Справа № 814/1846/15
Суддя: Князєв В.С.
Дата ухвалення: 2015-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.08.2015 Справа № 814/1846/15

м. Миколаїв

16:55

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Князєва В. С., розглянувши в порядку письмового провадження справу

за позовомПриватного підприємства «ЯВІР», вул.Червонофлотська, 64, оф. 6, м. Первомайськ, Миколаївська область, 55200
до відповідачаПервомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області , вул. Дзержинського, 18, м. Первомайськ, Миколаївська область, 55213
проскасування податкового повідомлення-рішення від 12.12.2014 №,
в с т а н о в и в:

Приватне підприємство «Явір» звернулося із позовом до Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області (надалі - відповідач, контролюючий орган), в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення від 12.12.2014р. №000332203. Посилалося на те, що контролюючим органом не доведена безтоварність зазначених у акті перевірки операцій, наявні незначні помилки у первинних документах не можуть обґрунтовувати відповідні висновки податкового органу, належність автотранспорту контрагенту на правах власності чи оренди позивачем не перевірялася.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вважав, що первинні документи щодо зазначених у акті операцій містять розбіжності, належність автотранспорту контрагента позивача спростована довідкою органів ДАІ, а тому операції позивача з контрагентом були безтоварними.

В подальшому представник позивача заявив клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, яке судом було задоволено. Справа судом вирішена в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та докази, якими сторони обґрунтовували свої вимоги та заперечення, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з такого.

В період з 24.11.2014р. по 28.11.2014р. посадовими особами контролюючого органу було проведено позапланову виїзну документальну перевірку приватного підприємства «Явір» з питань перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість по взаєморозрахунках з ПФ «Каскад ТСВ» за період червень-липень 2014р. та складено акт перевірки від 03 грудня 2014р. №4069/22/30508762, яким встановлені порушення з боку позивача вимог п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість за липень 2014р.

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення від 12 грудня 2014р. №, яким збільшено позивачу суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 55650 гривень та застосовано штрафну санкцію в сумі 13913 гривень.

Зокрема в акті перевірки встановлено, що товари за договором поставки №40602 від 04.06.2014р. позивачу від контрагента ПФ «Каскад ТСВ» доставлялися перевізником ТОВ «Укрбудресурси-Зміїний» з використанням автомобілів, які відповідно до довідки органів ДАІ не належать ТОВ «Укрбудресурси-Зміїний», а належать підприємству ТОВ «Контур-5». До того ж щодо одного із цих автомобілів з державним номерним знаком АЕ2990СХ у товарних транспортних накладних зазначена марка автомобіля «Daimler-Chrysler 313 CDI», тоді як відповідно до облікових даних ДАІ з цим номерним знаком обліковується автомобіль «Mercedes-Benz 313 CDI».

Щодо цієї обставини представник позивача в судовому засіданні пояснив, що ним не перевірялася належність автотранспорту, яким здійснювалося перевезення і він припускає, що ТОВ «Укрбудресурси-Зміїний» орендує зазначений автотранспорт у підприємства ТОВ «Контур-5».

Представник контролюючого органу пояснив, що наявність договорів оренди автотранспорту між ТОВ «Укрбудресурси-Зміїний» та ТОВ «Контур-5» контролюючим органом не перевірялася.

За таких умов суд вважає, що зазначена обставина не може слугувати доказом безтоварності операцій по перевезенню, оскільки перевізник дійсно може використовувати автотранспорт на правах оренди чи іншого користування, а замовник перевезення не зобов'язаний відслідковувати та перевіряти правові підстави належності перевізнику автотранспорту.

Що стосується зазначення марки автомобіля «Daimler-Chrysler 313 CDI» замість «Mercedes-Benz 313 CDI», то суд відзначає що торгові марки «Daimler-Chrysler» та «Mercedes-Benz» є тотожнімі, мають однаковий товарний знак - коло з трьома променями (ці обставини є загальновідомими), тому при оформленні товарно-транспортних документів зазначення іншої назви тієї самої марки автомобіля не може вплинути на оцінку операцій з використанням цього автомобіля, як безтоварних.

Також судом встановлено, що у наданих до перевірки позивачем документах містилися певні неточності.

