Справа № 816/3002/15
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року м. ПолтаваСправа №816/3002/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Петрової Л.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Лисака С.В.,

позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Полтавській області, третя особа: Управління Пенсійного фонду України в м.Кременчуці Полтавської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

05 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Полтавській області, третя особа: Управління Пенсійного фонду України в м.Кременчуці Полтавської області про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку грошового утримання (заробітної плати) за період роботи з 27 липня 1987 року по 27 жовтня 1987 року; зобов'язання провести перерахунок грошового утримання (заробітної плати) за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 27 липня 1987 року по 27 жовтня 1987 року; зобов'язання видати оновлену та уточнюючу довідку про грошове утримання (заробітну плату) за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 27 липня 1987 року по 27 жовтня 1987 року з урахуванням перерахунку: подвійного розміру посадового окладу та окладу за спеціальне звання при в'їзді в зону ЧАЕС; використання коефіцієнту кратності 3,5 в окремих зонах небезпеки ЧАЕС; застосування нарахування денного грошового утримання за 6, а не за 8 годин роботи щодобово (у ІІІ зоні небезпеки); розрахунку коштів за перебування в резерві у стані бойової готовності не за 16, а за 18 годин щодоби (застосувавши формулу, викладену у листі Міністрества надзвичайних ситуацій України від 13 квітня 2012 року №03-3654/201); нарахування 60% премії з посадового окладу а окладу за звання за бездоганну службу в зоні ЧАЕС із її збільшенням вдвічі та урахування коефіцієнту кратності 3,5 при роботі в зонах небезпеки І, ІІІ ЧАЕС; подвоєння оплати праці за роботу у вихідні дні 2, 9, 30 серпня 1987 року, 6, 27 вересня 1987 року та 4, 11 жовтня 1987 року з урахуванням зони небезпеки.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що розрахунок розміру належної ОСОБА_1 до виплати пенсії не відповідає фактичним обставинам, оскільки, при заповненні довідки про фактичну заробітну плату у зоні відчуження відповідач не врахував деякі урядові постанови, накази, які зазначені у первинній довідці про перебування у зоні ЧАЕС

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі /а.с. 103/, проти позовних вимог заперечував з мотивів, наведених у письмовому запереченні /а.с. 99-103/, наполягав на правомірності та обґрунтованості відмови у перерахунку.

Третя особа у судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечила, проти позовних вимог заперечувала з мотивів, наведених у письмовому запереченні, просила розглянути справу без участі представника третьої особи /а.с. 152-153/.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, є інвалідом ІІІ групи /а.с.80, 81/.

У 1987 році позивач проходив службу у 7-й воєнізованій пожежній частині загону ВПО по охороні Кременчуцького нафтопереробного заводу у спеціальному званні лейтенант внутрішньої служби на посаді старшого інспектора.

У період з 27 липня 1987 року по 27 жовтня 1987 року позивач виконував службові обов'язки по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. За відпрацьований час було нараховане грошове забезпечення у розмірі 1642,35 крб /а.с. 17/.

16 лютого 2015 року позивач звернувся до начальника Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Полтавській області із заявою щодо проведення перерахунку грошового забезпечення за період ліквідації аварії на ЧАЕС з 27 липня 1987 року по 27 жовтня 1987 року /а.с. 18/.

Листом від 20 березня 2015 року №04-71-161/12 Головне управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Полтавській області повідомило про відсутність копій наказів про направлення ОСОБА_1 для виконання службових завдань в зону ЧАЕС, довідки про перебування в зоні ЧАЕС і картки обліку місця і тривалості роботи в зоні ЧАЕС, у зв'язку з чим зроблено відповідний запит до архіву УМВС України в Полтавській області /а.с. 19/.

Листом від 30 липня 2015 року №01/Н-291/13 Головне управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Полтавській області повідомило, що не може прийти до висновку чи вірно проведено нарахування грошового забезпечення /а.с. 115-116/.

Однак, позивач не погодився із відмовою у проведенні перерахунку, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку діям Головного управління державної служби з надзвичайних ситуацій України у Полтавській області щодо відмови у перерахунку грошового утримання (заробітної плати) за період з 27 липня 1987 року по 27 жовтня 1987 року, суд зазначає наступне.

Умови оплати праці в період виконання позивачем робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС визначалися постановами та розпорядженнями Ради Міністрів СРСР та УРСР у залежності від категорії працюючих (працівники, особи рядового та начальницького складу, військовозобов'язані, призвані на збори, військові строкової служби) та місця знаходження працівника залежно від встановлених зон в період виконання цих робіт (1-ша, 2-га, 3-тя зони небезпеки, зона іонізуючого випромінювання (30-ти кілометрова зона).

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначений Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до статті 70 зазначеного Закону громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право захищати у відповідних державних, судових органах, зокрема, свої законні інтереси.

Так, у листі Міністерства праці та соціальної політики України від 13 квітня 2001 року №03-3/1652-018-2 "Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища" зазначено, що листом Держкомпраці УРСР від 13 червня 1989 року №10-769 повідомлено, що Рада Міністрів СРСР зняла гриф "секретно" з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року №524-156, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року №665-195, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року №1497-378, розпоряджень від 3 вересня 1986 року №1767-рс і від 11 грудня 1986 року №2488-рс. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 8 травня 1986 року №168-5, від 10 червня 1986 року №207-7, розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 року №530-рс, від 16 грудня 1986 року №694-рс, від 6 січня 1988 року №12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення Ради Міністрів УРСР: №4с від 9 травня 1986 року, №58с від 11 червня 1986 року, №132с від 16 вересня 1986 року, №179с від 25 грудня 1986 року, №8с від 22 січня 1988 року. Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Постанова Кабінету Міністрів СРСР та ВЦРПС "Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища" від 05 жовтня 1986 року № 665-195 передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року №665-195) провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року №665-195 "Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища" (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7) оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі - підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року №964 - у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Пунктом 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року №524-156 "Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС" передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100%.

Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року №665-195 (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7) було дозволено підприємствам залучати працівників на роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження і запобіганням забрудненню навколишнього середовища, у вихідні і святкові дні з оплатою у подвійному розмірі.

Відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 травня 1986 року №153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій було дозволено підвищувати до 60 % тарифної ставки (окладу) на місяць (підпункт 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7).

Виходячи з пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС №524-156 від 07 травня 1986 року, пунктів 1, 4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС №665-195 від 05 червня 1986 року, пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок №207-7 від 10 червня 1986 року, оплата за роботу у зонах небезпеки провадиться з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці (посадовий оклад + оклад за спеціальне звання), підвищеної у два рази (наказ МВС СРСР №0130 від 11 травня 1986 року та №0189 від 30 червня 1986 року, вказівка МВС СРСР №35з від 30 травня 1986 року).

На підставі вказівки МВС СРСР №1/5725 від 21 жовтня 1986 року видана вказівка ГУ ДПО №3/7/1587 від 17 грудня 1986 року "Про компенсацію робітникам зведеного закону протипожежної служби за постійне перебування у місті Чорнобилі в резерві у стані бойової готовності", якою визначена тарифна ставка години надходження у стані бойової готовності, як одна третина години робочого часу з виплатою за обліковий період одинарної тарифної ставки, а робітникам із числа начальницького складу окладу з спеціальне звання.

Крім того, постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 жовтня 1986 року №153/10-43 встановлено, що працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, заохочення й винагороди нараховувати відповідно до діючих положень на збільшені, згідно пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року №524-156 тарифні ставки (відрядні розцінки) і посадові оклади.

Також, оскільки статтею 3 Закону України "Про правонаступництво України" передбачене, що закони та інші нормативні акти відповідних установ СРСР діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України.

Порядок та умови оплати праці осіб, що приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році, крім перерахованих вище, іншими нормативними актами не передбачені, отже, вони є діючими на цей час.

Згідно вимог статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

*Тут і надалі до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов'язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позивачу повинно бути зроблений перерахунок заробітної плати, оскільки його робота за період ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС повинна бути оплачена з обліком всіх зазначених вище постанов, що регламентують порядок оплати праці робітників та службовців з нарахуванням премії у розмірі 60 % тарифної ставки, що повинна бути підвищена на 100 %, тобто вдвічі, а також подвійною оплатою за роботу у вихідні дні, з урахуванням кратності зони небезпеки та обчислення за одну годину як 1/3 години робочого часу за період несення служби у стані бойової готовності, понад середньомісячної заробітної плати, у порівняннями із установленими чинним законодавством нормами.

При цьому, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача що питання грошового забезпечення співробітників загону ВПО по охороні Кременчуцького нафтопереробного заводу (правонаступник ДПРЗ-4) уповноважений вирішувати начальник ДПРЗ-4, з огляду на наступне.

Зі змісту дослідженого у судовому засідання Положення про 4 пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області з охорони об'єктів, затвердженого 10 жовтня 2014 року №572 /а.с. 95-97/, судом встановлено, що ДПРЗ-4 підпорядковується Головному управлінню Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Полтавській області (територіальний орган).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач вірно звернувся з позовною заявою до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Полтавській області, як до юридичної особи, у підпорядкуванні якої знаходиться ДПРЗ-4.

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846.

У відповідності до пункту 7 Порядку, до заяви про призначення пенсії за віком додається, у тому числі, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, форма якої затверджена постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (при призначенні пенсії із використанням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення і не надав доказів правомірності відмови у перерахунку позивачу грошового утримання (заробітної плати).

Таким чином, відповідач у даних правовідносинах діяв протиправно та не у спосіб, що передбачений діючим законодавством, у зв'язку із чим суд вважає обґрунтованим позов у частині визнання дій відповідача щодо відмови у перерахунку позивачу грошового утримання протиправними та зобов'язання видати відповідну довідку для пред'явлення до органів Управління пенсійного фонду України для нарахування пенсії.

Таким чином, суд перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Оскільки спір вирішено на користь позивача, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Полтавській області, третя особа: Управління Пенсійного фонду України в м.Кременчуці Полтавської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку грошового утримання (заробітної плати) за період роботи з 27 липня 1987 року по 27 жовтня 1987 року.

Зобов'язати провести перерахунок грошового утримання (заробітної плати) ОСОБА_1 за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 27 липня 1987 року по 27 жовтня 1987 року з урахуванням мотивувальної частини постанови та видати довідку про грошове утримання з урахуванням перерахунку.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 21 серпня 2015 року.

Суддя Л.М. Петрова