Справа № 2-а-2671/11
Суддя: Доля В.А.
Дата ухвалення: 2011-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2671/11
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Рівненський міський суд Рівненської області
в особі судді Доля В.А.
при секретарі Добридник І.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації за продовольче забезпечення,
В судове засідання позивач не зявився, подав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Надав суду письмові заперечення. В останніх відповідач посилається на те, що дія Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їхніх родинв частині надання військовослужбовцям грошової компенсації за не отримане продовольче забезпечення призупинена Законом України Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштіввід 17.02.2000 року. Даний Закон на сьогодні чинний, а відтак, на думку відповідача позовні вимоги задоволенню не підлягають. В письмових запереченням просив відмовити повністю в задоволенні позову за його безпідставністю та необґрунтованістю.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до повного задоволення.
Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Відповідно до оглянутої в суді довідки за № 213 від 23.02.2011 року позивач знаходиться на продовольчому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 .
Поряд з тим, відповідно до довідки за № 213 від 23.02.2011 року ОСОБА_1 з 11.03.2000 року продовольчим пайком за нормою № 7, яка передбачена постановою КМУ від 12.03.1996 року за № 316 Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України й інших військових формувань, не забезпечувався, грошову компенсацію взамін продовольчого майка не отримував.
Статтями 9 та 91 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їхніх родин, передбачено що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за їхнім бажанням, грошову компенсацію.
Згідно ч. 4 ст. 9 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їхніх родинпорядок і розміри грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців та компенсація замість речового майна і продовольчих пайків встановлюються КМУ з урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів.
Механізм реалізації наведеного Закону визначений безпосередньо постановою КМУ від 12.03.1996 року № 316 Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України й інших військових формувань. Судом встановлено, що вказаною постановою до 10.03.2000 року позивач забезпечувався продовольчим пайком по нормі № 7.
Постановою КМУ від 29.03.2002 року за № 426 Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захистускасовано постанову КМУ від 12.03.1996 року № 316 Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України й інших військових формувань.
В свою чергу Законом України Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштіввід 17.02.2000 року була призупинена дія ч. 2 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їхніх родину частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них.
Суд бере до уваги той факт, що вказаним Законом не було скасовано ч. 1 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їхніх родин, що гарантує військовослужбовцям матеріальне та інше забезпечення у розмірах, що стимулюють заінтересованість громадян України у військовій службі.
Із Рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 року за № 5-рп/2002 вбачається, що оскільки для значної кількості громадян України пільги, компенсації і гарантії, право на які передбачено чинним законодавством є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення життєвого рівня, який принаймні не може бути нижчим від прожиткового мінімуму встановленого законом, то звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст. 22 Конституції України не допускається. Зупинення його дії можливе за умови введення відповідно до ст. 92 Конституції України надзвичайного стану. Поряд з тим, даним рішенням визнано такими, що не відповідають Конституції України положення ст. 58 Закону України Про Державний бюджет України на 2001 рікщодо зупинення дії положень законодавчих актів України в частині наданні пільг, компенсацій і гарантій, які фінансуються з бюджетів усіх рівнів.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчиненні) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Частиною третьою наведеної статті встановлено, що звернення до адміністративного суду для захисту прав у свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, а також членів їх сімей. Безпосередньо порядок реалізації даної норм визначає Закон України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їхніх родин, нормами якого, зокрема, передбачено право позивача на отримання грошової компенсації взамін продовольчого забезпечення. Зупинення даної норми іншим законодавчим актом Законом України Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштіввід 17.02.2000 року на який як на підставу своїх заперечень посилався представник відповідача, не заслуговує на увагу суду. Оскільки, відповідно до ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїх гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Поряд з тим, у відповідності до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Крім того, відповідно до ст. 16 Закону України Про Збройні Сили Українивійськовослужбовцям гарантується одержання за рахунок держави житла, фінансового, речового, продовольчого, медичного та інших видів забезпечення у розмірах визначених КМУ.
Таким чином, суд вважає, що невиплата відповідачем грошової компенсації позивачу взамін продовольчого забезпечення порушує конституційні права останнього передбачені ст.ст. 17, 21 та 22 Конституції України. Позиція суду стверджується й рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 року за № 5-рп/2002.
Отже, у зв`язку з тим, що дія норми № 7, що затверджена постановою КМУ від 12.03.1996 року № 316 Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України й інших військових формуваньбула припинена, то суд погоджується з тим, що позивача повинні були перевести на іншу норму продовольчого забезпечення. На сьогодні з усіх діючих норм продовольчого забезпечення має норма № 1 (загальновійськова), таким чином позивача повинні були забезпечувати саме за цією нормою.
Відповідно до постанови КМУ від 20.12.1997 року за № 1427 Про затвердження Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплатиза період заборгованості до 01.01.2001 року та у подальшому постановою КМУ від 21.02.2001 року за № 159 Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, що прийнята з метою реалізації Закону України Про компенсацію громадянам витрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплативід 19.10.2000 року, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців вилати грошових доходів.
Крім того, оскільки заявлені позовні вимоги позивача задоволені повністю, то судові витрати по справі відповідно до ст. 94 КАС України, підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись статтями 160-163 КАС України, суд,
Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 КПКВ 2101020 КЕКВ 1112 Утримання особового складу Збройних Сил Українина користь держави 51 (пятдесят одну) гривню судового збору.
Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Повний текст постанови виготовлено 18.04.2011р.
Суддя Рівненського міського суду Доля В.А.