Справа № 2а-840/09/2470
Суддя: Богаченко С.І.
Дата ухвалення: 2012-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2012 р. Справа № 72408/09/9104

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Гінди О.М., Кушнерика М.П.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Контрольно-ревізійного управління в Чернівецькій області правонаступником якого на час апеляційного розгляду є Державна фінансова інспекція в Чернівецькій області на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2009 року у справі за адміністративним позовом Контрольно-ревізійного управління в Чернівецькій області до Сокирянської виправної колонії №67 про виконання вимог,-

В С Т А Н О В И Л А :

19 березня 2008 року Контрольно-ревізійне управління в Чернівецькій області звернулося до суду з вищевказаним адміністративним позовом (19 серпня 2009 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог) до Сокирянської виправної колонії №67 про виконання вимог, покликаючись на те, що протягом 2005 року та 08 місяців 2006 року зайво в порушення вимог Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та членів їх сімей, затвердженого постановою КМУ від 17.07.1992р. №393, нараховано та виплачено особам рядового і начальницького складу, які знаходяться на службі та мають право на пенсію за вислугу років згідно з чинним законодавством, грошового забезпечення в сумі 69218,97грн.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2009 року у справі №2а-840/09 у задоволенні позову Контрольно-ревізійного управління в Чернівецькій області до Сокирянської виправної колонії №67 про виконання вимог - відмовлено.

Не погодившись із винесеним рішенням, його оскаржило Контрольно-ревізійне управління в Чернівецькій області, яке покликаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і винести нову постанову, якою позовні вимоги задоволити. У апеляційній скарзі вказує, що відповідно до ч.7 ст.10 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні», йому надано право предявляти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, а тому оскільки такі вимоги були надіслані 29.11.2006р., але не були виконані ним було правомірно надіслано повторно вимоги 25.05.2007р., звідси строк позовної давності ним не пропущено оскільки, такий слід вираховувати з 07.06.2007р., тобто після 10 днів наданих на її виконання.

Згідно ст.55 КАС України замінено Контрольно-ревізійне управління в Чернівецькій області його правонаступником Державною фінансовою інспекцією в Чернівецькій області.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів. Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги є обгрунтованими та доведеними, оскільки відповідачем порушено діючі на той час правові норми, однак позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду, а посилання на те, що такий слід відраховувати з моменту отримання відповіді на повторну вимогу є необгрунтованими оскільки не базуються на вимогах Закону.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та є правильними.

Встановлено, що згідно акту №24-29-14/30 від 30.10.2006р. Контрольно-ревізійним відділом в Сокирянському районі Чернівецької області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності в Сокирянській виправній колонії №67, якою встановлено, що протягом 2005 року та 08 місяців 2006 року відповідачем зайво нараховано та виплачено особам рядового і начальницького складу, які знаходяться на службі та мають право на пенсію за вислугу років, згідно з чинним законодавством, грошового забезпечення в сумі 77944,95грн.

Щодо позовних вимог по зайво нарахованому та виплаченому особам рядового і начальницького складу, які знаходяться на службі та мають право на пенсію за вислугу років згідно з чинним законодавством, грошовому забезпеченню за 2005 рік колегія суддів вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», який визначає умови та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців Збройних сил України, пенсійне забезпечення військовослужбовців, які мають право на пенсію здійснюється відповідними відомствами в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.3 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» від 15.06.2004 року, пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з грошового забезпечення цих військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу. При цьому для обчислення їм пенсій враховуються відповідні оклади за посадою, військовим чи спеціальним званням, процентна надбавка за вислугу років, надбавки за вчене звання і вчену ступінь, кваліфікацію і умови служби у порядку і розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.7 Постанови КМ України №393 від 17.07.1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії.

Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії за вибором тих, хто звернувся за пенсією визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням або за будь-які 60 календарних місяці служби підряд протягом усієї служби перед зверненням за пенсією, незалежно від наявних у службі перерв.

Щодо позовних вимог за 08 місяців 2006 року, то відповідно до п. 30 ст. 77 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" призупинено дію ч.З ст. 43 Закону України №2262 від 09.04.1992 р. "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб", згідно із якою пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за вказаним законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у визначених законодавством розмірах.

Натомість ст. 40 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" встановлено, що при звільненні у 2006 році для обчислення пенсій особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" (2262-12), та членам їх сімей до грошового забезпечення враховуються відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентна надбавка за вислугу років у розмірах, встановлених за останньою штатною посадою перед звільненням, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірі, що визначаються за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Положення аналогічного змісту закріплено у пунктах 6, 7 постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 р. "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей".

Виходячи із вищенаведеного, колегія суддів вважає, що заявлені позовні вимоги є обгрунтованими та доведеними, однак зазначає наступне.

У відповідності до ч.2 ст.99 КАС України (в редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України (в редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин) пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що судом першої інстанції вірно враховано ті обставини, що позивач пропустив строк звернення до суду, оскільки звернувся з позовом лише 19 березня 2008 року, а відповідачем подано клопотання про застосування строків звернення до адміністративного суду.

Посилання позивача на те, що строк звернення до суду за захистом порушеного права у нього розпочався лише з 07.06.2007р. після десятиденного строку наданого повторною вимогою від 25.05.2007р. є необгрунтованими, оскільки відповідно до ч.7 ст.10 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» позивачу надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства, однак не передбачено права повторного надіслання вказаних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, за результатами проведеної ревізії Контрольно-ревізійним управлінням в Чернівецькій області направлено відповідачу вимогу №24-29-14/458 від 29.11.2006р. та надано строк для її виконання до 20.12.2006р.

На вказану вимогу від 29.11.2006р. Сокирянською виправною колонією №67 направлено лист №44/3493 від 18.12.2006р., в якому зазначено результати розгляду вказаної вимоги, та яким фактично відмовлено в добровільному порядку перерахувати 69218,97грн. зайво нарахованого та виплаченого грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу.

Окрім цього, слід зазначити, що у відповідності до ч.10 ст.10 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» позивачу надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, чим позивач не скористався у встановлений чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством строк.

Позивачем не надано доказів того, що ним був пропущений строк для звернення до суду з поважних причин. Тому, з огляду на наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, щодо відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 195, ст. 197, ч.1 п.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Контрольно-ревізійного управління в Чернівецькій області правонаступником якого на час апеляційного розгляду є Державна фінансова інспекція в Чернівецькій області залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2009 року у справі №2а-840/09 без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя С.І. Богаченко

Суддя О.М. Гінда

Суддя М.П. Кушнерик