Справа № 521/11734/15-а
Суддя: Мирончук Н. В.
Дата ухвалення: 2015-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/521/244/15
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 серпня 2015 року

Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

головуючого судді Мирончук Н.В.,

при секретарі Варналій К.О.,

за участі сторін: позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

відповідача -1 - ОСОБА_4,

представника відповідача -2 - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі, справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного державного інспектора ВБНПНЗ УАР та ПМП Одеської митниці ОСОБА_4, ДФС Одеська митниця, про визнання дій незаконними та такими, що обмежують права і свободи громадянина, передбачені Конституцією України, скасування протоколу про порушення митних правил, зобов'язання повернути сувенір та стягнення судових витрат, -

В С Т А Н О В И В :

До суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_2 до Головного державного інспектора ВБНПНЗ УАР та ПМП Одеської митниці ОСОБА_4, ДФС Одеська митниця, про визнання дій незаконними та такими, що обмежують права і свободи громадянина, передбачені Конституцією України, скасування протоколу про порушення митних правил, зобов'язання повернути сувенір та стягнення судових витрат.

Свої позовні вимоги, позивач обґрунтував наступним.

16.06. 2015 року він, як громадянин України, ОСОБА_5 відправив поштове відправлення до м. Москва РФ, з сувеніром кінжалу, що і було зазначено ним в декларації.

19.06.2015 року, як вбачається з протоколу про порушення митних правил № 0633/50000/15 від 10 липня 2015 року, на ділянці цеху обробки міжнародної пошти Одеської обласної дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта», в зоні діяльності м/п « ОСОБА_1 - спеціалізований» Одеської митниці ДФС, під час здійснення митного контролю

міжнародного поштового відправлення RС 650157722UА, тобто як вбачається з протоколу, відбулось, на думку позивача, незаконне втручання в таємницю листування та зазначеного поштового відправлення, яке було здійснено громадянином ОСОБА_2 в якому, як вказує ОСОБА_2: начеб-то було виявлено ніж. В подальшому, на підставі акту від 19 червня 2015 року за № 955/15-70-69, ніж був вилучений, тобто, виходячи з цього, поштове відправлення було відкрито та була порушена таємниця його листування.

На думку позивача, Головний державний інспектор ВБНПНЗ УАР та ПМП Одеської митниці ОСОБА_4, всупереч вимогам норм прямої дії ст. 31 Конституції України, порушив, гарантовану Конституцією, таємницю листування.

На думку позивача, виходячи з Рішення Конституційного Суду України, у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіиійного тлумачення

положення частини третьої статті 62 Конституції України, Головний державний інспектор ВБНПНЗ У АР та ПМП Одеської митниці, ОСОБА_4 для того, щоб відкрити поштове відправлення, повинен був звернутися до суду, з клопотанням, або до відправника поштового відправлення ОСОБА_2, з вимогою відкрити поштове відправлення, але цього зроблено не було.

Тому, позивач вважає, що такими діями інспектора були обмежені його права та свободи, передбачені Конституцією України, що, на думку позивача, є неприпустимим з боку посадової особи.

Позивач вказує, що про порушення його прав та свобод, він дізнався, отримавши 17.07.2015року повернуте та вскрите поштове відправлення RС 650157722UА , що підтверджується інформацією з сайту ОСОБА_5.

У звязку з вказаним, позивач просить: визнати дії Головного державного інспектора ВБНПНЗ УАР та ПМП Одеської митниці ОСОБА_4, повязані з відкриттям поштового відправлення RС 650157722UА та складанням протоколу про порушення митних правил № 0633/50000/15 від 10 липня 2015 року незаконним та таким що обмежують права і свободи громадянина, передбачені Конституцією України;

скасувати протокол про порушення митних правил № 0633/50000/15 від 10 липня 2015року як незаконний та такий, що суперечить Конституції України;

зобовязати ДФС Одеську митницю повернути ОСОБА_2, незаконно вилучений з поштового відправлення RС 65015 7722UА сувенір, відповідно до акту від 19 червня 2015 року за №955/15-70-69;

стягнути з Головного державного інспектор ВБНПНЗ УАР та ПМП Одеської митниці ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач -1 та представник відповідача-2, у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову та просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач -1 надав письмові заперечення, у яких вказав, що ним, як головним державним інспектором відділу боротьби з незаконним переміщенням наркотиків і зброї управління аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням Одеської митниці ДФС у відношенні ОСОБА_2 було складено протокол про порушення митних правил №0633/50000/15 за ознаками правопорушення, передбаченого ст.473 МК України.

Представником ОСОБА_2 до Малиновського районного суду м. Одеси, подано адміністративний позов про визнання дій незаконними, скасування протоколу, повернення безпосереднього предмету правопорушення ОСОБА_2 та стягнення з нього на користь ОСОБА_2 судових витрат

Відповідач -1 вважає, що він не може бути відповідачем в зазначеній адміністративній справі, оскільки він не є органом владних повноважень. (а.с.48).

