Справа № 804/9098/15
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2015 р. Справа № 804/9098/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Коренева А.О.,
при секретарі судового засідання - Литвин Ю.Ю.,
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - Резнікова Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську в приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, вимоги та рішення від 15.04.15, -
Вивчивши доводи позову та заперечень, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд при винесені постанови виходить з наступних підстав та мотивів.
Вказаний акт перевірки складений за результатами документальної планової виїзної перевірки позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів за період з 01.01.12 по 31.12.14, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.12 по 31.12.14 (а.с.8-39).
За висновками означеного акту перевіркою встановлено порушення позивачем, зокрема: - п. 177.2. ст. 177 ПКУ, в результаті чого нараховано податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування за перевіряємий період у сумі 10 935,95 грн., в тому числі по періодах: в 2012р. у сумі 2 436,40грн., в 2014р. у сумі 8 499,55грн.; - пп.2 п.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого донараховано єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу за 2012р. та 2014р. всього в сумі 25 302,08 грн. в тому числі по періодах: - в 2012р. в сумі 5 638,75 грн., - в 2014р. в сумі 19 663,33грн.
Підставою для означених висновків слугували судження перевіряючої особи про те, що позивачем в порушення п.177.2 ст.177 ПКУ занижено оподаткований дохід за 2012р. та за 2014р., а саме не враховано за 2012р. грошові кошти в розмірі 19 500 грн., які надійшли на розрахункові рахунки банків позивача з призначенням платежу «Готівкові надходження власних коштів ч/з ОСОБА_3», та за 2014р. грошові кошти в розмірі 68 000 грн., які надійшли на розрахункові рахунки банків позивача з призначенням платежу «Готівкові надходження власних коштів ч/з ОСОБА_3».
Не погодуючись з означеними висновками та оскаржуваними рішеннями контролюючого органу, оскільки наведені відповідачем суми грошових коштів є власними коштами позивача, зарахованими на розрахунковий рахунок по мірі необхідності, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесених на їх підставі спірних актів індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
Як вбачається з банківських виписок по рахунками ФОП ОСОБА_3, грошові кошти в розмірі 19 500 грн., які надійшли на розрахункові рахунки банків позивача в 2012р., та грошові кошти в розмірі 68 000 грн., які надійшли на розрахункові рахунки банків позивача в 2014р., є коштами, які внесені позивачем самостійно з призначенням платежу «Готівкові надходження власних коштів ч/з ОСОБА_3». Відповідачем не заперечується даний факт, адже в ході проведення перевірки позивача ревізором інспектором встановлено, що згідно банківських документів в 2012р. та 2014р. на розрахункові рахунки ФОП ОСОБА_3 надійшли грошові кошти у сумі: - за 2012р. - 340 598,80 грн., в тому числі: грошові і кошти від підприємницької діяльності у сумі 319 377,60 грн., повернення коштів у сумі 1 721,20 грн. та грошові кошти у сумі 19 500,00 грн. з призначенням платежу „ Гот?вков? надходження власних кошт?в ч/з ОСОБА_3" (НОМЕР_2 ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК"); - за 2014р. - 405 910,28 грн., в тому числі грошові кошти від підприємницької діяльності у сумі 337 060,28 грн., повернення товару у сумі 850,00грн. та грошові кошти у сумі 68 000,00 грн. з призначенням платежу „ Гот?вков? надходження власних кошт?в ч/з ОСОБА_3" (НОМЕР_2 ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК").
Позивачем зазначено, що кошти в розмірі 87 500 грн. були внесені ним на свої розрахункові рахунки задля здійснення своєчасної оплати його обов'язкових платежів, а джерелом походження таких коштів є готівкові кошти, що були отримані ним від підприємницької діяльності (від реалізації товарів) за попередні дні (періоди) та відображені ним як в Книзі реєстрації розрахункових операцій, так і в складі загального оподаткованого доходу.
Судом в ході розгляду справи досліджений зміст наданої позивачем Книги реєстрації розрахункових операцій, копії аркушів якої за відповідні періоду долучені до матеріалів справи, та встановлено, що до каси позивача у спірні періоди надходили грошові кошти в більшому розмірі, ніж суми внесені ним в подальшому на розрахункові рахунки в 2012р. та в 2014р.
Суд зважує на те, що відповідачем ані в акті перевірки, ані в ході судового розгляду справи не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що кошти в розмірі 87 500 грн. є коштами, які надійшли в безготівковій формі на рахунок позивача від його контрагентів від здійсненої господарської діяльності (відповідні виписки з банку, акти перевірко контрагентів тощо). Більш того, відповідачем не заперечується, що означені кошти є коштами, що надійшли з призначенням платежу «Готівкові надходження власних коштів ч/з ОСОБА_3».
Стосовно доводів відповідача щодо ненадання позивачем первинних документів та достовірних пояснень щодо джерел походження грошових коштів, які надійшли на розрахункові рахунки банків з призначенням платежу «Гот?вков? надходження власних кошт?в ч/з ОСОБА_3 " в 2012р. у сумі 19 500,00 грн. та в 2014р. у сумі 68 000,00грн., суд зазначає таке. Відповідачем не спростований той факт, що позивачем були надані пояснення як при проведені перевірки, так і при наданні заперечень на акт перевірки, що означені кошти внесені ним самостійно на власний рахунок для здійснення його обов'язкових платежів, а також те, що такі кошти, були отримані ним раніше від підприємницької діяльності та враховані ним при визначені загального доходу. Відповідачем не наведено доводів, які б спростовували такі пояснення позивача, не зазначено про факт не відображення позивачем таких коштів у складі доходу та книзі реєстрації розрахункових операцій при їх надходженні до позивача від покупців товарів, ним реалізованих.
Відповідно до ст.162 ПКУ платниками податку на доходи фізичних осіб є, зокрема фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент. Об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України (ст.163 ПКУ).
За приписами п.164.1. ст.164 ПКУ базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом; загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду; базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.
Згідно з п.177.2. ст.177 ПКУ об'єктом оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Відповідно до п.177.5. ст.177 ПКУ фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.
Суд відмічає, що з викладених законодавчих положень вбачається, що до складу загального оподатковуваного доходу фізичні особи-підприємця зараховується виручка, що надійшла такій фізичній особі-підприємцю як у грошовій, так і в натуральній формі від провадження господарської діяльності, а саме: виручка у вигляді безготівкових коштів, що надійшли на банківський рахунок підприємця від провадження господарської діяльності, чи у вигляді готівкових коштів, що надійшли від провадження господарської діяльності безпосередньо підприємцю; виручка в натуральній (негрошовій) формі; суми штрафів і пені, отримані від інших суб'єктів господарювання за договорами цивільно-правового характеру за порушення умов договорів, та інші доходи, пов'язані зі здійсненням підприємницької діяльності.
Зміст наведених законодавчих приписів не дає підстави для висновку, що грошові кошти, які фізична особа - підприємець самостійно зараховує на свій розрахунковий рахунок, відносяться до складу загального оподаткованого доходу фізичної особи-підприємця та включаються до складу доходу (виручки у грошовій та натуральній формах) із відображенням у книзі обліку доходів і витрат.
Враховуючи наведене, суд констатує, що кошти в розмірі 87 500 грн., які внесені позивачем на власні банківські рахунки в 2012р. та 2014р. з призначенням платежу «Готівкові надходження власних коштів ч/з ОСОБА_3», не відносяться до загального оподатковуваного доходу позивача, не є виручкою у грошовій формі в розумінні п.177.2 ст.177 ПКУ, адже не надійшли на його банківський рахунок від провадження господарської діяльності.
Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).
Згідно з п.3 ч.11 ст.25 Закону про збір орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.
Оскільки, як встановлено судом, сума в розмірі 87 500 грн., не є сумою доходу (прибутку), отриманого від діяльності позивача, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, підстави для нарахування єдиного внеску, а відтак і для застосування штрафних санкцій на підставі п.3ч.121 ст.25 Закону про збір, відсутні.
Суд зазначає, що доводи позивача щодо протиправності оскаржуваних ним рішень відповідача знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а висновки та міркування відповідача суперечать наведеним приписам податкового законодавства та носять характер суб'єктивних припущень посадових осіб відповідача. Отже, оскаржувані рішення ОДПІ не узгоджуються з приписами ПКУ та Закону про збір, не відповідають критеріям правомірності рішень суб'єктів владних повноважень, визначених ч.3 ст.2 КАС України, а тому підлягають визнанню протиправними та скасуванню.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.94 КАС України.
Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов задовольнити.
Стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 182,70 грн. (сто вісімдесят дві гривні 70 коп.).
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами, визначеними ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили згідно зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений 25.08.15.

Суддя А.О. Коренев