Справа № 2-а-4179/10
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2011-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"19" квітня 2011 р. Справа № 2-а-4179/10

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Пасічник С.С.

суддів: Зарудяної Л.О.

ОСОБА_1,

при секретарі Жарській І.В. ,

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2,

від відповідача: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Лугинської райдержадміністрації Житомирської області, смт Лугини Житомирської області

на постанову Лугинського районного суду Житомирської області

від "24" грудня 2010 р. у справі № 2-а-4179/10

за позовом ОСОБА_2, смт Лугини Житомирської області

до Управління праці та соціального захисту населення Лугинської райдержадміністрації Житомирської області, смт Лугини Житомирської області

про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання перерахувати та виплатити недоплачену щомісячну доплату до заробітної плати, передбачену ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи",

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Лугинського районного суду Житомирської області від 24.12.2010р. позов задоволено: визнано дії відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Лугинської райдержадміністрації Житомирської області щодо невиплати ОСОБА_2 у повному розмірі доплати до заробітної плати, передбаченої ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", протиправними; зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Лугинської райдержадміністрації Житомирської області зробити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 доплату до заробітної плати, передбачену ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 01.03.2009р. по 30.11.2010р. (а.с.10).

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач звернувся з апеляційною скаргою (а.с.12-13), в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з наведених у скарзі підстав та закрити провадження у справі.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що постанова судом першої інстанції прийнята з порушенням норм чинного законодавства, зокрема, ч.2 ст.95 Конституції України, згідно якої будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, їх розмір і цільове призначення визначаються виключно законом про Державний бюджет на поточний рік, а відповідно до ст.116 Конституції України Кабінету Міністрів України надано право самостійно здійснювати політику у сфері соціального захисту, а тому нарахування та виплата відповідачем позивачу передбачених ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплат в порядку та розмірі, встановлених Постановами Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996р. "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", №936 від 20.09.2005р. "Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та №562 від 12.07.2005р. "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", було обґрунтованим та законним; крім того, позивач не звертався до відповідача щодо перерахунку доплат, а тому, на думку скаржника, в позові слід відмовити на підставі ч.2 ст.21 КАС України; до того ж, судом першої інстанції не було враховано, що в Управлінні праці та соціального захисту населення Лугинської райдержадміністрації Житомирської області відсутній механізм перерахування та виплати зазначених коштів, а також те, що на рахунки управління накладено арешт підрозділом примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ у Житомирській області.

Позивач в запереченнях від 25.02.2011р. (а.с.19-20) та в засіданні суду заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача в засідання суду не з'явився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованою кореспонденцією судової повістки та копії ухвали суду від 09.03.2011р. (а.с.24); й в листі-заяві від 08.04.2011р. №684 (а.с.26) відповідач просить розглядати справу без участі його представника.

Суд, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадови і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.12.2010 року (дата на штампі реєстрації вхідної кореспонденції канцелярії Лугинського районного суду) ОСОБА_2 звернувся до Лугинського районного суду Житомирської області з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Лугинської райдержадміністрації Житомирської області про визнання дій Управління праці та соціального захисту населення Лугинської райдержадміністрації Житомирської області щодо невиплати йому у повному розмірі щомісячної доплати до заробітної плати, передбаченої ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", протиправними та зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену доплати до заробітної плати, передбачену ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 01.03.2009р. по 30.11.2010р. (а.с.2-3).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 року віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, а також є потерпілим від аварії на ЧАЕС 3-ї категорії, що підтверджується паспортом серії ВМ №274895 та посвідченням серії "Б" №277201 (а.с.1,4).

Позивачу виплачувалась доплата, передбачена ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі 10,50 грн. (довідка Лугинської РДА №69 від 09.12.2010р., а.с.7), сума якої, на думку позивача, є значно нижчою, ніж це передбачено ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв'язку з чим він і звернувся до Лугинського районного суду Житомирської області за захистом порушених прав.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист визначені Законом № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати.

Постановою №836 від 26.07.1996р. "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", всупереч Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановлено доплату громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, у зоні гарантованого добровільного відселення - 1050 тис. крб. (10,50 грн. за гр. реф.).

Тобто, зазначеною постановою, всупереч вимогам Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", який встановлює розмір доплати як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом на час здійснення виплати, установлено конкретні розміри доплат у твердій грошовій сумі.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств та відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій, тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Відповідно до ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч.3 статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Тому, пенсії та інші види соціальних виплат, що є єдиним джерелом існування не можуть бути нижче від прожиткового мінімуму, який встановлюється законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999р. №966-14 для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком застосовується прожитковий мінімум.

З вищезазначеного випливає, що прожитковий мінімум є основою для розрахунку мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії за віком, інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України, та ґрунтується, зокрема, на частині 3 статті 46 Конституції, у відповідності до якої пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги не можуть бути нижчими ніж прожитковий мінімум, встановлений законом.

Розмір прожиткового мінімуму у 2010 році визначено статтею 52 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік", а розмір мінімальної заробітної плати - статтею 53 вказаного Закону.

Так, прожитковий мінімум для працездатних осіб становить: з 1 січня - 869 грн., з 1 квітня - 884 грн., з 1 липня - 888 грн., з 1 жовтня - 907 грн., з 1 грудня - 922 грн.

Розмір мінімальної заробітної плати становить: з 01.01.2010 року - 869,00 грн., з 01.04.2010 року - 884,00 грн., з 01.07.2010 року - 888,00 грн., з 01.10.2010 року - 907,00 грн., з 01.12.2010р. - 922 грн.

Виходячи із засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні спору в частині того, яка сума підлягає стягненню з відповідача за визначений позивачем період, застосуванню підлягає саме стаття 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року №936 "Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" доплата особам за роботу (службу) на території зон радіоактивного забруднення відповідно до ст.39 вказаного Закону проводиться управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) адміністрацій за місцем реєстрації громадян.

Таким чином, обов'язок проводити нарахування та виплату доплат, передбачених ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відноситься до відання органів праці та соціального захисту населення, а отже відповідач у справі є належним.

При цьому, суд враховує наступне.

Згідно ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 10.12.2010р. (штамп реєстрації вхідної кореспонденції канцелярії суду першої інстанції, а.с.2), проте суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги за період з 01.03.2009р. по 30.11.2010р., тобто без врахування шестимісячного строку звернення до суду.

Проаналізувавши вищенаведені норми чинного законодавства в сукупності з обставинами справи й наявними доказами, судова колегія апеляційного адміністративного суду приходить до висновку про скасування постанови Лугинського районного суду від 24.12.2010р. в частині задоволення позовних вимог за період з 01.03.2009р. по 09.06.2010р. й залишення позовних вимог у вказаній частині без розгляду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу виплат, передбачених ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", є протиправною, починаючи з 10.06.2010р.

Відповідно до ч.2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, судова колегія приходить до висновку, що відповідач не довів правомірність своєї бездіяльності, яка полягає у невиплаті позивачу виплат, передбачених ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 10.06.2010р. по 30.11.2010р.

За наведеного, постанова суду першої інстанції у даній справі підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга відповідача - частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.100, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Лугинської райдержадміністрації Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Лугинського районного суду Житомирської області від 24.12.2010р. в частині задоволення позову за період з 01.03.2009р. по 09.06.2010р. скасувати та залишити його в цій частині без розгляду.

В решті постанову Лугинського районного суду Житомирської області від 24.12.2010р. залишити без змін.

Викласти абзаци перший - третій резолютивної частини постанови в наступній редакції:

"Позов задовольнити частково.

Визнати дії відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Лугинської райдержадміністрації Житомирської області щодо невиплати ОСОБА_2 у повному розмірі доплати до заробітної плати, передбаченої ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 10.06.2010р. по 30.11.2010р. протиправними.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Лугинської райдержадміністрації Житомирської області зробити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 доплату до заробітної плати, передбачену ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 10.06.2010р. по 30.11.2010р. з врахуванням виплачених сум.

Позов в частині вимог за період з 01.03.2009р. по 09.06.2010р. залишити без розгляду."

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.С. Пасічник

судді: Л.О. Зарудяна

ОСОБА_1

Віддрук. 3 прим. (прост.):

1 - в справу

2 - позивачу (пров. Комсомольський, 8, смт Лугини, Лугинський район, Житомирська область, 11301)

3 - відповідачу (вул.Ч.Гірка, 21, смт Лугини, Лугинський район, Житомирська область, 11301)