Справа № 219/5794/2014-а(ЗП808/29/14)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2015-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 серпня 2015 рокусправа № 219/5794/2014-а(ЗП808/29/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді:Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чепурнова Д.В.,

секретарі судового засідання: Лащенко Р.В.,

за участі представника відповідача: Міністерства внутрішніх справ України - Полівчука Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03 червня 2015 року по справі № 808/29/14 за позовом ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Артемівського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області про визнання наказів незаконними, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 17.10.2014 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Артемівського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області, яким просив:

- визнати незаконним рішення МВС України - суб'єкта владних повноважень, пов'язане з винесенням наказу № 1634 о/с від 20.08.2014 року в частині його звільнення з органів внутрішніх справ за п. 66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом внутрішніх справ;

- зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень поновити позивача на попередній роботі на тій же посаді;

- визнати незаконним та скасувати наказ МВС України № 865 від 07.08.2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Дружківського МВ, Краматорського МВ, УБОЗ, УКР, УДАІ ГУМВС України в Донецькій області» в частині його звільнення з органів внутрішніх справ;

- стягнути на користь позивача грошове утримання з 07.08.2014 року (як за час вимушеного прогулу з 8 жовтня 2014 року, так і за час фактичного виконання своїх функціональних обов'язків з 7 серпня по 8 жовтня 2014 року).

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 03 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що зміст висновків суду першої інстанції не відповідає дійсним обставинам справи та має місце недоведеність обставин, які суд вважає встановленими.

Представник відповідача - Міністерства внутрішніх справ України проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач та представники відповідачів: Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Артемівського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області, в судове засідання не з'явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Позивач надіслав до апеляційного суду клопотання, яким просив відкласти розгляд справи на іншу дату.

Відповідно до вимог частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до ст. 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обов'язковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника відповідача - МВС України, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 проходив службу в органах внутрішніх справ. З 05.08.2013 року позивач працював на посаді інспектора ПС роти патрульної служби Артемівського МВ з обслуговування м.Артемівська та Артемівського району ГУМВС України в Донецькій області (а.с.55-70 т. 2).

На підставі рапорту ОСОБА_3 від 01.07.2014 року, наказом начальника Артемівського МВ (з обслуговування м.Артемівська та Артемівського району) ГУМВС України в Донецькій області, позивачу надано чергову відпустку за 2014 рік з 02.07 по 12.08.2014 року тривалістю 42 доби (2 доби дорога) з виїздом до АР Крим (а.с.3 т.1, а.с.158 т. 3).

Наказом начальника Головного управління МВС України в Донецькій області Пожидаєва К.М. № 271 о/с від 21.07.2014 року відкликано з чергових відпусток працівників МУ, МВ, РВ, ЛВ ГУМВС України в Донецькій області. Видання наказу обумовлене суспільно-політичною ситуацією, що склалася в регіоні, проведенням в Донецькій області антитерористичної операції, переведенням працівників ГУМВС України в Донецькій області на посилений варіант несення служби та у зв'язку зі службовою необхідністю (а.с.161 т. 3).

Наказом начальника Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області від №5 о/с від 23.07.2014 року прапорщика міліції ОСОБА_3 інспектора ПС взводу № 1 РПС відкликано з чергової відпустки з 23.07.2014 року (а.с.100 т. 3).

Наказ про відкликання з чергової відпустки доведено до відома позивача 24.07.2014 року тимчасово виконуючим обов'язки роти ПС Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області капітаном міліції ОСОБА_4. Вказана обставина підтверджується письмовими поясненнями останнього. Як зазначає ОСОБА_4, ОСОБА_3 через декілька годин передзвонив та пояснив, що найближчий поїзд до Харкова 11.08.2014 року, на який він взяв квитки (а.с.64-70 т. 3).

Наказом МВС України № 793 від 07.08.2014 року за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області, відповідно до вимог п. 2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України № 230 від 12.03.2013 року, призначено проведення службового розслідування, за результатами якого 07.08.2014 року складено висновок (а.с.36-63 т. 3).

В ході проведення службового розслідування виявлено непоодинокі випадки порушень службової дисципліни відповідно до вимог Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» № 3460-IV від 22.02.2006 року, що виразилось у невиході окремих працівників Артемівського МВ з обслуговування м.Артемівськ та Артемівського району) ГУМВС України в Донецькій області без поважних причин на службу, який підтверджено рапортами командирів і начальників служб та зафіксовано відповідними актами. Опитані в ході проведення службового розслідування заступник начальника Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області підполковник міліції ОСОБА_6 та т.в.о. начальника сектору кадрового забезпечення цього ж підрозділу підполковник міліції ОСОБА_7 надали копії рапортів начальників служб та комісійні акти про відсутність на службі без поважних причин, в тому числі, інспектора патрульної служби міліції взводу № 1 роти патрульної служби міліції прапорщика міліції ОСОБА_3 (а.с.46-48 т. 3).

За результатами службового розслідування комісія дійшла висновку, що за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст.65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 року № 382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, позивача слід звільнити з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Наказом МВС України № 865 від 07.08.2014 року притягнено до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Дружківського МВ, Краматорського МВ, УБОЗ, УКР, УДАІ ГУМВС України в Донецькій області. Відповідно до цього наказу за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 року № 382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ ОСОБА_3 вирішено звільнити з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с.5-33 т.3).

