовно застосування відповідачем штрафних санкцій згідно оспорюваного податкового повідомлення-рішення суд зазначає, що з 20.03.2008 року ТОВ "Дедденс Агро" зареєстроване як платник податку на додану вартість, а з 01.02.2010 року - як суб'єкт спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість - сільськогосподарське підприємство, про що йому видано свідоцтво №100262552 (а.с.136-137).

Пунктом 8-1.2 ст.8-1 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 року №168/97-ВР, передбачено, що згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів (послуг), не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається у розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей.

Підпунктом 5.13.1 пункту 5.13 Розділу 5 Наказу ДПА України "Про затвердження форми податкової декларації та Порядку її заповнення і подання" від 30.05.1997 року №166, що зареєстрований у Міністерстві юстиції України 09.07.1997 року за № 250/2054, (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що для платників, які зареєстровані як суб'єкти спеціального режиму оподаткування, у рядку 18 податкової декларації (скороченої) відображається різниця між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з ПДВ поточного звітного податкового періоду. Сума ПДВ, яка у поточному звітному періоді підлягає відображенню в особовому рахунку платника та повністю залишається у розпорядженні сільськогосподарського підприємства (позитивне значення суми рядка 18) відображається у рядку 18.1.

В акті перевірки відповідачем зазначено, що ТОВ "Дедденс Агро" не відобразило суму податку на додану вартість, яка повністю залишається у розпорядженні сільськогосподарського підприємства, у розмірі 171740,00 грн., по господарських операціях з ТОВ "УкрТехноФос-Плюс" у рядку 18 скороченої податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2010 року (а.с.22).

При цьому, під час проведення перевірки органом державної податкової служби вказано про використання податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2010 року та додатку №5 до декларації "Розшифровка податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів", без зазначення чи була це скорочена декларація спеціального режиму оподаткування (а.с.15).

Проте, наявними у матеріалах справи копіями повної та скороченої декларацій позивача з податку на додану вартість за грудень 2010 року вказані твердження відповідача спростовуються (138-158). Податок на додану вартість у сумі 171740,00 грн. по господарських операціях з ТОВ "УкрТехноФос-Плюс" позивачем відображено у рядках 18 та 18.1 скороченої податкової декларації за даний податковий період, яка зареєстрована у органі державної податкової служби за № від 19.01.2011 року (а.с.143-158).

Як вбачається із оспорюваного податкового повідомлення-рішення, органом державної податкової служби на підставі пп.54.3.2 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI нараховано позивачеві штрафні санкції у сумі 171740,00 грн. При цьому, за основним платежем суму грошового зобов'язання позивачеві не збільшено.

В ході судового розгляду справи представником відповідача надано пояснення, згідно яких нарахування штрафних санкцій відбувалось на підставі п.4 Порядку акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2011 року №11.

Згідно з п.4 зазначеної Постанови, сума податку на додану вартість, що акумулюється на спеціальному рахунку, не підлягає вилученню до державного бюджету і використовується сільськогосподарським підприємством відповідно до пункту 209.2 статті 209 Кодексу, а починаючи з 1 січня 2018 р. перераховується на поточний рахунок сільськогосподарського підприємства. У разі нецільового використання суми податку на додану вартість сільськогосподарське підприємство несе відповідальність відповідно до законодавства.

Статтею 123 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI визначено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування (п.123.1 ст.123).

Використання платником податків (посадовими особами платника податків) сум, що не сплачені до бюджету внаслідок отримання (застосування) податкової пільги, не за призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із законом з питань відповідного податку, збору (обов'язкового платежу) додатково до штрафів, передбачених пунктом 123.1 цієї статті, - тягне за собою стягнення до бюджету суми податків, зборів (обов'язкових платежів), що підлягали нарахуванню без застосування податкової пільги. Сплата штрафу не звільняє таких осіб від відповідальності за умисне ухилення від оподаткування (п.123.2 ст.123).

Оскільки, відповідальність за правопорушення аналогічного складу була передбачена пп.17.1.6 п.17.1 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 року №2181-III, що був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, суд приходить до висновку про можливість застосування норм ст.123 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI при визначенні міри відповідальності за правопорушення, вчинене до набрання чинності Податковим кодексом України.

Разом з тим, суд зазначає, що п.123.2 ст.123 Податкового кодексу України не містить ознак окремого правопорушення, а лише визначає додаткові наслідки у випадках, коли порушення, зазначені у п.123.1, вчинені платником податку, який користується податковою пільгою, та використав суми, що не сплачені до бюджету внаслідок отримання податкової пільги, не за призначенням та/або всупереч умовам чи цілям надання пільги, визначеним у законі з питань відповідного податку, збору (обов'язкового платежу). В свою чергу, передбачені п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI наслідки для такого платника податків, а саме - стягнення до бюджету суми податків, зборів, що підлягали нарахуванню без застосування податкової пільги, не є штрафними санкціями. Тому, наявність умов, що зазначені у п.2 ст.123 Податкового Кодексу України, є підставою для стягнення суми відповідного податку, а не нарахування штрафу в сумі такого податку.

Таким чином, нарахування позивачеві штрафної санкції згідно оспорюваного податкового повідомлення-рішення відповідачем здійснено з порушенням вимог законодавства.

За наведених обставин, податкове повідомлення-рішення № від 17.04.2012 року є неправомірним та підлягає скасуванню, а позов ТОВ "Дедденс Агро" підлягає до задоволення повністю.

Відповідно до ст.94 КАС України, судові витрати присуджуються позивачеві з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Гощанської міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби № від 17.04.2012 року про нарахування ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Дедденс Агро" штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) на суму 171740,00 грн.

Присудити на користь позивача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Дедденс Агро" із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1717,40 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Шарапа В.М.