Справа № 2а-5107/09/0670
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2011-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"24" травня 2011 р. Справа № 2а-5107/09/0670

номер рядка статистичного звіту 8.2.11

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Пасічник С.С.

суддів: Зарудяної Л.О.

ОСОБА_1,

при секретарі Жарській І.В. ,

за участю позивача: ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, довіреність від 23.10.2009р.,

від відповідача: ОСОБА_4, довіреність №16/4917/10/10-007 від 17.06.2010р.,

ОСОБА_5, довіреність №15/265/10/10-007 від 11.01.2011р.,

ОСОБА_6, довіреність №13/260/10/10-007 від 11.01.2011р.,

розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_7 міжрайонної державної податкової інспекції, Підприємця ОСОБА_2

на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "24" червня 2010 р. у справі № 2а-5107/09/0670

за позовом ОСОБА_8 підприємця ОСОБА_2, смт Першотравневе Овруцького району Житомирської області

до ОСОБА_7 міжрайонної державної податкової інспекції, м.Овруч Житомирської області

про скасування податкових повідомлень-рішень, ,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_7 міжрайонної державної податкової інспекції про скасування податкових повідомлень-рішень № /0, № /0, № /0, № 1/0 від 10.07.2009р.

09.04.2010р. Житомирський окружний адміністративний суд своєю ухвалою закрив провадження у справі щодо скасування податкового повідомлення-рішення № 1/0 від 10.07.2009р., прийнявши в цій частині відмову позивача від позову (а.с.158).

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 24.06.2010р. визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення ОСОБА_7 міжрайонної державної податкової інспекції № /0 від 10.07.2009 р. В решті позовних вимог відмовлено (а.с.240-243).

Не погоджуючись з постановою, підприємець ОСОБА_2 та ОСОБА_7 міжрайонна державна податкова інспекція звернулися з апеляційними скаргами, в яких, зокрема, підприємець просить постанову скасувати в частині відмови в позові та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову, а податковий орган просить скасувати постанову в частині задоволення позову з прийняттям в цій частині нового рішення про відмову в позові (а.с.251-255, 262-264).

Мотивуючи апеляційні скарги, скаржники посилаються на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, зокрема, як вважає ОСОБА_2, суд не врахував як особливостей надаваємих ним послуг з експедирування перевезень вантажів, базою оподаткування яких має бути винагорода експедитора, так і того, що він не повинен сплачувати податок на прибуток при виплаті доходів нерезидентам Угорщини та Польщі; податкова ж інспекція зазначає, що суд не зважив на ту обставину, що підприємцем за період з 01.10.2007р. по 31.03.2009р. було занижено оподатковуваний дохід в сумі 190534,55грн., внаслідок чого й донараховано до сплати податок з доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю в сумі 28580,18грн.

Вислухавши представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи апеляційних скарг, вивчивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга ОСОБА_7 міжрайонної державної податкової інспекції є обгрунтованою, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач зареєстрований фізичною особою-підприємцем та знаходився на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності з 02.07.2007 р. по 31.12.2007 р., з 01.01.2008 р. по 31.12.2008 р. та сплачував єдиний податок. За період з 01.01.2009 р. по 31.03.2009 р. перебував на загальній системі оподаткування.

Відповідно до направлення від 10.06.2009 р. № 160 працівниками ОСОБА_7 міжрайонної державної податкової інспекції була проведена планова виїзна документальна перевірка підприємця ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 26.06.2007 р. по 31.03.2009 р., за результатами якої складений акт № 209/17/НОМЕР_1 від 26.06.2009 р.(а.с.16-32).

На підставі вказаного акту відповідачем були винесені податкові повідомлення-рішення № /0 від 10.07.2009 р., яким визначено податкове зобов"язання з податку на додану вартість в сумі 831715,50 грн., в т.ч. 554477 грн. основного платежу, 277238,50 грн. штрафних санкцій, податкове повідомлення-рішення № /0 від 10.07.2009 р., яким визначено розмір податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 28580,18 грн., та податкове повідомлення-рішення № /0 від 10.07.2009 р., яким позивачу визначено податкове зобовязання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб в сумі 10022,01 грн., в т.ч. 3340,67 грн. основного платежу та 6681,34 грн. штрафної санкції (9-11).

В ході перевірки, як вбачається з висновків, наведених в акті перевірки, встановлено, зокрема, порушення розділу 4 (ст.13, ст.14) Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян", пп.а п.19.1 ст.19 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", внаслідок чого підприємцю донараховано до сплати податок з доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю в сумі 28580,18грн., з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.

