Справа № 752/19920/14-а
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Старової Н.Е.

Мєзєнцева Є.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій та бездіяльності неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій та бездіяльності неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації та Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_4 щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік, виходячи з розміру, встановленого статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АБС категорії 2 - п'яти мінімальних заробітних плат з урахуванням виплачених сум.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває не обліку в Управлінні праці та соціального захисну населення Голосіївської районної у Києві державної адміністрації з 01 березня 1998 року як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2.

06 листопада 2014 року представник позивача звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації із заявою про надання довідки про розміри нарахованих і виплачених йому за період, починаючи з 09 вересня 2012 року і по момент подання заяви, сум щорічної допомоги на оздоровлення, що передбачено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 12 листопада 2014 року позивачу та представнику позивача було надано відповідь на подану заяву та роз'яснено, що щорічна допомога на оздоровлення була нарахована позивачу управлінням соціального захисту населення в сумі 100 грн., та виплачена Департаментом соціального захисту населення згідно постанови КМ України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому підстави для перерахунку та виплати позивачу щорічної допомоги в іншому розмірі відсутні.

Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що управління соціального захисту населення неправомірно відмовило позивачу в призначенні, нарахуванні та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи у відповідності до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки Закон України має вищу юридичну силу та пріоритет над урядовим нормативними актами.

Відповідно до ч. 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щорічна допомога на оздоровлення інвалідам I і II групи виплачується в розмірі - п'яти мінімальних заробітних плат; інвалідам III групи, дітям-інвалідам - чотири мінімальні заробітні плати.

Статтею 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначені міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Починаючи з 01 січня 2014 року Закон України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не містить жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення інвалідам I і II групи виплачується в розмірі - п'яти мінімальних заробітних плат; інвалідам III групи, дітям-інвалідам - чотири мінімальні заробітні плати.

Однак, колегія суддів звертає увагу, що Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» в редакції від 03 серпня 2014 року, встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Закон України «Про державний бюджет України на 2014 рік» до моменту внесення до нього змін Законом № 1622-VІІ, тобто до 02 серпня 2014 року, не містив жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування положень статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014 року № 1622-VІІ Прикінцеві положення Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» були доповнені пунктами 6-7, відповідно до яких норми статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що соціальні виплати особам, постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС, у період з 02 серпня 2014 року та до кінця календарного року повинні виплачуватись у відповідності до положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік.

З матеріалів справи вбачається, що допомогу в 2014 році позивачем було отримано у вересні, тобто, після прийняття змін до Закону.

Таким чином, оскільки спірна сума щорічної допомоги на оздоровлення не є щомісячною соціальною допомогою, а виплачується лише раз на рік і може бути виплачена в будь-який момент протягом року та була нарахована позивачу після 02 серпня 2014 року, тобто на момент, коли застосуванню підлягали норми постанови КМУ, то колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для здійснення перерахунку і виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік у розмірі, визначеному в статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як це помилково було встановлено судом першої інстанції.

З урахуванням наведеного, необґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

Отже при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до невірного по суті вирішення справи.

Згідно до статті 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації - задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року - скасувати та ухвалити нову.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій та бездіяльності неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Старова Н.Е.