Справа № 2а-61/2010
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2011-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"26" квітня 2011 р. Справа № 2а-61/2010

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Пасічник С.С.

суддів: Зарудяної Л.О.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області на постанову Сарненського районного суду Рівненської області від "08" листопада 2010 р. у справі № 2а-61/2010 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області про визнання бездіяльності відповідача протиправною та стягнення недоплачених сум пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка звернулася до суду з позовом (а.с.1-2) про визнання дій Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області щодо відмови в нарахуванні та виплаті пенсії та доплати до пенсії в розмірах, передбачених ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з травня 2008р. по липень 2009р. включно протиправними та стягнення з відповідача недоплачених сум пенсій в розмірі 38054,41 грн. за період з травня 2008р по липень 2009р.

Згідно заяви від 05.11.2010р. (а.с.14-15) позивачка збільшила позовні вимоги та просила суд визнати дії відповідача щодо відмови в нарахуванні та виплаті пенсії та доплати до пенсії в розмірах, передбачених ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з травня 2008р. по 10.03.2010р. протиправними та стягнення з відповідача недоплачених сум пенсій в розмірі 63258,17 грн. за період з травня 2008р по 22.03.2010р. включно.

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 08.11.2010р. у даній справі позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 визначених статтями 50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, а також щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, тобто прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, за період з 22 травня 2008 року по 22 березня 2010 року включно із урахуванням проведених виплат за вказані періоди; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 визначені 50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсію для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, а також щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, тобто прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, за період з 22 травня 2008 року по 22 березня 2010 року включно з урахуванням проведених виплат за вказані періоди; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.27-28).

Не погоджуючись з зазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу (а.с.29-31), в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі відповідач, зокрема, зазначає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме ст.99 КАС, ст.63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідно до якої фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього закону, здійснюється за рахунок Державного бюджету. Крім того, відповідач вважає, що суд неправильно застосував положення ст.87 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст.46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки не взяв до уваги, що ними регулюється порядок виплати вже нарахованих сум пенсій. Також відповідач посилається на ч.3 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", в якій зазначено, що мінімальний розмір пенсії за віком, визначений цією статтею, застосовується виключно для визначення пенсій, призначених за Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Одночасно, відповідач зазначив, що пенсії інвалідам, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, виплачуються відповідно до постанов Кабінету України від 28.05.2008р. №530 та від 16.07.2008р. №654.

Позивачка подала письмові заперечення на апеляційну скаргу (а.с.37-39), в яких зазначає, що доводи відповідача є необґрунтованими. Позивачка вважає, що згідно з ч.3 ст.99 КАС, відповідно до якої Кодексом адміністративного судочинства та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, нею не пропущений строк звернення до суду. На думку позивачки, посилання відповідача на постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. №530 та від 16.07.2008р. №654 є безпідставними й протиправними внаслідок їх явної суперечності Закону №796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та порушення загальних засад пріоритету законів над підзаконними нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження.

З врахуванням приписів вищевказаної статті, розгляд апеляційної скарги здійснюється судовою колегією в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, наведені у скарзі доводи та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка має 3-ю групу інвалідності, що пов'язана з Чорнобильською катастрофою, а також являється особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Сарненському районі, про що свідчать посвідчення серії "А" №101241, довідка МСЕК серії МСЕ №143324 та довідки Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області №346 та №677 від 05.11.2010р. (а.с.7-8,12,17).

Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, судова колегія враховує наступне.

Згідно ст.99 КАС України (в редакції на час подання позовної заяви) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч.1 та ч.2 ст.100 КАС України (в редакції на час подання позовної заяви) пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін; якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Як вбачається із заперечень відповідача №4479/06 від 08.11.2010р. (а.с.18-19) на позовну заяву (а.с.16-17), останній наполягав на застосуванні строків звернення до суду.

В позовній заяві позивачкою заявлено клопотання про відновлення пропущеного строку звернення до суду.

Проте, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, зазначене клопотання судом першої інстанції не розглядалося.

Натомість, суд в оскаржуваній постанові прийшов до висновку, що оскільки за змістом ст.87 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст.46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком, то позивачкою не було пропущено строк звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Проте, судова колегія суду апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки згідно ст.47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, а передбачені ст.ст.50,54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи соціальні виплати є пенсією по інвалідності та додатковою пенсією, отже, враховуючи, що виплата пенсії та додаткової пенсії носить щомісячний системний характер, позивачка була обізнана про порушення своїх прав на кожне 25 число відповідного місяця та року.

Таким чином, суд приходить до висновку про пропущення позивачкою строку звернення до суду за захистом свого права щодо отримання соціальних виплат, передбачених ст.ст.50,54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, за період з 22.05.2008р. по 13.07.2008р., що з врахуванням приписів ст.ст.99,100 КАС України є підставою для відмови в позові у вказаній частині.

Згідно вимог статті 54 Закону України від 28.02.1991р. №796-12 Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в редакції, чинній на час спірних відносин, обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, із заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. В усіх випадках розмір пенсії для інвалідів по 3 групі інвалідності, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до статті 50 вказаного Закону (в чинній редакції) додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, інвалідам 3-ї групи, віднесеним до категорії-1, виплачується у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Згідно постанов Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008р. "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" та №654 від 16.07.2008р. "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" відповідачем встановлені конкретні розмірі пенсії та додаткової пенсії, тоді як ст. ст. 62 та 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Кабінету Міністрів України надано право проводити лише роз'яснення порядку застосування цього Закону, підвищувати розмір доплат, пенсій і компенсацій, передбачених цим Законом, відповідності до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати, але не зменшення та встановлення їх у твердій сумі, яка не відповідає Закону.