Наказом МВС України № 1634 о/с від 20.08.2014 року, відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановленням на військовий облік) за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) (а.с.35 т. 3).

Вважаючи протиправними накази № 865 від 07.08.2014 року та № 1634 о/с від 20.08.2014 року в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ України, останній оскаржив їх до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що відповідач - МВС України, при прийнятті оскаржуваних наказів діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені законами України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про міліцію» визначено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

Статтею 10 Закону України «Про міліцію» визначені основні обов'язки міліції.

З тексту присяги працівника внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 382 від 28.12.1991 року, вбачається, що кожний працівник органів внутрішніх справ України, який склав таку присягу, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України: поклявся завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю; присягнув з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ, поклявся мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», накази повинні бути законними, зрозумілими і виконуватися беззаперечно, точно та у визначений строк.

Отже, недодержання працівником органів внутрішніх справ України наведених вище норм є безумовною підставою вважати цю особу такою, яка вчинила правопорушення.

Так, зі змісту висновку службового розслідування вбачається, що відповідач був відсутній на службі без поважних причин. В ході судового розгляду справи встановлено, що начальником Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області на виконання наказу начальника ГУМВС України в Донецькій області був виданий наказ про відкликання багатьох осіб (в тому числі і позивача) з чергової відпустки, який позивач не виконав, на службу не прибув, тобто не виконав наказ.

Посилання апелянта на те, що йому не було відомо про відкликання з відпустки колегією суддів до уваги не приймається, оскільки вказане спростовується письмовими поясненнями тимчасово виконуючого обов'язки командира роти ПС Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_4, який безпосередньо повідомляв ОСОБА_3 про відкликання з відпустки та необхідність прибути за місцем служби (а.с.64-70 том 3).

Щодо неможливості позивача прибути на службу через відсутність квитків на поїзд, колегія суддів зазначає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що в липні 2014 року було відсутнє транспортне сполучення з АР Крим (залізничний транспорт, автомобільний, тощо).

Зазначене свідчить саме про низьку усвідомленість працівника міліції свого службового обов'язку, низькі бойові і морально-психологічні якості та патріотизм прапорщика міліції ОСОБА_3.

З огляду на викладене, зазначені у висновку службового розслідування обставини дійсно мали місце і провина у їх вчинені прапорщиком міліції ОСОБА_3 доведена.

А відтак, позивач в порушення Присяги працівника ОВС, самоусунувся від виконання функціональних обов'язків та обов'язку щодо захисту державного устрою України, безпеки громадян та громадського порядку на території міста та Артемівського району.

Посилання апелянта на норми Кодексу Законів про працю України щодо порядку звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу є безпідставним, колегією суддів до уваги не приймається, оскільки порядок прийняття на службу, її проходження та звільнення зі служби робітників МВС регулюється Законом України «Про міліцію», Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

За приписами ст. 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року № 3460-IV, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Пунктом 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 року № 114, визначено, що особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Отже, наявні в матеріалах справи докази підтверджують викладену у висновку службового розслідування інформацію щодо вчинення позивачем правопорушення, а відтак висновок щодо наявності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є обґрунтованим та таким, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем (МВС України) в ході проведення службового розслідування не було відібрано пояснення від позивача в силу того, що в період проведення такого розслідування позивач на службі був відсутній, незважаючи на наявність наказу про відкликання з відпустки.

З тексту позову та апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_3 до 11.08.2014 року перебував в АР Крим та вийшов на службу лише 13.08.2014 року, тобто по закінченню своєї відпустки.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що не повідомлення позивача про проведення службового розслідування чи не відібрання пояснень від позивача не може вважатися достатньою підставою для скасування оскаржуваних наказів, оскільки вчинення позивачем вказаного вище вчинку є несумісним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, суперечить змісту Присяги працівників внутрішніх справ, підриває довіру громадян як до працівників міліції, так і до органів внутрішніх справ в цілому, принижує їх авторитет, з чим погоджується колегія суддів.

Посилання апелянта на перевищення міністром внутрішніх справ України своїх повноважень в частині прийняття наказу про його звільнення, колегія суддів до уваги не приймає з огляду на наступне.

Статтею 13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року № 3460-IV, визначено, що міністрові внутрішніх справ України належить право накладати дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, на всіх осіб рядового і начальницького складу. Інші начальники накладають дисциплінарні стягнення в межах прав, наданих їм міністром внутрішніх справ України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач - МВС України, при прийнятті оскаржуваних наказів діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені законами України.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасовано чи змінено з підстав, що наведені в апеляційній скарзі, судом ретельно перевірено доводи сторін, дано їм вірну оцінку, постанова суду є законною і обґрунтованою, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються, підстави для скасування постановленого по справі судового рішення відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03 червня 2015 року по справі № 808/29/14 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 03 червня 2015 року по справі № 808/29/14 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

В повному обсязі ухвалу складено 21 серпня 2015 року.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: Д.В. Чепурнов