Статею 1 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємства" від 03.07.1998р. за №727/98 (в редакції Указу Президента №746/99 від 28.06.1999р.) передбачено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не має перевищувати 500 000,00 гривень.

Отже, реалізація права суб'єкта малого підприємництва на запровадження спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності залежить від виконання останнім установлених Указом вимог.

При цьому єдиний податок сплачується виключно з доходів, одержаних фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності з додержанням вимог Указу, зокрема, якщо виручка платника єдиного податку за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Водночас порушення умов запровадження спрощеної системи оподаткування, визначених статтею 1 Указу, у тому числі перевищення граничного обсягу виручки за рік, є юридичним фактом, який виключає можливість застосування до суб'єкта малого підприємництва правил оподаткування, передбачених для платників єдиного податку.

Приписами статті 6 Указу визначено, що суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником податку на доходи фізичних осіб, оскільки вказаний податок сплачується ним у складі єдиного податку.

Відповідно до статті 2 цього Указу фізична особа, зареєстрована як платник єдиного податку, сплачує такий податок за ставкою, встановленою місцевими радами за місцем державної реєстрації платника, залежно від виду його діяльності. При цьому, лише за умов додержання приписів зазначеного Указу, доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, що обкладаються єдиним податком, не включаються до складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника податку та осіб, що перебувають з ним у трудових відносинах, а сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобов'язань як самого платника податку, так і осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сім'ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності.

Зважаючи на викладене, несплата податку з доходів фізичних осіб, як це передбачено для платників єдиного податку, можлива лише в разі дотримання суб'єктом малого підприємництва умов перебування на спрощеній системі оподаткування. Зазначене стосується також і відповідності граничного обсягу виручки платника єдиного податку розмірам, визначеним Указом.

Згідно зі статтею 5 Указу в разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

У той же час зазначений Указ не містить положень, які б регулювали питання оподаткування сум, що перевищують граничний обсяг виручки, встановлений законодавцем.

За таких обставин оподаткування доходів, отриманих платником єдиного податку з порушенням умов перебування на спрощеній системі оподаткування, повинно здійснюватися із застосуванням правил загальної системи оподаткування.

Виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) згідно ст.1 Указу вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Якщо суб'єкт підприємницької діяльності, який обрав спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, отримує доходи за умов, відмінних ніж встановлено Указом для провадження спрощеної системи оподаткування, зокрема, якщо дохід (виручка) перевищує 500 тис. грн. на рік , то враховуючи, що такі доходи одержані СГД, сума такого перевищення підлягає оподаткуванню у порядку, встановленому розділом IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.92р. №13-92 "Про прибутковий податок з громадян" з врахуванням положень п.9.12 ст.9 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" (п.22.10 ст.22 Прикінцевих положень вказаного Закону).

Отже, ОСОБА_7 міжрайонна державна податкова інспекція, приймаючи податкове повідомлення-рішення № /0 від 10.07.2009р., діяла в межах повноважень, передбачених чинним законодавством.

Що ж до нарахування позивачу зобов"язання з податку на додану вартість та податку на прибуток іноземних юридичних осіб, суд вважає їх правомірним виходячи з наступного.

Як вже вказувалось в цій постанові, Указом № 727/98 запроваджено спрощену систему оподаткування, обліку та звітності для суб"єктів малого підприємництва, п.1 ст.1 якого надає фізичним особам право перебувати на такій системі оподаткування за умови, якщо вони здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис.грн. Окрім зазначеного Указу, положення про умови та порядок набуття права на здійснення підприємницької діяльності за такою системою оподаткування містяться в Законі України "Про податок на додану вартість" № 168/97-ВР від 03.04.1997 р. (зі змінами і доповненнями) .

Відповідно до пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Закону про ПДВ особа підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку у разі, коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість).

Водночас підставою для перереєстрації платника єдиного податку платником податків є також обсяг його виручки від реалізації продукції (виконання робіт, послуг).

Згідно з положеннями ч.4 ст.1 Указу № 727/98 під виручкою розуміють суму, фактично отриману суб"єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Таким чином, з метою реалізації свого права перебування на спрощеній системі оподаткування суб"єкти малого підприємництва включаючи і тих, які здійснюють комісійну торгівлю, надають експедиторські, брокерські послуги, надають послуги за договором доручення, повинні враховувати всі надходження коштів, отримані на розрахунковий рахунок та в касу від продажу продукції (робіт, товарів, послуг).

Статтею 5 Указу встановлено, що у разі порушення вимог, встановлених ст.1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування.

Зокрема, відповідно до п. 9.4 ст.9 Закону про ПДВ, якщо обсяг оподатковуваних операцій особи протягом звітного податкового періоду перевищує суму, визначену підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього Закону, не більше ніж у два рази, така особа зобов'язана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію платником ПДВ протягом двадцяти календарних днів, наступних за таким звітним податковим періодом. Особа, що не надсилає таку заяву у таких випадках та у такі строки, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Згідно п.3.1 ст.3 Закону про ПДВ об"єктом оподаткування податком на додану вартість є операції з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходится на митній території України, та операції з поставки транспортних послуг по перевезенню пасажирів, вантажу (товаробагажу) та вантажу за межами державного кордону України. При цьому оподаткуванні операції з поставки транспортних послуг по перевезенню пасажирів, вантажобагажу (товаробагажу) та вантажу за межами державного кордону України відповідно до пп.6.2.4 п.6.2 ст.6 Закону, застосовується нульова ставка податку на додану вартість.

У разі, коли поставка зазначених транспортних послуг здійснюється у вигляді брокерських, агентських або комісійних операцій з транспортними квитками, проїзними документами, укладання договорів або рахунків на транспортування пасажирів або вантажів довіреною особою перевізника, операції з таких послуг оподатковуються за ставкою, передбаченою п.п.6.1.1 п.6.1 ст.6 Закону ( 20 відсотків).

Транспортно-експедиційна діяльність в Україні здійснюється у порядку та за правилами, визначеними Законом України "Про транспортно-експедиційну діяльність" від 01.07.2004 р. № 1955.

Відповідно до вказаного Закону транспортно-експедиторська послуга це робота, що безпосередньо пов"язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Експедитор (транспортний експедитор) суб"єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиційних послуг, визначених договором транспортного експедирування.

За договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов"язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов"язаних з перевезенням вантажу. У разі залучення експедитором до виконання його зобов"язань за договором транспортного експедирування іншої особи у відносинах з нею експедитор може виступати від свого імені або від імені клієнта. Експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України.

Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування.

Таким чином, враховуючи особливості оподаткування таких послуг у зовнішньоекономічних операціях, об"єктом оподаткування податком на додану вартість експедитора є обсяг наданих ним послуг.

З огляду на викладене, позивач, отримавши в 4 кварталі 2007 р. обсяг виручки, яка перевищує дозволений Указом № 727/98, а саме 500 тис.грн., повинен був зареєструватися платником податку на додану вартість у 2008 р. протягом 20 календарних днів.

ОСОБА_8 підприємцем ОСОБА_2 здійснено оподатковувані операції з надання експедиційних послуг за період з 01.01.2008 р. по 24.02.2009 р. на загальну суму 2772381 грн. без нарахування податку на додану вартість, що призвело до заниження податкового зобов"язання з податку на додану вартість в сумі 554477 грн..

Таким чином, суд вважає, що відповідачем правомірно було визначено податкове зобов"язання з податку на додану вартість.

Також суд зазначає й наступне.

Як вбачається з акту перевірки, підприємцем ОСОБА_9 проводилась виплата суми фрахту в адресу нерезидентів: фірми "Eszter Trans Plusz Kft" (Угорщина), фірми "Bertok Zoltan" (Угорщина) та фірми "ABC-Czepczynsk Sp.z.o.o.o" (ОСОБА_6) за договором фрахту.

Статтею 13 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" встановлено особливий порядок оподаткування доходів нерезидентів, отриманих із джерел походження з України.

Відповідно до п."в" ч.2 п.13.1 ст.13 вказаного Закону фрахт відноситься до доходів, отриманих нерезидентом із джерелом походження з України.

Згідно пп.1.35.1 п.1.35 ст.1 даного Закону фрахт - винагорода (компенсація), що сплачується за договорами перевезення, найму або піднайму судна або транспортного засобу (їх частин) для цілей: перевезення вантажів та пасажирів морськими або повітряними суднами; перевезення вантажів залізничним або автомобільним транспортом.

Відповідно п. 13.5 ст.13 вказаного Закону сума фрахту, що сплачується резидентом нерезиденту за договорами фрахту, оподатковується за ставкою 6 відсотків у джерела виплати таких доходів за рахунок цих доходів.

Пунктом 18.1 ст.18 цього Закону передбачено, що якщо міжнародним договором, ратифікованим Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Законом, застосовуються норми міжнародного договору.

Між Україною та Польською Республікою укладено Конвенцію про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження податкових ухилень від 12.01.1993 р..

