Справа № 390/1175/14-а(2-а/390/38/14)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2015-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 липня 2015 рокусправа № 390/1175/14-а(2-а/390/38/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Ясенової Т.І.

суддів: Головко О.В. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30 липня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Соколівської сільської ради Кіровоградської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2, про скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулись до суду з адміністративним позовом до Соколівської сільської ради Кіровоградської області, третя особа: ОСОБА_2, в якому просив скасувати рішення Соколівської сільської ради №799 від 10.09.2012 року «Про скасування рішення Соколівської сільської ради №122/5 від 10.04.1997 року», а також рішення Соколівської сільської ради №830 від 10.09.2012 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд» у частині надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням сільської ради позивачу надано у власність спірну земельну ділянку, яка останнім утримувалась у належному стані. Проте, у лютому 2014 року позивач дізнався, що рішення, яким йому надано земельну ділянку було скасовано за протестом прокурора, а земельну ділянку передано іншій особі. Позивач вважає, що протест прокурора та рішення сільської ради, які прийнято на підставі протесту прокурора є незаконними, оскільки порушення вимог земельного законодавства ним не допускались та належних доказів таких порушень не встановлено, а питання щодо припинення права власності на земельну ділянку підлягало вирішенню виключно у судовому порядку. На підставі викладеного позивач вважає, що оскаржуваними рішеннями порушеного його права, а тому зважаючи на незаконність оскаржуваних рішень вони підлягають скасуванню.

Постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30 липня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень.

Судова повістка надіслана рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення, на адресу, вказану позивачем в адміністративному позові та в апеляційній скарзі, повернулась із відміткою відділення поштового зв'язку про неможливість вручення за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до частини 11 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Враховуючи наведене позивач повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи належним чином.

Представником Соколівської сільської ради подано клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на перебування представник а у відпустці.

За змістом частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, відкладення розгляду справи у випадку неприбуття в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, є правом суду апеляційної інстанції. Неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Враховуючи те, що відповідач був завчасно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а також повторність неприбуття представника відповідача в судове засідання, з огляду на відсутність перешкод для розгляду справи за наявними у ній матеріалами без надання пояснень представником відповідача та витребування доказів, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, повноту встановлення судом обставин, що мають значення для справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням сесії Соколівської сільської ради «Про надання земельної ділянки під забудову житлового будинку» №122/5 від 10.04.1997 року було вирішено надати у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,12 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва житлового будинку і господарських будівель, та вказано, що право власності виникає після встановлення меж земельної ділянки в натурі та отримання державного акту на право власності.

13.07.2012 року прокурором Кіровоградського району та області до Соколівської сільської ради внесено протест №2-1357 вих.12/33, яким вимагається скасувати рішенням Соколівської сільської ради №122/5 від 10.04.1997 року про виділення ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 земельної ділянки розміром 0,12 га під забудову індивідуального житлового будинку.

Відповідно до змісту вказаного Протесту проведеною прокуратурою перевіркою встановлено, що виділена вказаним рішенням сільської ради земельна ділянка ОСОБА_1 за вказаною адресою, знаходиться в занедбаному стані та за призначенням не використовується.ОСОБА_1. до ццього часу не вжито заходів щодо виготовлення Державного акту на право власності або користування вказаною земельною ділянкою, а також не сплачено земельний податок.

Рішенням сесії Соколівської сільської ради №799 від 10.09.2012 «Про розгляд протесту прокурора №2-1357 вих.12/33 на рішенням Соколівської сільської ради №122/5 «Про надання земельної ділянки під забудову житлового будинку» від 10.04.1997 року» року вирішено скасувати рішення Соколівської сільської ради №122/5 від 10.04.1997 року «Про надання земельної ділянки під забудову житлового будинку»».

Рішенням сесії Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області №830 від 10.09.2012 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд» надано дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено достатніх та обґрунтованих доводів, які б свідчили про порушення відповідачем прав позивача, оскаржувані рішення стосуються прав ОСОБА_1, а до суду звернувся ОСОБА_1, проте належних доказів, що це одна особа суду не надано.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, та зокрема рішення № 122/5 від 10 квітня 1997 року «Про надання земельної ділянки під забудову житлового будинку», встановлено, що у вказаному рішенні секретарем сільської ради вчинено запис про внесення виправлення та змінено прізвище ОСОБА_1 на ОСОБА_1 згідно паспорта. ( а.с.42)

Обставини, щодо внесення вказаного виправлення підтверджені показаннями свідка ОСОБА_7 , що працює секретарем сільради, допитаного судом першої інстанції в судовому засіданні.

Інші рішення стосовно вказаної земельної ділянки, а також протест прокурора, також містять різні помилки у написанні прізвища особи, якій було надано земельну ділянку рішенням сільради № 122/5 від 10 квітня 1997 року за вказаною адресою.

При цьому, сторонами не заперечується, що оскаржуване рішення Соколівської сільської ради Кіровоградської області № 799 від 10 вересня 2012 року та рішення сільради № 122/5 від 10 квітня 1997 року стосуються позивача.

Отже, на підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість підстав, з яких виходив суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову, та спір повинен бути вирішений по суті.

Відповідно до пункту 15 частини першої статті 26 Закону України від 21 травня 1997 року N 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон N 280/97-ВР) питання щодо скасування актів органів виконавчої влади, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням ради, прийнятим у межах її повноважень, вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Частиною десятою статті 59 Закону N 280/97-ВР визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Тобто за органами місцевого самоврядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення чи скасування.

Водночас у статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення у статті 74 Закону N 280/97-ВР, згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

Окрім цього, в Рішенні N 7-рп/2009 Конституційний Суд України вказав, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Досліджені судом докази та встановлені обставин справи свідчать про те, що позивачем не було реалізовано своє право на отримання у власність земельної ділянки, наданої на підставі рішення Соколівської сільської ради №122/5 від 10.04.1997 року, державний акт на землю видано не було.

Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження вчинення ним дій з 1997 року щодо оформлення права власності на вказану земельну ділянку.

Отже, відповідачем при прийнятті рішення №799 від 10.09.2012 року не порушено вимоги законодавства, що свідчить про відсутність підстав для його скасування.

Позовні вимоги щодо скасування рішення Соколівської сільської ради №830 від 10.09.2012 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд» у частині надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, є похідними від вимоги про скасування рішення відповідача №799 від 10.09.2012 року, а отже задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи зазначені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, і є підставою для скасування постанови суду із прийняттям нової постанови.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ст.ст. 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30 липня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Соколівської сільської ради Кіровоградської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2, про скасування рішень - скасувати із прийняття нової постанови.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Соколівської сільської ради Кіровоградської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2, про скасування рішень - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров