Справа № 334/4934/15-а (2-а/334/109/15)
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2015-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"21" серпня 2015 р.справа № 334/4934/15-а (2-а/334/109/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Шальєвої В.А. Білак С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя

на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2015 року

по справі № 334/4934/15-а за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя, в якому, з урахуванням уточнення, просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця з урахуванням у складі заробітної плати сум матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально - побутових питань, індексації заробітної плати, з яких було сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування починаючи з 11.03.2011 року.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2015 року адміністративний позов задоволено частково, а саме: визнано протиправним дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя щодо відмови у перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії державного службовця, встановленої у розмірі 86% від суми її заробітної плати, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань і індексації заробітної плати, компенсації відпустки з яких справлявся єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії державного службовця, встановленої у розмірі 86% від суми її заробітної плати, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань і індексації заробітної плати, компенсації відпустки з яких справлявся єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 01 червня 2015 року та здійснити виплату всіх недоотриманих пенсійних витрат.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку стосовно того, що матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально - побутових питань повинні, індексація заробітної плати враховуватися при призначенні та при перерахунку пенсії державного службовця.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 з 11.03.2011 року призначено пенсію як державному службовцю відповідно до Закону України «Про державну службу».

05.06.2015 року позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя з заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу», включення в розрахунок пенсії всіх складових заробітної плати - сум матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально - побутових питань, індексації заробітної плати, компенсації відпустки з яких було сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Разом з заявою, позивачем надано довідку про складові заробітної плати, складену по формі, що затверджена постановою Правління ПФУ від 14.02.2011 №5-1, а саме: довідка від 03.06.2015 року №03-06/122 (а.с.11-12).

Відповідно до цієї довідки інші виплати за вказаний період складаються з індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення до щорічної відпустки та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, компенсації відпустки.

Одночасно зазначено, що на всі виплати, включені в довідки, нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Листом від 12.06.2015 року № 157/Ш-1 Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя відмовило гр. ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії.

Відмова обґрунтована тим, що інші виплати не входить до структури заробітної плати.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, дійшов висновку про неправомірність дій відповідача та встановив наявність у позивача права на перерахунок пенсії з врахування матеріальної допомоги, індексації прибутку державним службовцям з 01.06.2015 року.

Виходячи з фактичних обставин справи, норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про протиправність дій відповідача в частині відмови в перерахунку пенсії позивачу.

Спір між сторонами виник з приводу неврахування при розрахунку пенсії державного службовця таких видів виплат, як матеріальна допомога на оздоровлення, індексація заробітної плати.

Згідно статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Частиною 1 статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Ст.2 Закону № 108/95-ВР визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати.

Ч.2 ст.33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Ч.ч. 6, 7 цієї-ж статті визначено, що Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.1 ст.35 Закону № 3723-XII державним службовцям надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законодавством не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою допомоги для оздоровлення у розмірі посадового окладу.

З урахуванням викладеного, матеріальна допомога на оздоровлення входить до системи оплати праці державного службовця.

Згідно з ч.6 ст.95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оплату праці» у період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Додаткова заробітна плата, як складова структури заробітної плати відповідно до ч.1 ст.2 Закону України № 108/95 ВР «Про оплату праці», - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій (ч.1 ст.2 Закону № 108/95-ВР).

Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713.

Крім того, ст.66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Зокрема частиною 1 даної статті передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії.

Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із цим Законом були фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Сторонами не заперечується, що на суми матеріальної допомоги на оздоровлення, а також індексації заробітної плати державним службовцям нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд зазначає, що матеріальна допомога, а також індексація заробітної плати повинні враховуватись при обчисленні розміру пенсії позивачу.

Подібна позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 16.09.2014 у справі №21-314а14 та з урахуванням ч.2 ст.244-2 КАС України враховується при винесенні рішення по справі.

З урахуванням викладеного, висновки суду першої інстанції про неправомірність оскаржуваних дій відповідача є правильними.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Передбачені ст.202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Доводи апеляційної скарги спростовуються дослідженими судом доказами та не можуть бути підставою для скасування постанови суду, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Запоріжжя- залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2015 року по справі № 334/4934/15-а - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак