Справа № 686/16109/15-а
Суддя: Козак О. В.
Дата ухвалення: 2015-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2015 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Козак О.В.,

при секретарі - Вітюку В.В.,

за участі: представника позивача - Куліка С.М.,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Хмельницького справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області до громадянина Узбекистану ОСОБА_2 про видворення за межі України в примусовому порядку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянина Узбекистану ОСОБА_2 про видворення за межі України в примусовому порядку, посилаючись на те, що працівниками Хмельницького РС УДМС України в Хмельницькій області 29.07.2015 року відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» було прийнято рішення про примусове повернення з України відносно громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м.Хіва, Республіки Узбекистан, який з його слів прибув на територію України в 2006 році через КПП «Бориспіль» у приватних справах. Даним рішенням зазначеного іноземця було зобов'язано залишити територію України в термін до 07.08.2015 року. Про прийняте рішення ОСОБА_2 був проінформований відповідно до п.3 ст.26 вищевказаного Закону. Однак, ОСОБА_2 вказане рішення не виконав, самостійно межі держави не залишив та продовжує порушувати чинне законодавство, поважних причин, через які він не зміг виконати вказану рішення, іноземець не надав. Зважаючи на те, що в ОСОБА_2 відсутні кошти для повернення на батьківщину та те, що він не виконав рішення про примусове повернення з України від 29.07.2015 року, позивач просить позов задоволити та прийняти рішення про примусове видворення за межі України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просить його задоволити з підстав вказаних у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечує щодо його задоволення, пояснивши, що він прибув на територію України в 2006 році через КПП «Бориспіль», проте згодом втратив паспорт та не може повернутись додому. На Україні немає постійного місця проживання та роботи, бажає повернутись додому.

Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ч.4 ст.50 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України.

Судом встановлено, що громадянин Узбекистану ОСОБА_2 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 2006 року прибув на територію України, де втратив свій національний паспорт при невідомих обставинах. 09.07.2015 року ОСОБА_2 Хмельницьким РС УДМС була видана довідка для слідування до Посольства Республіки Узбекистан з метою отримання свідоцтва про повернення на батьківщину, однак по теперішній час відповідач Посольства Узбекистану не відвідав.

З 2006 року громадянин Узбекистану перебуває в Україні після закінчення законного терміну перебування.

Працівниками Хмельницького РС УДМС України в Хмельницькій області 29.07.2015 року було прийнято рішення про примусове повернення з України відносно громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Хіва, Республіки Узбекистан, який знаходиться без законних підстав на території України, яким його зобов'язано покинути територію України до 07.08.2015 року.

Положеннями ч.ч. 5, 6 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЗУ "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 року, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Враховуючи вищенаведені правові положення статей 26 і 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусовому видворенню передують дві обставини, а саме прийняття рішення про примусове повернення та ухилення від виїзду після прийняття такого рішення.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що у відповідача законні підстави для знаходження на території України відсутні, оскільки термін перебування його на території України закінчився. Щоб залишити територію України ОСОБА_2 не вживає ніяких заходів, а тому підлягає примусовому видворенню з України. Крім того, ст.4 вищевказаного Закону визначені підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, однак, суду, при розгляді даної справи, жодних підстав, які визначені в наведеній статті, відповідачем не надано.

Особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Щодо відповідача, обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", та унеможливлюють примусове видворення за межі України не встановлено. Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Порушення відповідачем законодавства України про перебування на території держави, невжиття заходів щодо вчинення будь-яких дій щодо легалізації перебування на території іноземної для відповідача держави, свідчить про ухилення ОСОБА_2 від виїзду після прийняття рішення про видворення та дає достатніх підстав для примусового видворення його з України.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 25.06.2009 року № 1 "Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні" іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", статтею 13 Закону України "Про імміграцію". Примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства здійснюється лише на підставі постанови адміністративного суду.

Відповідно до ч.4 ст. 94 КАС України, судові витрати з відповідача не стягуються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що даний позов є обґрунтований і підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 94, 159, 160, 161, 162, 163, 173, 183-5 КАС України, ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити.

Примусово видворити громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Узбекистану за межі території України.

Постанову суду у відповідності до вимог ст.256 КАС України, допустити до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького адміністративного апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання її копії.

Суддя: