Справа № 461/13882/14-а,2а/461/6/15
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 року Справа № 876/2754/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Сеника Р.П., Яворського І.О.

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 4 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради, третя особа - Львівське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2014 року позивач - ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради, третя особа - Львівське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 26.09.2014 року №737 «Про ліквідацію підвальних котелень ЛМКП «Львівтеплоенерго»; зобов'язати Львівську міську раду відновити функціонування підвальної котельні у будинку АДРЕСА_1 та разом з ЛМКП «Львівтеплоенерго» забезпечити опалення квартир цього будинку шляхом подачі тепла до системи його централізованого опалення.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 4 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 4 грудня 2014 року щодо зупинення рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №737 від 26.09.2014 року «Про ліквідацію підвальних котелень ЛМКП «Львівтеплоенерго»; заборони Львівській міській раді та ЛМКП «Львівтеплоенерго» демонтувати обладнання підвальної котельні у будинку АДРЕСА_1 та вчиняти інші дії, які можуть призвести до виведення цієї підвальної котельні з функціонального робочого стану; зобов'язання Львівської міської ради та ЛМКП «Львівтеплоенерго» відновити роботу підвальної котельні у будинку АДРЕСА_1; зобов'язання Львівської міської ради та ЛМКП «Львівтеплоенерго» відновити подачу тепла у квартиру АДРЕСА_1.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що перелік повноважень Львівської міської ради передбачено у главі 1 Закону України «Про місцеве самоврядування», він є вичерпним і не передбачає механізму реалізації вказаної вимоги позивача.

Крім того, позовні вимоги ОСОБА_2 стосуються не лише її, як власника квартири АДРЕСА_1, а й інших мешканців вказаного будинку та будинків відповідно до переліку оскаржуваної ухвали вказаних у її Додатку. Разом з тим у позивача відсутнє документально підтверджене право на їх представництво у суді.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною та необгрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального права, ОСОБА_2 оскаржила її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Галицького районного суду м. Львова від 4 лютого 2015 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що оскаржуваним рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №737 від 26.09.2014 року «Про ліквідацію підвальних котелень ЛМКП «Львівтеплоенерго» її, як мешканку житлового будинку на АДРЕСА_1, що в м.Львові, позбавлено права на теплопостачання, не вирішено питання альтернативних джерел постачання енергоносія.

Стверджує, що жоден нормативний акт не зобов'язував ЛМР ліквідовувати підвальну котельню. Ні ДБН В.2.5- 20-2001, ні Закон України «Про теплопостачання», ні Закон України «Про житлово-комунальні послуги» такого обов'язку для органу місцевого самоврядування не передбачають.

Крім того, апелянт зазначає, що не має змоги встановити індивідуальне опалення, тому бажає продовжувати користуватись централізованим.

Звертає увагу на те, що вона не наполягала і не наполягає на скасуванні рішення виконкому Львівської міської ради №737 від 26.09.2014 р. «Про ліквідацію підвальних котелень ЛМКП «Львівтеплоенерго» для всіх котелень, які згадуються в ньому. Вона захищає свої права та інтереси, тому їй достатньо відновлення роботи лише тієї котельні, яка є в її будинку. Тому, суд вправі був задовольнити позов частково, лише в частині її квартири, будинку, де вона проживає. Таким чином, твердження суду про необхідність наявності повноважень на представництво від інших мешканців і неможливість вирішення порушеного нею питання без вирішення питання про права і обов'язки жителів інших будинків, є безпідставними.

Також, апелянт вважає, що не відповідає вимогам законодавства і вказівка суду на неможливість зобов'язання відповідачів до вчинення дій, оскільки зобов'язати відповідачів відновити теплопостачання можливо як в рамках процесуального закону, так і законодавства про виконавче провадження.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 26.09.2014 року №737 «Про ліквідацію підвальних котелень ЛМКП «Львівтеплоенерго» вирішено ліквідувати підвальні котельні відповідно до переліку вказаного в Додатку до рішення виконкому.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

На думку апеляційного суду, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на наступне.

В силу п.1 ч.1 ст. КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У відповідності до вимог ч. 1 ст.17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Пунктом 1 частини 2 вказаної статті встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» відповідно до пункту 7 частини 1 статті 3 того самого Кодексу означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до частини 5 статті 60 Закону України від 21.05.1997 р. № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Відтак, при здійсненні повноважень власника комунального майна рада є не суб'єктом владних повноважень у тому значенні цього терміна, в якому його вжито у п.1 ч. 2 ст. 17 КАС України, а рівноправним суб'єктом майнових відносин, дії якого спрямовані на реалізацію свого права розпоряджатися майном.

З матеріалів справи слідує, що предметом спору у даній справі є визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Львівської міської ради «Про ліквідацію підвальних котелень ЛМКП «Львівтеплоенерго».

Таким чином, заявлені вимоги випливають із відносин, що мають приватноправовий характер, а тому орган місцевого самоврядування в цих відносинах виступає як суб'єкт права власності, а не як суб'єкт владних повноважень.

Аналізуючи вказані норми та обставин справи апеляційний суд дійшов до висновку, що спір між сторонами не має ознак публічно-правового, оскільки в даному випадку Львівська міська рада виступає як власник комунального майна, а не як суб'єкт владних повноважень.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 17.02.2009 року та від 23.12.2008 року.

Апеляційний суд вважає, що виходячи із суб'єктного складу сторін та предмету спору даний спір, не належить до юрисдикція адміністративного суду, в зв'язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

Згідно п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадженння у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.157, ст.ст. 195, 196, 203, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 4 лютого 2015 року у справі №461/13882/14-а за позовом ОСОБА_2 до Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради, третя особа - Львівське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання до вчинення дій скасувати та провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.П. Сеник

І.О. Яворський

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 25.08.2015 року.