Справа № 2а/1770/2776/2012
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2012-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/2776/2012

30 липня 2012 року 14год. 30хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шарапи В.М. за участю секретаря судового засідання Штиби А.І. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача: представник не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Державної податкової інспекції у м.Рівному Рівненської області Державної податкової служби
доДочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"
щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках,
ВСТАНОВИВ :

Державна податкова інспекція у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби звернулася до суду з адміністративним позовом до Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення коштів податкового боргу в сумі 1264176,00 грн. з рахунків у банках, що обслуговують платника податків.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, пояснив, що вказана заборгованість відповідача виникла на підставі самостійно поданої податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2012 року. Оскільки дана заборгованість є узгодженою, а пп.20.1.18 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України передбачено право органів державної податкової служби на звернення до суду з позовами про стягнення податкового боргу з рахунків платника податків у банку, просить позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. У поданому до початку судового засідання клопотанні зазначив, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість на момент розгляду справи є сплаченою. Зокрема, погашено податкове зобов'язання по податку на додану вартість у сумі 800000,00 грн., що визначене згідно декларації за травень 2012 року. Крім того, відповідачем було подано уточнюючий розрахунок, в результаті чого позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість за травень 2011 року склало 729032,00 грн. Тому, представник відповідача вважає позовні вимоги безпідставними, в задоволенні позову просить відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю.

Судом встановлено, що 10.05.2002 року Дочірнє підприємство "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" зареєстроване виконавчим комітетом Рівненської міської ради як юридична особа, з 28.05.2002 року підприємство перебуває на обліку як платник податків у ДПІ у м. Рівне та є платником податку на додану вартість.

Згідно даних обліку позивача за відповідачем на момент подачі адміністративного позову рахувалася заборгованість з податку на додану вартість у загальній сумі 2813240,02 грн., з яких заборгованість у розмірі 1264176,00 грн., яка виникла на підставі податкової декларації з податку на додану вартість № за травень 2012 року, що подана відповідачем до органу державної податкової служби 19.06.2012 року.

Дані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами: копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи (а.с.3), копією довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а.с.4-13), копією довідки про взяття відповідача на облік як платника податків (а.с.15), копією свідоцтва про реєстрацію відповідачем платником податку на додану вартість серії НБ №24933300 виданого 03.03.2004 року (а.с.16), копією податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2012 року № від 19.06.2012 року (а.с.21-22), витягом з картки особового рахунку відповідача за платежем "податок на додану вартість" станом на 03.07.2012 року (а.с. 19-20).

Відповідно до п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (надалі - Податковий кодекс України), крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків встановлених цим Кодексом. Самостійно визначене платником податків податкове зобов'язання оскарженню не підлягає.

Таким чином, податкова заборгованість з податку на додану вартість у сумі 1264176,00 грн. є узгодженою. Проте, відповідач у встановлений законом строк не сплатив вказану суму узгодженого податкового зобов'язання.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання є податковим боргом.

Отже станом на дату звернення позивача до суду із адміністративним позовом за відповідачем рахувався податковий борг з податку на додану вартість у сумі 1264176,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач самостійно сплатив до Державного бюджету 800000,00 грн. та визначив призначення платежу як оплату податку на додану вартість згідно декларації за травень 2012 року, а також подав податковому органу уточнюючу податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2012 року із зазначенням податкового кредиту у сумі 729032,00 грн., який спрямував до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (а.с.40-43).

Проте, суд не погоджується із твердженням відповідача про повну сплату податкового боргу за податковою декларацією з податку на додану вартість № за травень 2012 року у сумі 1264176,00 грн. з наступних підстав.

Відповідно до п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування

Згідно з п.131.2 ст.131 Податкового кодексу України, при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов'язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені. Якщо платник податків не виконує встановленої черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), орган державної податкової служби самостійно здійснює розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Згідно даних обліку позивача, станом на 03.07.2012 року за відповідачем рахувалась заборгованість з податку на додану вартість в розмірі 2813240,02 грн., яка становить недоїмку зі сплати податку у сумі 2754203,57 грн. та пеню у сумі 59036,45 грн., що підтверджується витягом з облікової картки платника станом на 03.07.2012 року (а.с.19-20).

Отже, визначення відповідачем спрямування платежів у сумі 800000,00 грн. (платіжні доручення №600 від 06.07.202р. та №609 від 19.07.2012р.) в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість згідно декларації за травень 2012 року, при наявності податкової заборгованості зі сплати податку на додану вартість за попередні звітні періоди, порушує встановлений статтею 87 Податкового кодексу порядок (черговість) погашення податкового боргу, та має наслідки, передбачені п.131.2 ст.131 Податкового кодексу України.

Крім того, відповідно до п.192.1 ст.192 Податкового кодексу України, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту, що визначені у податкових деклараціях, можуть коригуватися. Згідно з п.192.3 ст.192 Податкового кодексу України, результат перерахунку податкових зобов'язань і податкового кредиту відображається у складі податкової декларації за звітний податковий період у порядку, визначеному центральним органом державної податкової служби.

Так, у податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2012 року, у якій відповідач відобразив результат перерахунку податкових зобов'язань і податкового кредиту за травень 2012 року, визначене від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду у сумі 729032,00 грн., яка спрямована до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.200.1, п.200.3 ст.200 Податкового кодексу України, при від'ємному значенні суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, яка визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду, зазначена сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Оскільки за відповідачем станом на 03.07.2012 року рахувався податковий борг зі сплати податку на додану вартість у сумі 2813240,02 грн., у тому числі пеня у сумі 59036,45грн., від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за звітний період, що складає 729032,00 грн. та зазначене у податковій декларації за червень 2012 року, враховується у зменшення суми податкового боргу відповідача з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди.

Отже, відповідачем порушений порядок та черговість погашення податкового боргу, встановлені Податковим кодексом України, а висновки щодо повної сплати податкового боргу по декларації № за травень 2012 року є безпідставним.

Підпунктом 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено право органів державної податкової служби звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

За наведених обставин, позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами і підлягають до задоволення повністю.

Судові витрати по справі згідно ч.4 ст.94 КАС України з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія"Автомобільні дороги України" до державного бюджету України кошти з рахунків у банках, обслуговуючих платника податків, на суму податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 1264176,00 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Шарапа В.М.