Справа № 826/8432/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 серпня 2015 року № 826/8432/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Абсолют Фінанс»
до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.12.2014 р. № , № , № ,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві № від 23.12.2014 р. (форма «С»), № від 23.12.2014 р. (форма «С»), № від 23.12.2014 р. (форма «С»).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що висновки відповідача про порушення позивачем вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ № 637 від 15.12.2004 р. та Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» є необґрунтованими, оскільки структурна одиниця позивача, яка стала об'єктом перевірки, зареєстрована та здійснює свою діяльність як операційна каса, а не як пункт обміну валют. Відповідно на позивача не поширюються вимоги закону щодо необхідності отримання торгового патенту та сплати збору за провадження деяких видів діяльності. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив та просив суд відмовити в їх задоволенні, з огляду на те, що перевіркою встановлено порушення порядку проведення розрахунків у сфері послуг. Зважаючи на викладене вважає, що винесення відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є правомірним.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 08.07.2015 р. сторони заявили усне клопотання про подальший розгляд справи за відсутності представників сторін в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Івано-Франківське відділення № 9 Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» є структурною одиницею відокремленого підрозділу Київське регіональне управління Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» і здійснює свою діяльність від імені ТОВ «Фінансова компанія Абсолют Фінанс».

Згідно Генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій від 28.03.2013 р. № 120, виданої Національним банком України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» має право здійснювати операції, зазначені у п. 3 та 8 (діяльність з обміну валют та переказ коштів) частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», якщо вони є валютними операціями до 31.07.2016 р.

Співробітниками Головного управління ДФС в Івано-Франківській області в період з 28.11.2014 р. по 03.12.2014 р. було проведено фактичну перевірку пункту обміну валют за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Бачинського, буд. 3, який підпорядкований ТОВ «Фінансова компанія Абсолют Фінанс».

Перевіркою встановлено порушення вимог:

- п. 2, п. 5 ст. 4 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: проведення операції з купівлі-продажу іноземної валюти без застосування реєстратора розрахункових операцій зареєстрованого, опломбованого у встановленому порядку та не видача розрахункового документа встановленого взірця на повну суму операції;

- п. 2.6 гл. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 № 637, а саме: не оприбуткування готівкових коштів у встановленому порядку в касовій книзі в сумі їх фактичного надходження 28.11.2014 р. в розмірі 13 418,50 грн. згідно опису готівкових коштів, що знаходяться на місці проведення розрахунків;

- пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України, а саме: здійснення торгівлі валютними цінностями в пунктах обміну іноземної валюти без отримання відповідного торгового патенту за період з 06.06.2014 р. відповідно до витягу з наказу № 06/0614-54 від 06.06.2014 р. «Про створення та початок господарської діяльності Івано- Франківського відділення №9».

За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 03.12.2014 р. № 0090/26/59/22/36060724 та винесено податкові повідомлення-рішення:

- від 23.12.2014 р. №, яким за порушення п. 2, п. 5 ст. 4 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» ТОВ «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1 700,00 грн.;

- від 23.12.2014 р. № , яким за порушення п. 2.6 гл. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ № 637 від 15.12.2004 р., на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, згідно з абз. 3 ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» ТОВ «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 67 092,50 грн.;

- від 23.12.2014 р. № , яким за порушення пп. 267.1.1, п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України, на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, згідно з п. 125.1 ст. 125 Податкового кодексу України ТОВ «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 20 468,00 грн.

За результатами первинного адміністративного оскарження, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято рішення від 26.02.2015 р. № 3254/10/26-15-10-08-16, яким податкові повідомлення - рішення від 23.12.2014 р. № від 23.12.2014 р. (форма «С»), № від 23.12.2014 р. (форма «С»), № від 23.12.2014 р. (форма «С») залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

За результатами повторного адміністративного оскарження, Державною фіскальною службою України прийнято рішення від 28.04.2015 р. № 9017/6/99-99-10-01-02-05, яким податкові повідомлення-рішення від 26.02.2015 р. № 3254/10/26-15-10-08-16, яким податкові повідомлення - рішення від 23.12.2014 р. № від 23.12.2014 р. (форма «С»), № від 23.12.2014 р. (форма «С»), № від 23.12.2014 р. (форма «С») та рішення, прийняте за результатами розгляду первинної скарги, залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками збору є суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), їх відокремлені підрозділи, які отримують в установленому цією статтею порядку торгові патенти та провадять такі види підприємницької діяльності: торговельна діяльність у пунктах продажу товарів; діяльність з надання платних побутових послуг за переліком, визначеним Кабінетом Міністрів України; торгівля валютними цінностями у пунктах обміну іноземної валюти; діяльність у сфері розваг (крім проведення державних грошових лотерей).

