Справа № 2а/0370/1951/11
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 р. Справа № 876/2791/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Луцької об»єднаної державної податкової інспекції у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2011 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Луцької об»єднаної державної податкової інспекції у Волинській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2011 року позивачі - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1) звернувся з позовом в суд до Луцької об»єднаної державної податкової інспекції у Волинській області (далі - Луцька ОДПІ), в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 28 січня 2011 року №/0 про збільшення суми грошового зобов»язання з податку з доходів фізичних осіб в розмірі 830 166,45 грн. та №/0 про збільшення суми грошового зобов»язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на додану вартість в розмірі 83 370,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що в ході проведення відповідачем планової документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства встановлено, що в період з 16.07.2009 року по 30.06.2010 року, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, позивач перевищив граничний рівень виручки в 500 000,00 грн. та сума виручки за 2009 рік склала 5 539 000,00 грн. Внаслідок виявленого порушення, Луцька ОДПІ здійснила донарахування податкових зобов»язань з податку з доходів фізичних осіб, посилаючись на те, що позивач повинен сплатити суму податкового зобов»язання з доходу, що становить суму перевищення граничного обсягу виручки. Не погоджуючись з висновками, викладеними в акті перевірки, позивач зазначає, що законодавство України не містить прямої вказівки щодо обов»язку платника єдиного податку в разі перевищення граничної суми виручки в 500 тис. грн. оподатковувати суму перевищення за загальними правилами системи оподаткування, а зобов»язує останнього перейти в такому разі на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, що і було ним зроблено. Одночасно посилається на неправомірне донарахування Луцькою ОДПІ податкового зобов»язання з податку на додану вартість, оскільки вказує на наявність первинних документів, що підтверджують правомірність формування позивачем податкового кредиту.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2011 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення Луцької об»єднаної державної податкової інспекції від 28 січня 2011 року №/0 повністю та №/0 в частині визначення суми грошового зобов»язання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 66 346,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафу) в сумі 16 586,50 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, Луцька ОДПІ оскаржила її в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року апеляційну скаргу Луцької об»єднаної державної податкової інспекції Волинської області задоволено частково, скасовано постанову Волинського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2011 року у справі № 2а-0370/1951/11 в частині задоволення позову та в цій частині прийнято нову постанову, якою відмовлено у скасуванні податкових повідомлень рішень від 28 січня 2011 року №/0 повністю та №/0 в частині визначення суми грошового зобов»язання з податку на додану вартість за основним платежем 66 346,00 грн., за штрафними (фінансовими)санкціями (штрафу) в сумі 16 586,50 грн. Врешті постанову Волинського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2011 року по справі № 2а-0370/1951/11 залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04 березня 2015 року касаційну скаргу Головного управління Міндоходів у Волинській області задоволено частково. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року в частині відмови у скасуванні податкового повідомлення-рішення від 28 січня 2011 року №/0 в частині визначення суми грошового зобов»язання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 66 346,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафу) в сумі 16 586,50 грн. скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28 січня 2011 року № /0 про збільшення суми грошового зобов»язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на додану вартість в розмірі 83 370,00 грн. В іншій частині постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року залишено без змін.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду справи не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому, колегія суддів, у відповідності до п.п. 1, 2, ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28 січня 2011 року №/0 про збільшення суми грошового зобов»язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на додану вартість в розмірі 83 370,00 грн. без змін. При цьому суд виходить з наступних підстав.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Луцькою ОДПІ проведено планову виїзну документальну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб»єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 за період з 16.07.2009 року по 30.06.2010 року, за наслідками якої складено акт від 16.12.2010 року №9620/17-2/НОМЕР_1 (а.с.10-22).

В ході перевірки встановлено завищення позивачем податкового кредиту за жовтень 2009 року на суму 2 050,00 грн., за листопад 2009 року на суму 2 050,00 грн., за грудень 2009 року на суму 3 050,00 грн., за січень 2010 року на суму 3 067,00 грн., за лютий 2010 року на суму 5 036,00 грн., за березень 2010 року на суму 28 057,00 грн., за квітень 2010 року на суму 4 241,00 грн., за травень 2010 року на суму 11 040,00 грн., за червень 2010 року на суму 8 105,00 грн., а всього на суму 66 696,00 грн. внаслідок непред»явлення податкових накладних.

За наслідками перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 28 січня 2011 року №/0 про збільшення суми грошового зобов»язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на додану вартість в розмірі 83370,00 грн. (в тому числі за основним платежем 66 696,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 16 674,00 грн. (а.с. 23)

Частково задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28 січня 2011 року №/0 про збільшення суми грошового зобов»язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на додану вартість в розмірі 83 370,00 грн. суд першої інстанції виходив з того, що в охопленому перевіркою періоді позивач допустив порушення в частині завищення податкового кредиту на суму ПДВ 350,00 грн., в тому числі за лютий 2010 року - 350,00 грн., однак задекларована сума податкового кредиту з ПДВ в розмірі 66 346,00 грн. знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є правильними, виходячи з наступних підстав.

Платників податку на додану вартість, об»єкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету визначає Закон України «Про податок на додану вартість» (далі - Закон).

У відповідності до п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв»язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Для банківських установ при одержані ними права власності на заставлене майно з метою подальшого продажу таке право зберігається до моменту продажу такого заставленого майна.

Таким чином Законом передбачено лише єдиний випадок не включення до складу податкового кредиту витрат по сплаті податку - це відсутність податкової накладної. Інших підстав для не включення до складу податкового кредиту витрат по сплаті податку на додану вартість даний Закон не передбачає.

З матеріалів справи видно, що податковий кредит позивача за період з 01.10.2009 року по 30.06.2010 року підтверджується реєстрами отриманих та виданих податкових накладних, а також податковими накладними за вказаний період за мінусом суми ПДВ в розмірі 350,00 грн. по декларації за лютий 2010 року, оскільки позивачем не надано суду податкову накладну від 28.12.2009 року №46, виписану КП «Бюро технічної інвентаризації», та включену до реєстру отриманих та виданих податкових накладних за період з 01 по 28 лютого 2010 року.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в охопленому перевіркою періоді позивач допустив порушення в частині завищення податкового кредиту на суму ПДВ 350,00 грн., в тому числі за лютий 2010 року - 350,00 грн., однак задекларована сума податкового кредиту з ПДВ в розмірі 66 346,00 грн. знайшла своє підтвердження, тому позовні вимоги в цій частині обґрунтованими, через що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Луцької об»єднаної державної податкової інспекції у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2011 року в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28 січня 2011 року №/0 про збільшення суми грошового зобов»язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на додану вартість в розмірі 83 370,00 грн. у справі №2а/0370/1951/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п»ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

В.В. Святецький