Частиною 4 ст.9 КАС України визначено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно з ч.3 статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Тому, пенсії та інші види соціальних виплат, що є єдиним джерелом існування не можуть бути нижче від прожиткового мінімуму, який встановлюється законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999р. №966-14 для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком застосовується прожитковий мінімум.

З вищезазначеного випливає, що прожитковий мінімум є основою для розрахунку мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії за віком, інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України, та ґрунтується, зокрема, на частині 3 статті 46 Конституції, у відповідності до якої пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги не можуть бути нижчими ніж прожитковий мінімум, встановлений законом.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно якої мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Розмір прожиткового мінімуму у 2008р.-2010р. для осіб, що втратили працездатність визначено ст.58 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік", ст.54 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" та ст.52 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік".

Так, прожитковий мінімум для вказаної категорії осіб в 2008р.-2010р. становить:

- у період з 01 січня 2008р. - 470 грн., з 01 квітня 2008р. - 481 грн., з 01 липня 2008р. - 482 грн., з 01 жовтня по 31 грудня 2008р. - 498 грн.

- у період з 01 січня 2009р. по 31 жовтня 2009р. - 498 грн., у період з 01 листопада 2009р. по 31 грудня 2009р. - 573 грн.;

- у період з 01 січня 2010р. по 31 березня 2010р. - 695 грн., з 01 квітня 2010р. по 30 червня 2010р. - 706 грн., з 01 липня 2010р. по 30 вересня 2010р. - 709 грн., з 01 жовтня 2010р. по 30 листопада 2010р. - 723 грн., з 01 грудня 2010р. по 31 грудня 2010р. - 734 грн.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1261 від 24.10.2007р. , до основних завдань Пенсійного фонду України віднесено, зокрема, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

У пункті 8 вказаної Постанови до джерел формування коштів Пенсійного фонду України відносяться також кошти державного бюджету та державних цільових фондів, що перераховуються до Фонду у випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до Указу Президента України №121/2001 від 01.03.2001р. "Про Положення про Пенсійний фонд України" Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для їх виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, інших соціальних виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002р. №497 "Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду" на органи Пенсійного фонду України покладено обов'язок щодо виплати пенсій та доплат до пенсій, які передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Тому, беручи до уваги наведене вище, суд приходить до висновку, що саме органами Пенсійного фонду України позивачу мали проводитись нарахування та виплати, передбачені ст.ст.50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ч.2 ст.58 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік", ч.3 ст.54 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" та ч.2 ст.52 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" розміри державних соціальних гарантій на 2008р.-2010р., що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цими Законами та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

Законом, який встановлює певні виплати громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Отже, відповідач повинен діяти у відповідності з приписами діючих норм вказаного Закону та провести позивачу відповідні нарахування та виплати з врахуванням фактично виплачених сум.

Таким чином, зважаючи на викладене та враховуючи позовні вимоги з визначенням конкретного періоду, колегія суддів приходить до висновку, що бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачці передбачених законодавством виплат є протиправною з 14.07.2008р. по 22.03.2010р.

Відповідно до ч.2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, судова колегія приходить до висновку, що відповідач не довів правомірність своєї бездіяльності, яка полягає у нездійсненні виплат позивачу за період з 14.07.2008р. по 22.03.2010р. у розмірах, встановлених ст.ст.50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

При цьому, судова колегія зазначає, що фактичний розмір доплат та компенсацій, що підлягають стягненню на користь позивача, повинен розраховуватись відповідачем, а не судом, а тому точну суму донарахованих коштів суд не визначає.

За наведеного, постанова суду першої інстанції у даній справі підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області - частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.100, 183-2, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області задовольнити частково.

Постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 08.11.2010р. скасувати в частині задоволення позову за період з 22.05.2008р. по 13.07.2008р. та відмовити в позові у вказаній частині.

В решті постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 08.11.2010р. залишити без змін.

Викласти абзаци перший-третій резолютивної частини постанови в наступній редакції:

"Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 визначених ст.ст.50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, тобто прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, встановленого ст.58 Закону України "Про Державний бюджет за 2008р. та внесення змін до деяких законодавчих актів", ст.54 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" та ст.52 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" за період з 14.07.2008р. по 22.03.2010р. з врахуванням проведених виплат за вказаний період.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області провести нарахування та виплату ОСОБА_2 визначені ст.ст.50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсію для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, а також щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком з врахуванням прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, встановленого ст.58 Закону України "Про Державний бюджет за 2008р. та внесення змін до деяких законодавчих актів", ст.54 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" та ст.52 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" за період з 14.07.2008р. по 22.03.2010р. з врахуванням проведених виплат за вказаний період.

В позові в частині вимог за період з 22.05.2008р. по 13.07.2008р. відмовити."

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.С. Пасічник

судді: Л.О. Зарудяна

ОСОБА_1

Віддрук. 3 прим. (прост.):

1- в справу

2 - позивачу (вул.Пушкіна, 54/53, с.Сарни, Сарненський район, Рівненська область, 34500)

3 - відповідачу (вул.Суворова, 8, м.Сарни, Рівненська область, 34500)