Відповідно до пп. 14.1.208 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України пункт обміну іноземної валюти для цілей розділу XII цього Кодексу - структурна одиниця, яка відкривається банком (фінансовою установою), у порядку, встановленому Національним банком України, у тому числі на підставі агентських договорів з юридичними особами - резидентами, а також національним оператором поштового зв'язку, де здійснюються валютно-обмінні операції для фізичних осіб - резидентів і нерезидентів, та розташована поза межами операційного залу.

Відповідно до п. 4.1. Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.12.2002 р. № 502 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.01.2003 р. за № 21/7342 (далі - Інструкція № 502), валютно-обмінні операції для фізичних осіб (резидентів і нерезидентів) здійснюються касами банків (фінансових установ) і пунктами обміну валюти згідно з порядком, установленим цією Інструкцією.

На відміну від вимог, що пред'являються до пунктів обміну валют (щодо наявності обов'язкового переліку документів - п. 4.10. Інструкції № 502), а саме стосовно наявності торгового патенту, вимоги щодо операційних кас не містять такої вимоги.

Згідно з п. 5.1. Інструкції № 502 довідки за формою N 377, квитанції за формами N 377-А, 377-і, 377-І, 377-К та чек банкомата є касовими і розрахунковими документами.

Згідно з п. 6.2. Інструкції № 502 операції з купівлі готівкової іноземної валюти за готівкові гривні у фізичних осіб здійснюють, зокрема: каси банку (фінансової установи) з оформленням квитанцій за формою № 377-К із зазначенням у них часу здійснення операції та додатково для фізичних осіб - нерезидентів - довідок за формою N 377. У свою чергу, пункти обміну валюти здійснюють купівлю валют з оформленням квитанцій про здійснення купівлі іноземної валюти за формою № 377-А для фізичних осіб - резидентів, а для фізичних осіб - нерезидентів - довідок за формою № 377.

Відповідно до п. 5.5 Інструкції № 502 квитанція за формою № 377-К, видача якої мала місце в даному випадку, видається касою банку (фінансової установи) фізичним особам як підтвердження здійснення валютно-обмінних операцій, визначених в абзацах другому - шостому пункту 1.2 цієї Інструкції.

Порядок внесення відомостей регламентується Положенням про внесення інформації щодо фінансових компаній до Державного реєстру фінансових установ та встановлення вимог до облікової та реєструючої системи фінансових компаній, затвердженим розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 5 грудня 2003 р. № 152, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.12.2003 р. за № 1252/8573 (далі - Положення № 152) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з 3.5 Положення № 152 фінансова компанія має право надавати певні види фінансових послуг через її відокремлені підрозділи (в тому числі структурні одиниці) за умови внесення інформації про них до Реєстру. Фінансова компанія кожному відокремленому підрозділу та його структурній одиниці присвоює внутрішній реєстраційний код згідно з внутрішньою системою реєстраційної кодифікації, при цьому код повинен мати 16 знаків, перші вісім знаків мають відповідати ідентифікаційному коду фінансової компанії за ЄДРПОУ, 9-й знак - крапка, 10 - 12-й знаки - порядковий номер відокремленого підрозділу компанії, 13-й знак - крапка, 14 - 16-ий знаки - порядковий номер структурної одиниці відокремленого підрозділу.

Згідно з цим Положенням № 152 та п. 1 Положення про Державний реєстр фінансових установ (затверджений Розпорядженням Державної комісії з регулювання фінансових послуг України 28.08.2003 р. № 43, яке зареєстроване у Міністерстві юстиції України 11 вересня 2003 р. за N 797/8118 під відокремленим підрозділом фінансової установи розуміється - філія, інший відокремлений структурний підрозділ юридичної особи, що розташований поза місцезнаходженням юридичної особи та здійснює всі або частину функцій з надання фінансових послуг від її імені.

У свою чергу, згідно із Положенням № 152 під структурною одиницею відокремленого підрозділу розуміються - відділення, власні операційні каси, пункти обміну валют тощо, у яких безпосередньо може здійснюватися діяльність щодо надання певних видів фінансових послуг.

Відтак, операційні каси фінансових установ належать до категорії структурних одиниць відокремленого підрозділу.

Пунктом 4.6 цього Положення № 152 передбачено що у разі прийняття позитивного рішення Державною комісією з регулювання фінансових послуг України протягом п'ятнадцяти робочих днів з дати подання документів для включення інформації про відокремлений підрозділ фінансової компанії до Реєстру направляє заявнику Довідку згідно з додатком 7, з чого випливає те, що зазначена довідка про внесення інформації до реєстру видається при внесенні інформації відносно відокремлених підрозділів та її видача не передбачена у разі реєстрації Державною комісією з регулювання фінансових послуг України інформації відносно структурних одиниць відокремлених підрозділів (операційних кас).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач листом від 29.04.2014 р. № 451-1/290414 повідомив Управління Національного банку України в Івано-Франківській області про відкриття відділень, зокрема, за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Бачинського, 3, яке має право виконувати діяльність з обміну валют.

