Справа № 22-а-20198/11
Суддя: Коцюрба О. П.
Дата ухвалення: 2011-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Голуб С.А., Коцюрби О.П.

розглянула в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління пенсійного фонду в м. Біла Церква Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду в м. Біла Церква Київської області про визнання відмови неправомірної та зобовязання провести виплату недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни ,-

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2010 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просила визнати відмову відповідача щодо виплати їй щомісячної державної допомоги неправомірною, зобовязати відповідача здійснити нарахування їй, як дитині війни, та виплатити недоплачену суму допомоги до пенсії за період 2006-2009 роки.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2010 року позов задоволено частково. Визнати відмову Управління ПФУ у м. Білій Церкві Київської області нарахуванні та виплаті позивачу пенсії за віком, підвищеної на 30 %, як дитині війни за період з січня року по грудень 2009 року протиправною та зобовязати вчинити дії по перерахунку та виплаті їй підвищення до пенсії як дитині війни.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду в м. Біла Церква Київської області просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи та, перевіривши наведені в скарзі доводи, а також правильність правової оцінки обставин у справі та застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції частковому скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч.3 ст. 202 КАС України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 відноситься до категорії "діти війни".

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 41 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладена у наступній редакції: "Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни".

22 травня 2008 року рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 були визнані неконституційними положення пункту 41 розділу II Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік" та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, спірні відносини з 22 травня 2008 року регулюються відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", в редакції закону, яка діяла до 01.01.2008 року.

Станом на 22 травня 2008 року розмір мінімальної пенсії за віком визначений лише ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове соціальне страхування" і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленого для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15 липня 1999 року № 966-14 прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, при визначенні розміру підвищення відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, який визначений ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове соціальне страхування".

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач дізнався про порушення своїх прав з моменту отримання листа УПФУ в м. Біла Церква Київської області про відмову здійснити перерахунок пенсії, а до суду позивач звернулась 01 березня 2010 року., тобто в межах річного строку звернення до адміністративного суду з моменту, коли позивач дізнався про порушення своїх прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк. Згідно з ст.100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Оскільки позивач ОСОБА_1 звернулась до суду 01 березня 2010 року, тому позов підлягає задоволенню в межах річного строку на звернення до суду з 01 березня 2009 року.

В звязку з чим постанова суду підлягає зміні в частині дати відповідно з якої відповідач має здійснювати нарахування та виплату позивачу підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне змінити постанову суду, виклавши абзац другий резолютивної частини у редакції, яка відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області - задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2010 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини у такій редакції: «Визнати відмову Управління ПФУ у м. Білій Церкві Київської області нарахуванні та виплаті позивачу пенсії за віком, підвищеної на 30 %, як дитині війни за період з 01 березня 2009 року по 31 грудня 2009 року протиправною та зобовязати вчинити дії по перерахунку та виплаті їй підвищення до пенсії як дитині війни за період з 01 березня 2009 року по 31 грудня 2009 року».

У решті постанову залишити без змін.

Копію постанови направити особам, які брали участь у справі.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАСУ та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий

Судді: