Справа № П/811/1169/14
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2015-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2015 рокусправа № П/811/1169/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.05.2014р. у справі №П/811/1169/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рос Агро"

до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

про скасування податкового повідомлення-рішення ,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "РОС АГРО" (далі по тексту - позивач, ТОВ "РОС АГРО") звернулося до адміністративного суду з позовом про скасування податкового повідомлення - рішення Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління Міндоходів у Кіровоградській області (далі по тексту - відповідач, Кіровоградська ОДПІ, податковий орган) № від 25.03.2014 р.

На обґрунтування позовних вимог зазначалось, що спірне податкове повідомлення-рішення, винесене Кіровоградською ОДПІ на підставі акту перевірки № 15/11-23-22-05/31308597 від 28.02.2014 р. є необґрунтованими, винесене з порушенням норм чинного законодавства. Підставою для цього стали висновки податкового органу про те, що відносини позивача з СФ "Саланг", згідно з податковими накладними" за червень 2013 р. та ТОВ "Грантехстрой" за вересень 2012 р. не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними по правочинах. Товар та послуги по вказаних правочинах згідно з податковими накладними не були передані. В результаті встановлених порушень підприємством занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає сплаті за березень 2013 р. у сумі 18244 грн. та завищено від'ємне значення за червень 2013 р. у сумі 25325 грн. Позивач не погоджується з висновками податкового органу викладеними в акті перевірки. Зокрема вказав, що договори поставки та купівлі-продажу з контрагентами мали реальний характер, підтверджені належними первинними документами та відповідають вимогам ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні".

Постановою суду першої інстанції позов задоволено. При цьому суд зазначив, що позивачем підтверджено документально реальність укладення та виконання договору з СФ "Саланг" щодо монтажу офісних перетинок із скла, а тому позовні вимоги позивача що стосується його взаємовідносин з СФ "Саланг" підлягають задоволенню. Відповідач не надав суду доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, а також не довів правомірність та обґрунтованість прийнятого ним податкового повідомлення-рішення № від 25.03.2014 р.

Не погодившись з висновками суду першої інстанції, відповідач оскаржує постанову суду в апеляційному порядку. Апелянт вважає судове рішення незаконним, просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову. На обґрунтування апеляційних вимог зазначається, що приймаючи постанову, суд першої інстанції не встановив та не дослідив належним чином фактичні обставини, невірно застосував норми матеріального та процесуального права. Апелянт стверджує, щ підставою для невизнання реальності господарських операцій позивача з СФ "Саланг" став акт перевірки ДПІ у Печерському районі м. Київа по взаємовідносинах СФ "Саланг" з ТОВ "Бруно-Плюс" та ПП "Ванцдорф Компані" у червні, липні 2013 р., які не мають юридичної сили та доказів у зв'язку з тим, що діяльність контрагентів-постачальників була спрямована на надання податкових вигод та проведення безтоварних операцій.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, ТОВ "РОС АГРО" зареєстроване як юридична особа Кіровоградською районною державною адміністрацією 17.02.2001 р., що підтверджується випискою з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АБ №426461 (а.с. 194).

Господарська діяльність ТОВ "РОС АГРО" - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (а.с. 199).

Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію сільськогосподарського підприємства як суб'єкта спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість № 200094224 НБ № 032634 з 16.03.2001 року позивач зареєстрований платником податку на додану вартість, а 01.01.2009 року суб'єктом спеціального режиму оподаткування. Дата початку дії свідоцтва 24.12.2012 року (а.с.200).

Кіровоградською ОДПІ на підставі наказу № 279 від 17.02.2014 р. проведено позапланову невиїзну перевірку ТОВ "РОС АГРО" за результатами якої складено акт № 15/11-23-22-05/31308597 від 28.02.2014 р. ( а.с. 6-15).

Відповідно до висновків зазначеного акту встановлено наступні порушення позивачем:

- п. 198.2. п. 198.3 ст.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, внаслідок чого позивачем завищено суму податкового кредиту за березень 2013 р. у сумі 18244 грн. по взаємовідносинам з ТОВ "Гранетехстрой" та за червень 2013 р. встановлено його завищення у сумі 25325 грн. по взаємовідносинам з СФ "Саланг". В результаті встановлених порушень підприємством занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає сплаті за березень 2013 р. у сумі 18244 грн. за завищено від'ємне значення за червень 2013 р. у сумі 25325 грн.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки Кіровоградською ОДПІ, винесено податкове повідомлення - рішення:

- № від 25.03.2014 р., яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 25325 грн. ( а.с.16).

Як вбачається з акту перевірки № 15/11-23-22-05/31308597 від 28.02.2014 р. висновки відповідача ґрунтуються на тому, що первинні документи, виписані СФ "Саланг" у формі ГТОВ на реалізацію товарів (робіт) на ВАТ "Кіровоградгаз", ТОВ "Рос Агро", ТОВ "Імперія Агро" не мають юридичної сили та доказовості у зв'язку з тим, що діяльність контрагентів -постачальників СФ "Саланг" у формі ГТОВ, а саме ТОВ "Бруно-Плюс" та ПП "Ванцдорф Компані" за червень, липень 2013 р. була спрямована на надання податкових вигод та проведення дефектних операцій (а.с.40).

В основу визнання ОДПІ нереальною господарської операції позивача з СФ "Саланг" покладено акт перевірки СФ "Саланг" по взаємовідносинах з іншими контрагентами, а саме з ПП "Ванцдорф Компані" та ТОВ "Бруно Плюс" (а.с. 45-53).

