Справа № 2а-472/11
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2011-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"29" червня 2011 р. Справа № 2а-472/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Пасічник С.С.

суддів: Зарудяної Л.О.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Зарічненському районі Рівненської області на постанову Зарічненського районного суду від "18" березня 2011 р. у справі № 2а-472/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Зарічненському районі Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Зарічненського районного суду від 18.03.2011 року позов задоволено та зобов'язано ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Зарічненському районі Рівненської області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_3 доплату до пенсії, передбачену ч.2 ст.39 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у розмірі двох мінімальних заробітних плат та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю, передбачену ст.51 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком за період з 21.08.2010 року по 21.02.2011 року з врахуванням фактично отриманих коштів (а.с.16).

В апеляційній скарзі (а.с.18-19) відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Позивач письмових заперечень на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження.

З врахуванням приписів вищевказаної статті, розгляд апеляційної скарги здійснюється судовою колегією в порядку письмового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 26.02.2011р. (а.с.2-3) як особа, потерпіла від наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що проживає у зоні гарантованого добровільного відселення (паспорт, посвідчення, а.с.5-6).

Згідно довідки №1264/05 від 09.02.2011 року позивач отримує підвищення до пенсії, передбачене ст.39 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", але у розмірах, встановлених постановою КМУ.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист визначені Законом №796-XII Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до статті 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальна заробітна плата.

Водночас сума, з якої здійснювався розрахунок виплати позивачу, передбаченої Законом № 796-XII, визначалась згідно постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зазначеною постановою, всупереч вимогам Закону № 796-ХІІ, який встановлює розмір доплати як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати або пенсії, визначеної Законом на час здійснення виплати, установлено конкретні розміри доплат в твердій грошовій сумі та у розмірах до прожиткового мінімуму.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру доплати застосуванню підлягає саме стаття 39 Закону №796-ХІІ, а не постанова КМУ за №836 від 26.07.1996 р., яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Відповідно до ч.2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, судова колегія приходить до висновку, що відповідач не довів правомірність своєї бездіяльності, яка полягає у невиплаті позивачу виплат, передбачених ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 21.08.2010р. по 21.02.2011р.

За наведеного, постанова суду першої інстанції у даній справі й у цій частині є обґрунтованою та законною, а тому її у вказаній частині слід залишити без змін.

Що ж до задоволення позовних вимог, пов'язаних з невиплатами додаткової пенсії по ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", то суд зазначає наступне.

Згідно із ст.51 вказаного Закону додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається особам, віднесеним до категорій 2,3 та 4.

Проте, як вже вказувалось в цій постанові, позивач належить до осіб, постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС, 1 категорії (посвідчення №116808, а.с.5), а тому норми ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на нього не розповсюджуються й в позові у вказаній частині слід відмовити, скасувавши в цій частині постанову суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Зарічненському районі задовольнити частково.

Постанову Зарічненського районного суду Рівненської області від 18.03.2011р. скасувати в частині задоволення позову щодо зобов'язання ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Зарічненському районі Рівненської області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_3 додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю, передбачену ст.51 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком за період з 21.08.2010 року по 21.02.2011 року з врахуванням фактично отриманих коштів.

Прийняти у вказаній частині нове рішення: в позові відмовити.

В решті постанову Зарічненського районного суду Рівненської області від 18.03.2011р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.С. Пасічник

судді: Л.О. Зарудяна

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано (прост.):

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 вул.Фестивальна, 17/21,смт.Зарічне,Рівненська область,34000

3- відповідачу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Зарічненському районі Рівненської області вул. Л.Українки, 3,смт.Зарічне,Зарічненський район, Рівненська область,34000