Так у товарно-транспортній накладній №14 від 06.06.2014р. в розділі «супровідні документи на вантаж» вказана видаткова накладна № 776 від 06.06.2014р. на суму 12400грн. До перевірки надана видаткова накладна № 776 від 06.06.2014р. на суму 12400грн. - стрічка транспортерна б/в 1000мм ,40 кв.м. на суму 12400 грн., тоді як в розділі «відомості про вантаж» вказано колесо ведуче ЕКГ-5А 1080,33,58, а в податковій накладній №776 зазначено стрічка транспортерна б/в 1000мм ,40 кв.м. на суму 12400 грн.

Представник позивача пояснив в судовому засіданні, що назва товару в даному випадку була зазначена помилково, інші реквізити є відповідними.

У товарно-транспортній накладній №15 від 07.06.2014р. в розділі «супровідні документи на вантаж» вказана видаткова накладна № 776 від 06.06.2014р., на суму 47500 грн.- стрічка живильника ПП-1-15-90 б/в . Видаткова накладна № 776 від 06.06.2014р. на суму 12400грн. - стрічка транспортерна б/в 1000мм. А до перевірки надана видаткова накладна № 780 від 07.06.2014р. на суму 47500грн. - стрічка живильника ПП-1-15-90 б/в.

Представник позивача пояснив в судовому засіданні, що мало місце невірне зазначення номеру видаткової накладної, але до перевірки була надана дійсна видаткова накладна №780, яка повинна була бути зазначена у вказаній товарно-транспортній накладній і відомості у якій відповідають перевезеному товару.

У товарно-транспортній накладній № 27 від 10.06.2014р. Вказана видаткова накладна № 818 від 10.06.2014р. В розділі «відомості про вантаж» загальна сума з ПДВ по видатковій накладній вказана 9700 грн., гума10-00-25,камера,фліпер. До перевірки надана видаткова накладна № 818 від 10.06.2014р. гума10-00-25, камера, фліпер на суму з ПДВ 29700 грн.

Представник позивача пояснив це друкарською помилкою, а саме, що замість 29700 грн надруковано 9700 грн.

У товарно-транспортній накладній № 30 від 11.06.2014р. В розділі «супровідні документи на вантаж» вказана видаткова накладна № 799 від 11.06.2014р., на суму 26000грн.,згідно якої перевозиться гума10-00-25,камера,фліпер. Така видаткова накладна відсутня, проте до перевірки надано видаткову накладну № 778 від 11.06.2014р. Згідно цієї видаткової накладної постачальником ПФ «КаскадТСВ» відпущена гума 18-00-25 камера, фліпер на суму 26000грн. Також, порядковий номер видаткової накладної №799 від 11.06.2014 менший за порядковий номер видаткової накладної № 818 від 10.06.2014.

Представник позивача також пояснив це технічною помилкою, зазначив, що хоча номер видаткової накладної зазначений невірно, але була надана дійна видаткова накладна на зазначений товар, вартість та найменування відповідні.

Представник відповідача пояснив, що журнал реєстрації видаткових накладних контрагента ревізором не перевірявся та обґрунтувати наявність розбіжності у нумерації накладних у відповідача можливості немає.

Також відповідач в акті висловлює сумніви, які були також озвучені в судовому засіданні представником відповідача, щодо того, що у різних перевезеннях товар - гума, стрічки транспортерні, тощо мають різну вагу, вартість, іноді перевозяться як одне місце, іноді як два місця.

Щодо цього представник позивача пояснив, що вказані товари є різних видів, також різняться за ступенем зносу. Тому вартість товарів, їх розміри, маса може бути різною.

З огляду на це суд погоджується з позицією позивача про те, що зазначені вище незначні помилки у оформленні товарно-транспортних накладних не можуть стати підставою для того, щоб розцінювати зазначені операції як безтоварні. Позивач не наділений можливістю контролювати нумерацію та правильність обліку видаткових накладних контрагента. Різні за номенклатурою, ступенем зносу, масою товари можуть за однакової назви мати різні технічні характеристики і вартість, різний спосіб транспортування.

Доказів іншого відповідачем, на якого в адміністративному процесі покладено тягар доказування, суду не надано.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідач в судовому засіданні не надав доказів визнання недійсними податкових накладних по вищезазначеним операціям, або доказів того, що такі податкові накладні оформлені із порушенням закону.

Зазначене є підставою для задоволення позову.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення № , що було прийнято Первомайською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Миколаївській області 12.12.2014.

3. Присудити Приватному підприємству «ЯВІР» понесені ним судові витрати (судовий збір) в сумі 182,70 грн. з Державного бюджету України.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.С. Князєв