Як свідчать матеріали справи, між позивачем (замовник) та СФ "Саланг" (підрядник) 30.05.2013р. укладено підрядний договір №7, відповідно до п. 1.1 якого Замовник доручає а Підрядник приймає на себе зобов'язання виконати з власних матеріалів наступні роботи: монтаж офісних перетинок із скла, вартість робот з урахуванням вартості матеріалів складає 169 946 грн., у т.ч. 2/8324,43 грн. ( а.с.56-58,1212,122).

На підтвердження реального виконання вказаного договору позивачем, директором СФ "Саланг", надано копії податкових накладних від 03.06.2013р. №1 на суму 100000 грн. (а.с. 62), від 21.06.2013 р.№5 на суму 51946,61 грн. (а.с. 64), від 9.08.2013 р.№ 1 на суму1910 грн. (а.с.67) від 9.08.213 р. №2 на суму18000 грн. (а.с.68) на монтаж офісних перетинок із скла по договору №7 від 30.05.2013 р. (а.с.126-128).

На суму 169, 946,6 грн. СФ "Саланг" видало позивачу рахунки-фактури від 7.8.2013 р. та від 31.5.2013 р. ( а.с.59-60,124,125).

Банківськими виписками підтверджено факт оплати наданих послуг позивачем, виписками по рахунку (а.с.61-63,66, 129-131).

Закінчення робіт прийняті позивачем у СФ "Саланг" актом здачі-прийняття робіт (надання послуг), сторони претензій одна до одної не мали ( а.с.19,20,70,123).

Для підтвердження факту реальності виконання договірних робіт в матеріалах справи містяться фотографії з офісу ТОВ "Рос Агро", на яких видно наявність встановлення скляних дверей ( а.с.118-120).

У податкових деклараціях позивача зазначені витрати по виконанню підрядного договору відображені, реєстрах виданих та отриманих податкових накладних ( а.с.132-183).

Офісне приміщення, де проводився монтаж офісних перетинок із скла орендоване позивачем у ПП "Астарта Груп", відповідно до абз.2 п.6.2 договору оренди №4-2013 від 27.03.2013 р. за наслідками огляду об'єкту оренди сторони складають та підписують акт огляду, в якому зазначають стан об'єкта оренди, встановлене в ньому обладнання та враховують здійсненні Орендарем поліпшення Об'єкта оренди ( а.с.188-193).

Як свідчать матеріали справи, акт перевірки СФ "Саланг" по взаємовідносинах з ПП "Ванцдорф Компані" та ТОВ "Бруно Плюс", відповідачем оскаржений та суд виніс рішення на користь СФ "Саланг" ( а.с.55,116)

Аналіз матеріалів справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, показав наступне.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За приписами п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій зокрема з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податкової накладною (п.198.2 ст.198 ПК України).

Нормами пункту 198.3 ст. 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби сумі податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Суд врахував позицію Вищого адміністративного суду, викладену в листі № 742/11/13-11 від 02.06.2011р., де вказується, що податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Згідно з п. 201.1, п.201.4, п.20.8, п. 201.10 ст. 201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в паперовому вигляді, або в електронній формі.

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, право на віднесення сум ПДВ, сплачених суб'єктом господарювання при придбанні товару (робіт, послуг), до складу податкового кредиту виникає у нього на підставі наявності податкових накладних, складених уповноваженою особою, зареєстрованою платником ПДВ, фактичного придбання товару (робіт, послуг) та використання їх у господарській діяльності підприємства.

За приписами п. 44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, воднораз під господарською операцією слід розуміти дію або подію, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Згідно з ч. 1 та 2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи.

З матеріалів справи вбачається, що факт здійснення господарських операцій з СФ "Саланг" підтверджується позивачем належним чином оформленими первинними та розрахунковими документами, що відповідно до положень ст. 198 Податкового кодексу України свідчить про належне формування позивачем на підставі цих первинних документів податкового кредиту з податку на додану вартість.

При цьому, чинне законодавство не ставить право платника податків на формування даних свого податкового обліку в залежність від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб'єктами господарювання, зокрема, тими, які не були постачальниками товарів (послуг), на вартість яких нарахований ПДВ, що включений платником податку до податкового кредиту. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на віднесення сплачених ним у ціні товару відповідних сум податку на додану вартість до податкового кредиту, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо цього та мас всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Суд першої інстанції керувався правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові №21-47а10 від 31.01.11, яка в силу статті 244-2 КАС України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Також Рішенням Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), "Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції досліджував правомірність винесення ОДПІ податкового повідомлення рішення № від 25.3.2014 р. на суму 25325 грн. по взаємовідносинах позивача з СФ "Саланг", оскільки податкове повідомлення рішення винесене Кіровоградською ОДПІ по взаємовідносинах позивача з ТОВ "Грантехстрой" оскаржені позивачем окремо і розглядаються в іншому провадженні (ухвала про відкриття провадження у справі №П/811/1168/14, суддя Момонт Г.М.) ( а.с. 202).

За встановлених обставин, висновки суду першої інстанції обґрунтовані. Судове рішення прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.05.2014р. у справі №П/811/1169/14 залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.05.2014р. у справі №П/811/1169/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.254 КАС України та може бути оскарженою згідно зі ст.212 КАС України.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.П. Туркіна