Справа № 872/5142/13
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2015 рокусправа № 2а/0470/7952/12

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2012р. у справі № 2а/0470/7952/12

за позовом Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровської області

до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області

про скасування акту ревізії та вимоги,

в с т а н о в и в:

Індустріальний відділ державної виконавчої служби Дніпропетровської області (далі по тексту - позивач, виконавчий служба) звернувся до адміністративного суду з позовом про визнання незаконним акту ревізії Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області (далі по тексту - відповідач, фінансова інспекція, контролюючий орган) №08-23/5 від 22.02.2012 р. з окремих питань фінансово - господарської діяльності позивача за період з 01.01.2010 р. по 31.12.2011 р.; скасування вимоги відповідача від 26.03.2012р. №04-08-05-15/3716 (фірмовий бланк №003202) про усунення виявлених ревізією порушень.

На обґрунтування позовних вимог зазначалось, що відповідачем протиправно було винесено оскаржувану вимогу на підставі необґрунтованих висновків перевірки, оскільки законодавчими нормами України не визначено державного виконавця відповідальним за здійснення надходжень коштів через банківські установи до державного або місцевих бюджетів.

Постановою суду першої інстанції позов задоволено частково: скасовано вимогу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 26.03.2012р. №04-08-05-15/3716 (фірмовий бланк №003202) про усунення виявлених ревізією порушень; в іншій частині позовних вимог провадження у адміністративній справі №2а/0470/7952/12 закрито. При цьому суд зазначив, що висновки відповідача, викладені в акті перевірки, не ґрунтуються на нормах законодавства та є протиправними, проте інші вимоги позивача не можуть бути предметом оскарження в адміністративному суді.

Не погодившись з висновками суду першої інстанції, відповідач оскаржує постанову суду в апеляційному порядку. Апелянт вважає судове рішення незаконним, просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову в частині скасування вимоги відповідача від 26.03.2012р. №04-08-05-15/3716. На обґрунтування апеляційних вимог зазначається, що приймаючи постанову, суд першої інстанції не встановив та не дослідив належним чином фактичні обставини, невірно застосував норми матеріального та процесуального права. Апелянт стверджує, що відповідачем контрольні заходи вчинені не у повному обсязі, а саме: не здійснено перевірку своєчасності та повноти оплати по вказаних в акті ревізії фактах в органі, за яким закріплено контроль за справлянням (стягненням) платежів до бюджету.

Позивач заперечує проти задоволення апеляційної скарги, судове рішення вважає законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2011 р. на підставі постанови слідчого ОВС відділу з розслідування злочинів щодо корупційних діянь прокуратури Дніпропетровської області від 18.01.2012р.

За результатами ревізії складений акт від 22.02.2012р. № 08-23/5 (а.с.13-17).

Як зазначено в акті ревізії, ревізією опрацьовано 295 виконавчих проваджень, які фактично завершені відповідно до п.8 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження", а саме як такі, по яких було стягнуто штрафи з громадян у повному обсязі. Встановлено, що в матеріалах зазначених виконавчих проваджень містяться оригінали та копії платіжних доручень, квитанцій, чеків, про сплату громадянами адміністративних штрафів у касах банківських установ. З метою підтвердження фактично сплачених штрафів ДАІ та інших уповноважених органів, на звернення КРУ в Дніпропетровській області, прокуратурою було надіслано запити до 11-ти банківських установ, з яких 4 надали відомості про не підтвердження частини з вказаних квитанцій. За отриманою від установ інформацією та наданою прокуратурою для опрацювання до ревізії, співставленням відміток банків про проходження платежів з реєстрами опрацьованих виконавчих проваджень, встановлені факти не підтвердження надходження коштів через банківські установи до державного та місцевих бюджетів, на загальну суму 8522,00 грн., а саме: за банківською установою КБ "Приватбанк" на суму 4220,0 грн., ВАТ "Державний ощадний банк України" - 3542,00 грн., АКБ "Новий" - 500,00 грн., ДОД "Райфайзенбанк Аваль" - 260,00 грн.

В акті ревізії також зазначено, що відповідальними особами за здійсненням надходжень коштів через банківські установи до державного та місцевих бюджетів є державні виконавці, які відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" закривали виконавчі провадження. Загалом по Індустріальному ВДВС не підтверджено банками платіжних доручень на суму 8522,00 грн., з яких по державних виконавцях: ОСОБА_7. - 4866,0 грн., ОСОБА_1 - 1431,0 грн., ОСОБА_2 - 520,0 грн., ОСОБА_3 -685,0 грн., ОСОБА_4 - 500,0 грн., ОСОБА_5 - 260,0 грн., ОСОБА_6 - 260,0 грн. Вищезазначене призвело до порушення пп.4 п.1 ст.29, пп.6-1 п.1 ст.64 Бюджетного кодексу України від 21.06.2001р. № 2542-ІІІ із змінами та доповненнями. Ревізією встановлено спричинення збитків на загальну суму 8522,00 грн., в тому числі: збитки державному бюджету на суму 4261,00 грн., місцевому бюджету - на суму 4261,00 грн.

Як свідчать матеріали справи, 26.03.2012р. відповідач направив позивачу вимогу щодо усунення виявлених ревізією порушень (а.с.10-11).

Аналіз матеріалів справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, показав наступне.

Частиною першою статті 1 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-ХІІ "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 2939-ХІІ) встановлено, що головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно, виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Пункт 7 статті 10 Закону № 2939-XII закріплює право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів всіх рівнів, державних фондів або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб'єктів господарювання визначає Порядок проведення інспектування (пункт 1 цього Порядку).

За правилами пункту 2 зазначеного Порядку інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

За змістом частини шостої статті 2 Закону № 2939-XII порядок проведення Держфінінспекцією державного фінансового аудиту та інспектування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, за правилами пунктів 45, 46 Порядку проведення інспектування у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи органу державної контрольно-ревізійної служби, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому. Якщо ж вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Згідно з пунктом 50 цього Порядку за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, зокрема, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

Згідно зі ст.15 Закону №2939-ХІІ службові особи державної контрольно-ревізійної служби є представниками органів державної виконавчої влади. Законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що ревізуються. Працівник державної контрольно-ревізійної служби при виконанні покладених на нього обов'язків керується чинним законодавством і виконує вказівки своїх керівників. Ніхто інший, за винятком передбачених законодавством випадків, не вправі втручатися в діяльність службової особи державної контрольно-ревізійної служби. Втручання в діяльність працівника державної контрольно-ревізійної служби тягне за собою відповідальність, передбачену законодавчими актами.

Відповідно до п.10 ст.10 Закону №2939-ХІІ головному контрольно-ревізійному управлінню України, контрольно-ревізійним управлінням в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, контрольно-ревізійним підрозділам (відділам, групам) у районах, містах і районах у містах надається право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання.

При вирішенні даної справи колегія суддів керується правовою позицією Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеною, зокрема, у постановах від 15 квітня та 7 жовтня 2014 року (№№ 21-40а14, 21-368а14, відповідно).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому постанова суду підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог. В цій частині позову слід відмовити. В решті постанову суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2012р. у справі №2а/0470/7952/12 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2012р. у справі № 2а/0470/7952/12 скасувати в частині задоволених позовних вимог.

В задоволенні позовних вимог в частині скасування вимоги Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 26.03.2012 року №04-08-05-15/3716 відмовити. В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.212 КАС України.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.П. Туркіна