Відповідно до п.1 ст.8 вказаної Конвенції прибутки, одержані резидентом Договірної Держави від експлуатації морських, річкових і повітряних суден, дорожніх транспортних засобів у міжнародних перевезеннях будуть оподатковуватись лише в цій Державі.

Також, між Україною та Угорською Республікою укладено Конвенцію про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження податкових ухилень від 19.05.1995 р., відповідно до п.1 ст.8 якої прибутки, одержані резидентом Договірної Держави від експлуатації морських, річкових і повітряних суден, дорожніх траспортних засобів у міжнародних перевезеннях будуть оподатковуватись лише в цій Державі.

Відповідно до п.4 Порядку звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джелелом їх походження з України згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 р. № 470 підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пп.5 і 6 цього Порядку особі, яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір (далі-довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором.

Довідка видається компетентним органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором, за формою згідно з додатком 1 або згідно із законодавством такої країни.

Довідка, яка надається за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України та обов"язково містити таку інформацію:

- повну назву або прізвище нерезидента;

- підтвердження, що нерезидент є особою, на яку поширюється дія положення міжнародного договору, тобто відповідно до законодавства відповідної країни підлягає оподаткуванню в цій країні на підставі постійного місцеперебування (місця проживання) або на іншій підставі;

- назву компетентного органу, прізвище та підпис уповноваженої особи компетентного органу, яка засвідчує підтвердження;

- дату видачі.

Під легалізацією розуміється надання юридичної сили документам, які були видані на території іноземної держави. Ці документи мають бути нотаріально засвідчені за місцем їх видачі, перекладені на українську мову та легалізовані в консульській установі України, якщо міжнародними договорами, в яких бере участь Україна, не передбачено інше. Зазначені документи можуть бути також засвідчені в посольстві відповідної держави в Україні та легалізовані в Міністерстві закордонних справ України.

Згідно зноски абз.3 пп.2.1.3 у редакції постанови Правління Національного банку України від 28.09.2007 р. № 353 документи можуть бути засвідчені згідно із законодавством країни видачі, перекладені на українську мову і легалізовані в консульській установі України, або засвідчені в посольстві відповідної держави в Україні та легалізовані в Міністерстві закордонних справ України , або засвідчені шляхом проставлення апостилю, передбаченого ст.4 Гаазької конвенції від 05.10.1961 р., що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів. Копії цих документів мають бути нотаріально засвідченими.

Відповідно до п.8 згаданого Порядку у разі неподання нерезидентом довідки відповідно до п.4 цього Порядку доходи нерезидента із джерелом їх походження з України підлягають оподаткуванню відповідно до законодавства України з питань оподаткування.

Судом встановлено, що довідки про підтвердження, що нерезиденти фірми "Trans Plusz Kft" та "Bertok Zoltan" є резидентами Угорщини та нерезидент фірма "Czepczynsk Sp.z.o.o.o" є резидентом ОСОБА_6 підприємцем ОСОБА_2 працівникам ОСОБА_7 МДПІ під час проведення перевірки не надавались, у зв"язку з їх відсутністю. Вказані обставини підтверджуться поясненнями ОСОБА_2 (а.с.106), які він надавав під час перевірки, а також актом перевірки.

Що ж до копій довідок, які підприємець надавав в суді першої інстанції на підтвердження резидентства контрагентів та які містяться в матеріалах справи, то, як правильно зазначив суд, вони не відповідають вищезазначеним вимогам щодо їх легалізації.

За таких обставин, суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку, що податкові повідомлення-рішення № /0, № /0 від 10.07.2009р. ОСОБА_7 МДПІ прийнято правомірно, а тому позовні вимоги щодо їх скасуванння є безпідставними.

Підсумовуючи все наведене вище, постанова Житомирського окружного адміністративного суду від 24.06.2010р. у даній справі підлягає скасуванню в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 10.07.2009р. з прийняттям в цій частині нового рішення про відмову в позові, в решті ж оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.195, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 міжрайонної державної податкової інспекції задовольнити.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 24 червня 2010 року у справі №2а-5107/09/0670 скасувати в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ОСОБА_7 міжрайонної податкової інспекції №/0 від 10.07.2009р. та прийняти в цій частині нове рішення: в позові відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Апеляційну скаргу Підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.С. Пасічник

судді: Л.О. Зарудяна

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано (прост.):

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_8 підприємець ОСОБА_2 вул. Радянська, 39,смт. Першотравневе,Овруцький район, Житомирська область,11114

3- відповідачу ОСОБА_7 міжрайонна державна податкова інспекція вул. Сабурова, 1/20,м. Овруч,11106