Враховуючи, що операційна каса не є самостійним суб'єктом господарювання - пунктом обміну валют, відповідно обов'язок щодо сплати збору, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 267 Податкового кодексу України, у такої структурної одиниці відсутній.

Враховуючі викладені вище норми законодавства, суд приходить до висновку, що вимоги щодо необхідності отримання торгового патенту та сплати збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності (в контексті спірних відносин) поширюються лише на пункти обміну валют. У разі здійснення обміну валют через операційні каси фінансових установ, обов'язку щодо отримання торгового патенту (сплати збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності) не виникає.

Разом з тим, правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 6 липня 1995 року N 265/95-ВР (надалі - Закон N 265/95-ВР).

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для застосування до позивача положень п. 2 , п. 5 ст. 4 Закону N 265/95-ВР стало те, що перевіркою проведення розрахункової операції з купівлі-продажу іноземної валюти виявлено, що позивачем здійснено обмін 50 доларів США по ціні 15,50 грн. без застосування РРО; роздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції.

Положеннями статті 4 Закону N 265/95-ВР передбачено, що уповноважені банки, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти, а також суб'єкти господарювання, які здійснюють ці операції на підставі агентських угод з уповноваженими банками, зобов'язані:

проводити операції з купівлі-продажу іноземної валюти через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням у двох примірниках розрахункових документів, що підтверджують виконання цих операцій (п. 2);

видавати особі, яка купує або продає іноземну валюту, перший примірник розрахункового документа на повну суму операції (п. 5).

З аналізу вищенаведених правових норм випливає, що обов'язки з виконання вищевказаних операцій виникають у уповноважених банків або їх агентів.

Відповідно до ст. 18 Закону N 265/95-ВР у разі порушення встановленого цим Законом порядку виконання операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, до уповноважених банків та суб'єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність на підставі агентських угод з уповноваженими банками, за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції.

Отже, до відповідальності за порушення встановленого Законом порядку виконання операцій з купівлі-продажу іноземної валюти може бути притягнуто лише уповноважений банк або його агентів.

Враховуючи, що позивач не належить до уповноважених банків або його агентів, а здійснює діяльність на підставі генеральної ліцензії НБУ через операційні каси, відповідно притягнення позивача до відповідальності за порушення п. 2, п. 5 ст. 4 Закону N 265/95-ВР є необґрунтованим.

Судом також приймається до уваги рішення, прийняте у справі № 344/19348/14-п (провадження № 3/344/12/15) Івано-Франківським міським судом. Так, у постанові від 22.01.2015 р. в адміністративній справі № 344/19348/14-п про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, яка перебувала з позивачем у трудових відносинах - займала посаду касира операційної каси, за ч. 1 ст. 155-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про відсутність в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУаАП та закрив провадження у справі.

Вирішуючи вказану справу, суд виходив із того, що надання фінансових послуг з переказу коштів та обмін валют здійснюється в операційних касах ТОВ «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» з використанням розрахункових документів, визначених Національним банком України без застосування РРО та без придбання торгових патентів, згідно із вимогами Податкового кодексу України, Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», постанови Правління НБУ «Про затвердження інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України та змін до деяких нормативно-правових актів НБУ» від 12.12.2002 р. № 502.

Таким чином, при виконанні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти в операційній касі, відсутні правові підстави для застосування позивачем реєстратора розрахункових операцій, а тому посилання відповідача на порушення позивачем п. 2, 5 ст. 4 Закону N 265/95-ВР є необґрунтованим.

Крім того, перевіркою встановлено неоприбуткування готівкових коштів у встановленому порядку в касі в сумі їх фактичного надходження 28.11.2014 р. в розмірі 13 418,50 грн. згідно опису готівкових коштів, що знаходяться на місці проведення розрахунків.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою визначено Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджений постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 р. N 637, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 р. за N 40/10320 (надалі - Положення N 637).

Відповідно до п. 2.6 вказаного Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Підприємствам, яким Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку.

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Враховуючи, що позивачем, згідно положень ч. 3 ст. 9 Закону N 265/95-ВР, РРО та РК не застосовуються при виконанні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, оскільки вказані операції виконуються в операційній касі фінансової установи з оформленням розрахункових документів, відповідно до положень нормативних актів Національного банку України, відповідно висновок відповідача про порушення позивачем приписів п. 2.6 Положення про ведення касових операцій, що призвело до неоприбуткування готівкових коштів у встановленому порядку в касі є також необґрунтованим та недоведеним.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення № від 23.12.2014 р. (форми «С»), № від 23.12.2014 р. (форми «С»), № від 23.12.2014 р. (форми «С») прийнято обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин справи, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати підлягають відшкодуванню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві № від 23.12.2014 р. (форми «С»).

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві № від 23.12.2014 р. (форми «С»).

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 23.12.2014 р. (форми «С»).

5. Судові витрати в сумі 182,70 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» за рахунок Державного бюджету України.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук