Справа № 541/1789/15-а
Суддя: Альошина Н. М.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/1789/15-а
Провадження № 2-а/541/61/2015
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої - судді Альошиної Н.М.,

при секретарі - Калініченко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Миргороді та Миргородському районі Полтавської області до ОСОБА_2 про відшкодування переплати пенсії,

в с т а н о в и в :

Позивач Управління Пенсійного фонду України в м. Миргороді та Миргородському районі звернулося до Миргородського міськрайонного суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просило стягнути з відповідачки ОСОБА_2 суму переплати пенсії з січня 2015 року - квітень 2015 року в розмірі 977 грн. 30 коп.

В обґрунтування заявлених вимог зазначало, що на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Миргороді та Миргородському районі як пенсіонер перебуває ОСОБА_2 з 07.02.2007року та отримує пенсію за віком в розмірі 1732,41 грн.

12.01.2015року ОСОБА_2 працевлаштувалась на посаду вчителя математики до Зубівського навчально-виховного комплексу за строковою угодою. Про своє працевлаштування повідомила управління заявою від 27.01.2015року, а 15.01.2015 р., отримала пенсію за січень 2015 року в повному розмірі, як непрацюючий пенсіонер. До складу отриманої нею пенсії входила індексація пенсії в розмірі 179,36 грн., на отримання якої вона, як працевлаштована особа не мала права.

При проведенні щоквартального контролю формування звітності в підсистемі ІКІС (ф-10) у 2015 року виявлено технічний збій, в результаті якого до особового рахунку ОСОБА_2 не було внесено відомості про її працевлаштування та виправлено дану помилку.

Тому в подальшому ОСОБА_2 продовжувала отримувати пенсію в повному розмірі за лютий та квітень 2015 року. В зв'язку з чим, згідно повідомлення управління з координації та контролю за виплатою пенсій ГУПФУ в Полтавській області за період з 01.01.2015 року по 30.04.2015 року у відповідача виникла - переплата пенсії в розмірі 977,30 грн.

УПФУ в м. Миргороді та Миргородському районі 06.05.2015 року прийнято рішення про утримання переплати пенсії відповідача по 20% щомісячно починаючи з 06.06.2015 року до повного погашення переплати. З метою добровільного погашення боргу управлінням 14.05.2015 року направлено ОСОБА_2 повідомлення про прийняте рішення.

Відповідачка 16.06.2015року повідомила, що не має наміру в добровільному порядку повертати суму переплати, що зумовило звернення УПФУ в м. Миргороді та Миргородському районі до суду з адміністративним позовом.

Представник позивача Гончаренко Я.М., діючий на підставі довіреності від 28.01.2015р., в судовому засіданні 20.08.2015р., позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, пояснивши переплату пенсії відповідачці технічним збоєм програми, заявивши в послідуючому клопотання про уточнення позовних вимог, які надав суду 27.08.2015р., та просив розглядати справу без присутності представника.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, просила в їх задоволенні відмовити, пояснивши при цьому, що її вини в переплаті пенсії немає. Вона отримує пенсію за віком з 07.02.2007року в розмірі 1732,41грн.

При оформленні пенсійних документів вона отримала пам'ятку пенсіонера з роз'ясненням її обов'язку своєчасно повідомляти органи Пенсійного фонду про працевлаштування, зміну складу сім'ї.

12.01.2015р., вона працевлаштувалась до Зубівського навчально - виховного комплексу на посаду вчителя математики і після внесення роботодавцем запису до трудової книжки відразу 27.01.2015р. повідомила письмово позивача. Таким чином, зловживань з її боку як вказується в рішенні від 06.05.2015р. з посиланням на ст. 50 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що потягли переплату пенсії не було. Якщо це вина пенсійного фонду, то вони повинні нести відповідальність.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши надані матеріали справи суд на підставі положень ч. 4 ст. 128 КАС України вважає за можливе вирішити спір на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із ст. 9 КАС України суд при вирішенні спору керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно ч.2 ст. 11 КАСУ України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

На підставі заяви про призначення пенсії на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Миргороді та Миргородському районі як пенсіонер перебуває ОСОБА_2 з 07.02.2007 року та отримує пенсію за віком в розмірі 1732,41 грн. згідно розпорядження №145029 від 02.02.2015 року.(а.с.14)

12.01.2015 року ОСОБА_2 працевлаштувалась на посаду вчителя математики до Зубівського навчально-виховного комплексу за строковою угодою, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.8-9). Про своє працевлаштування повідомила управління письмовою заявою від 27.01.2015 року (а.с.7), що відповідає вимогам ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», де вказано, що пенсіонери зобов'язані повідомити органи Пенсійного фонду України про обставини, що спричиняють зміни розміру пенсії або припинення її виплати, та отриманій пам'ятці пенсіонера з роз'ясненням обов'язку своєчасно повідомляти органи Пенсійного фонду про працевлаштування, зміну складу сім'ї, кількості утриманців.(а.с.3-6,10).

Таким чином, порушення вимог Закону з боку відповідачки ОСОБА_2 судом не встановлено.

Посилання представника позивача Гончаренко Я.М. на технічний збій, в результаті якого до особового рахунку ОСОБА_2 не було внесено відомості про її працевлаштування нічим не підтверджується та не є підставою для звинувачення відповідачки в свідомому порушенні нею зобов'язань, оскільки позивач після отримання письмового повідомлення ОСОБА_2 про її працевлаштування 27.01.2015р., чого не заперечував представник в судовому засіданні, продовжував протягом послідуючих трьох місяців виплачувати індексацію пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що свідчить про відсутність належного контролю з боку позивача, а не зловживань відповідачем. За таких встановлених обставин суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 11,158-163,186 Кодексу адміністративного судочинства України.

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог Управлінню Пенсійного фонду України в м. Миргороді та Миргородському районі Полтавської області до ОСОБА_2 про відшкодування переплати пенсії - відмовити.

Копію постанови направити позивачеві.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Миргородський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів, з дня її проголошення.

Суддя Н. М. Альошина