Справа № 623/3123/15-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2015-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 р.Справа № 623/3123/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Перцової Т.С. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 30.07.2015р. по справі № 623/3123/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

13 липня 2015 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Ізюмського міськрайонного суду в Харківській області з позовом до Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області (далі по тексту - відповідач, УСЗН Ізюмської РДА Харківської області), в якому просить суд:

- розглянути клопотання про поновлення строку для звернення до суду, як такого, що пропущений з поважної причини і задовольнити його;

- визнати неправомірними дії і зобов'язати УСЗН здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат за 2014 рік з урахуванням фактично виплачених сум;

- визнати неправомірними дії УСЗН при виплаті ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік у меншому розмірі, ніж передбачено статтею 13 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

- зобов'язати УСЗН здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік відповідно до статті 13 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, у розмірі, встановленому у відповідності до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням фактично виплачених сум.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду в Харківській області від 30.07.2015 року по справі №623/3123/15-а позовні вимоги ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії залишено без розгляду.

Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Ізюмського міськрайонного суду в Харківській області від 30.07.2015 року по справі №623/3123/15-а; прийняти ухвалу про задоволення клопотання про поновлення строку для звернення до суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, зазначив, що про порушення своїх прав дізнався лише 28.01.2015 року, а до кінця 2014 року дійсно вважає, що відповідач виплатить йому недоотримані суми допомоги у передбачених законом розмірах. Отже, посилаючись на викладене, вважає, що відсутні підстави для залишення позовної заяви без розгляду .

Надіслав клопотання з проханням провести розгляд справи без його участі.

Відповідач, у надісланих до суду запереченнях на апеляційну скаргу, з викладених підстав, враховуючи, що позивачем пропущено строк звернення до суду, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу Ізюмського міськрайонного суду в Харківській області від 30.07.2015 року по справі №623/3123/15-а залишити без змін, розгляд справи проводити без участі представника управління соціального захисту населення Ізюмської РДА

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Приймаючи рішення про залишення адміністративного позову без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено шестимісячний строк для звернення до суду з адміністративним позовом, передбачений ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, без поважних причин.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтями 99 та 100 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) регламентовано та встановлено правила щодо строків звернення до суду та наслідків їх пропуску в адміністративному судочинстві.

Відповідно до частини 1 статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини 2 статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Таким чином, для вирішення питання про правильність застосування судом першої інстанції строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з'ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до листа УСЗН від 28 січня 2015 року № 378 позивачу була призначена і виплачена щорічна допомога на оздоровлення в жовтні 2014 року в сумі 90,00 гривень та одноразова грошова допомога до 5 травня за 2014 рік в квітні 2014 року.

До суду з позовом ОСОБА_1 звернувся лише 13 липня 2015 року, що підтверджено штампом вхідної кореспонденції Ізюмського міськрайонного суду в Харківській області.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що у квітні 2014 року та жовтні 2014 року позивач був обізнаний про виплату відповідачем щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі, меншому ніж передбачено ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік у меншому розмірі, ніж передбачено статтею 13 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», однак звернувся до суду лише 13.07.2015 року.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що позивач звернувся до суду, порушивши при цьому процесуальні строки для звернення до суду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

При цьому, в апеляційній скарзі позивачем підтверджено, що після отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік у квітні 2014 року та щорічної допомоги на оздоровлення у жовтні 2014 року, позивач вважав, що отримав лише частину необхідних виплат та до кінця 2014 року пенсійний орган виплатить йому недоотримані суми. Тобто позивач підтверджує, що знав про порушення своїх прав у 2014 році при виплаті йому вказаних коштів, однак звернувся до суду тільки у липні 2015 року.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду поважними та поновлення позивачу строку для звернення до суду.

Частиною 1 статті 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Таким чином, враховуючи дату звернення позивача до суду з адміністративним позовом (13.07.2015 року), шестимісячний строк на звернення до суду з позовом, період, за який позивач просить суд захистити його права (квітень та жовтень 2014 року), колегія суддів приходить до висновку, що строк позовної давності позивачем пропущено, а тому позов має були залишений без розгляду.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Згідно ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, в силу приписів ч. 4 ст. 11 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Однак позивачем ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанцій не було надано доказів поважності пропуску строку для звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вказує на те, що судом першої інстанції вірно застосовано до спірних відносин наслідки пропущення строку звернення до суду з даним позовом, передбачені ст.100 КАС України, та погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до УСЗН Ізюмської РДА Харківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, підлягають залишенню без розгляду.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи, правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.99, 100, 160, 167, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 30.07.2015р. по справі № 623/3123/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Перцова Т.С. Дюкарєва С.В.
Повний текст ухвали виготовлений 25.08.2015 р.