Справа № 335/4647/15-а
Суддя: Гашук К. В.
Дата ухвалення: 2015-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/4647/15-а 2-а/335/105/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді: Гашук К.В., при секретарі: Лепетченко Д.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу № 4 роти ДПС з обслуговування стаціонарних постів при УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_2 про визнання дій інспектора неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення правил дорожнього руху України,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора ДПС взводу № 4 роти ДПС з обслуговування стаціонарних постів при УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_2 про визнання дій інспектора неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення правил дорожнього руху України.

В обґрунтування позову зазначав, що 06.05.2015 року близько 07.15 год. він на власному автомобілі Opel Kadet, номерний знак НОМЕР_1, на 77 км автомобільної дороги Київ-Харків був зупинений інспектором ДПС взводу № 4 роти ДПС ДАІ з обслуговування стаціонарних постів при УДАІ ГУМВС України в Київській області. Посилаючись на те, що він перевищив швидкість руху на 30 км/год. інспектор склав протокол про адміністративне правопорушення, та як наслідок, ним була винесена постанова серії ПС2 № 399623 від 06.05.2015 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення штрафу в сумі 340 грн. Позивач з винесенням постанови не згоден, оскільки перевищення швидкості на 30 км/год., було підтверджено показами приладу Трукам, показники якого, не є належним доказом даного правопорушення, оскільки цей засіб не працював в автоматичному режимі.

На вимогу позивача надати інструкцію з експлуатації цього вимірювального засобу, ОСОБА_1 було відмовлено, у звязку з чим на ньому можуть бути похибки при вимірювання швидкості на відстані біля 350 метрів. Ні в протоколі, ні в постанові інспектор не вказав дані, які впливають на правильність і точність вимірювань.

Крім того, на ділянці автомобільної дороги, що зазначена відповідачем як 77 км а/д Київ-Харків, для пониження швидкості з допустимих 90 км/год. до 50 км/год., мав би попередньо стояти ще дорожній знак про обмеження максимальної швидкості до 70 км/год., чого не було зроблено.

До того ж, працівник ДАІ виніс постанову щодо притягнення до адміністративної відповідальності відразу після складення протоколу без надання позивачу можливості скористатись послугами адвоката, якого він мав намір викликати на місце розгляду справи. Такими діями було порушено вимоги статей 59, 63 Конституції України та ст. 268 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Щодо пропуску строку на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивач зазначав, що постанова відносно нього була складена 06.05.2015 року, а він до 12.05.2015 року перебував в Київській області у гостях своєї доньки та крім цього при складанні постанови, відповідач йому повідомив, що в разі незгоди з постановою він буде мати можливість надати свої заперечення у судовому засіданні коли прийде виклик до суду, а тому 14.05.2015 року, приїхавши до м. Запоріжжя проконсультувавшись у юриста, 14.05.2015 року, він дізнався про необхідність оскарження постанови у 10-денний термін з моменту її складання, у звязку з чим 19.05.2015 року він звернувся із адміністративним позовом до суду.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив суд поновити строк на оскарження постанов серії ПС2 № 399623 від 06.05.2015 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, винесену інспектором ДПС взводу № 4 роти ДПС з обслуговування стаціонарних постів при УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_2, визнати дії зазначеного інспектора неправомірними та скасувати постанову серії ПС2 № 399623 від 06.05.2015 року у справі про адміністративне правопорушення, закривши справу у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання представник позивача подав суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, у письмовому провадженні.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду письмові заперечення, у яких зазначив, що діяв відповідно до інструкцій і вважає доведеним факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, тому їм була винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.4 ст. 122 КАС України, справа розглядається у письмовому провадженні на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази у сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску строку оскарження постанови про адміністративне стягнення з поважних причин за заявою особи, щодо якої винесено постанову може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Виходячи із доводів позивача щодо обґрунтування підстав пропуску строку щодо оскарження постанови про адміністративне правопорушення, зважаючи на те, що пропущений строк на оскарження постанови не є значним, зокрема, його пропущено на 3 дні, суд знаходить підстави для поновлення строку поважними та вважає за доцільне поновити строк оскарження постанови про адміністративне правопорушення.

3гідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ч. 1 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, у випадку перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину

.Відповідно до ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративні стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Судом встановлено, що 06.05.2015 року відносно ОСОБА_1 інспектором ДПС взводу № 4 роти ДПС з обслуговування стаціонарних постів при УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого позивач 06.05.2015 року о 07 год. 06 хв., керуючи автомобілем Opel Kadet, номерний знак НОМЕР_1, на 77 км автомобільної дороги Київ-Харків, в зоні дії дорожнього знаку 3.2.9. перевищив швидкість руху на 30 км/год., рухався зі швидкістю 80 км/год. Швидкість вимірювалась на пристрій «Трукам» № 000722.

В цей же день Постановою інспектором винесено постанову серії ПС2 № 399623 від 06.05.2015 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та наклав на нього штраф в сумі 340 грн.

Згідно Наказу МВС № 111 від 27.03.2009 р «Інструкція з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС», реєстраційний номер Мін'юсту 576/16592, пункт 19.2. «Працівники підрозділів ДПС, яким видані технічні засоби та прилади, персонально відповідають за їх цілісність та працездатність. Забороняється використання технічних засобів та приладів, які не сертифіковані, не сертифіковані в Україні та які не пройшли метрологічну повірку або мають свідоцтво про таку повірку, термін дії якого закінчився».

Згідно Закону України «Про метрологію і метрологічну діяльність» вимірювальний прилад, який використовується в якості доказу, повинен бути допущений до використання та проходити перевірку. Також до приладу повинні бути відповідні документи (або вказані реквізити документів) про допуск, сертифікацію і метрологічну перевірку.

Проте у постанові відсутні відомості про наявність сертифікату відповідності та дані про метрологічну перевірку приладу, який зафіксував порушення позивачем та відомості про інструктаж, що зобов'язаний пройти інспектор (наказ Міністра МВС №1111 від 13.11.2006 року п.13.2).

Не надані відповідні відомості суду і на час розгляду справи.

Крім того, ні в протоколі, ні в постанові відповідачем не вказано дані, які впливають на правильність і точність вимірювань, що є порушенням ч. 2 ст. 7 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», відповідно до якої результати вимірювань можуть бути використані у сфері законодавчо регульованої метрології за умови, що для таких результатів відомі відповідні характеристики похибок або невизначеність вимірювань.

Відповідач не надано суду і Інструкції з експлуатації до приладу TruCam LTI 20/20, або будь-якого іншого документу, з якого би вбачалося, які похибки та при яких умовах цей прилад має, у звязку з чим зазначені у протоколу та постанові результати вимірювання не могли бути використанні відповідачем при розгляді питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

В своїх запереченнях та наданих до нього доказів відповідачем не спростовано доводи, викладені позивачем у позові, та не надано доказів, які б підтверджували правомірність дій відповідача, як субєкта владних повноважень.

До того ж, пункт 12.10 Правил дорожнього руху зазначає, що у разі коли дорожні знаки обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 встановлені з порушенням визначених цими Правилами вимог щодо їх введення чи з порушенням вимог національних стандартів або залишені після усунення обставин, за яких їх було встановлено, водій не може бути притягнений до відповідальності згідно із законодавством за перевищення встановлених обмежень швидкості руху.

Відповідно до п. 12.8 Правил дорожнього руху, поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47 «Початок населеного пункту», дозволяється рух із швидкістю… не більше 90 км/год.

Пункт 10.5.25 ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування», встановлює, що знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» повинен застосовуватись, щоб заборонити рух всіх транспортних засобів з більшою швидкістю, ніж зазначено на знаку, у разі потреби введення на ділянці дороги іншої максимальної швидкості, ніж на попередній ділянці.

Якщо обмеження максимальної швидкості, що його вводять на даній ділянці дороги, більш ніж на 20 км/год. змінює її значення проти дозволеної швидкості руху на попередній ділянці, то треба використовувати ступінчасте обмеження швидкості з кроком не більше ніж 20 км/год. послідовним встановленням знаків 3.29, розміщених один від одного на відстані від 100 до 150 м.

Позивач у своєму позові зазначав, що на ділянці автомобільної дороги, що зазначена відповідачем як 77 км а/д Київ-Харків, для пониження швидкості з допустимих 90 км/год. до 50 км/год., мав би попередньо стояти ще дорожній знак про обмеження максимальної швидкості до 70 км/год., чого не було зроблено.

Проте, відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування доводів позивача щодо встановлення відповідного дорожнього знаку обмеження швидкості відповідає вимогам Правил дорожнього руху України та національного стандарту, що б давало підстави для притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, позивач заперечував вчинення ним адміністративного правопорушення, і мав право, у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП, скористатися правом на надання юридичної допомоги адвокатом або іншим фахівцем в галузі права, проте, інспектор розглянувши протокол про адміністративне правопорушення у день його складання, фактично позбавив позивача права на захист його інтересів.

За таких обставин, суд приходить до висновку про порушення принципу забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення, викладеного в статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно якого ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Всупереч вимогам ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідач не з'ясував чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також не з'ясував інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та за відсутності достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, виніс постанову, якою застосував стосовно позивача штраф, при цьому без жодних обґрунтувань, у найвищому розмірі.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги викладене, а також те, що відповідачем не було надано відповідних доказів, які б підтверджували правомірність його рішення та дій, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову, скасування постанови серії ПС2 № 399623 від 06.05.2015 року по справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 280, 289 КУпАП та ст. ст. 11, 70, 71, 158, 161-164 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу № 4 роти ДПС з обслуговування стаціонарних постів при УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_2 про визнання дій інспектора неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення правил дорожнього руху України - задовольнити.

Визнати причини пропуску строку на оскарження ОСОБА_1 постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 399623 від 06.05.2015 року поважними та поновити даний строк.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 399623 від 06.05.2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя з одночасним поданням копії скарги суду апеляційної інстанції.

Суддя: К.В. Гашук