Суд, оцінивши доводи позивача, приймаючи до уваги заперечення відповідача-1 та представника відповідача-2, встановивши обставини, якими обґрунтовуються доводи і заперечення, з'ясувавши характер та взаємовідносини сторін, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 16.06. 2015 року позивач ОСОБА_5 відправив посилку до м. Москва РФ.

Під час розгляду справи, на запитання, кому саме, позивач відправив ту посилку, прізвища особи у судовому засіданні позивач згадати не міг.

Відправляючи вказану посилку, позивач в митній декларації вказав, що його відправлення є сувеніром та вказав дату відправлення 16.06. і розписався.(а.с.5)

Державне підприємство "Укрпошта" займається доставкою посилок всередині країни і за кордон, а також пересиланням поштової кореспонденції за кордон.

Закон України «Про поштовий зв'язок» визначає правові, соціально-економічні та організаційні основи діяльності у сфері надання послуг поштового зв'язку, а також регулює відносини між органами державної влади та органами місцевого самоврядування, операторами поштового зв'язку і користувачами їх послуг.

Відповідно до зазначеного Закону: поштові відправлення - листи, поштові картки, бандеролі, секограми, дрібні пакети, міжнародні відправлення з оголошеною цінністю, посилки, прямі поштові контейнери, оформлені відповідно до законодавства України;

лист, це - поштове відправлення у вигляді поштового конверта з вкладенням письмового повідомлення або документа, розміри і масу якого встановлено відповідно до законодавства України;

посилка, це - поштове відправлення з предметами культурно-побутового та іншого призначення, не забороненими законодавством до пересилання, розміри, маса і порядок упакування якого встановлені відповідно до законодавства України;

Тобто, відповідно до зазначеного, лист, бандероль па посилка, відносяться до різновидів поштового відправлення.

Статтею 26 вказаного Закону, передбачено здійснення митного контролю та митне оформлення міжнародних поштових відправлень.

Так, відповідно до вказаної статті, міжнародні поштові відправлення під час переміщення через митний кордон України пред'являються операторами для митного контролю.

Органи доходів і зборів мають право вилучати в установленому законодавством України порядку предмети, заборонені законом до пересилання у міжнародних поштових відправленнях або відправлені з порушеннями митного законодавства України.

Оператори не відповідають за ненадання чи неналежне надання послуг поштового зв'язку внаслідок прийняття органами доходів і зборів, рішень щодо поштових відправлень під час здійснення митного контролю.

Виходячи з зазначеного Закону, міжнародне поштове відправлення громадянина ОСОБА_2 було, у відповідності до зазначеного Законом, пред'явлено оператором для здійснення митного контролю.

19.06.2015 на ділянці цеху обробки міжнародної пошти Одеської обласної лирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта», в зоні діяльності м/п «Одеса-спеціалізований» Одеської митниці ДФС, під час здійснення митного контролю міжнародного поштового відправлення RС 650157722UА , яке було відправлено з України від громадянина ОСОБА_2, що мешкає в м.Одеса, вул.Нечипуренко 14/22, до Росії на адресу громадянина ОСОБА_6: АДРЕСА_1, було виявлено ніж, тоді як у декларації відправником було написано, що він відправляє сувенір. Виявлений під час митного контролю штик - ніж знаходився в картонній коробці, без ознак приховування, тобто без використання спеціально виготовлених сховищ.

У звязку з виявленими розбіжностями, співробітниками було складено ОСОБА_3 № 348-б, відповідно до якого, в пакеті відправника ОСОБА_2, заявлено про сувенір, однак, сувеніру не виявлено, виявлено ніж. (а.с.43).

Також, 19 червня 2015 року було складено ОСОБА_3 про взяття проб і зразків товарів - № 955/15-70-69, відповідно до якого, виявлений в пакеті ніж, був вилучений з міжнародного поштового відправлення та переданий до Одеського управління з питань експертизи та досліджень для встановлення належності зазначеного предмета до холодної зброї.(а.с.44).

За результатами проведеної 26.06.2015року, експертизи №151 було встановлено, що наданий на дослідження штик-ніж являється холодною зброєю колюче-ріжучої дії. (а.с.40-42).

Згідно з ст. 367 МК України, громадяни мають право пересилати товари через митний кордон України у міжнародних поштових та експрес - відправленнях, крім товарів заборонених до такого пересилання.

Відповідно до п.2.1.1. ст. 15 Всесвітньої поштової конвенції та п. 37 «Правил надання послуг поштового звязку», затверджених постановою КМУ від 05.03.2009р., №270, виявлений штик-ніж заборонений до пересилання у міжнародних поштових відправленнях.

Відповідно до ст. 235 МК України, забороняється переміщення (пересилання) в міжнародних поштових та експрес-відправленнях товарів, щодо яких відсутні відповідні дозвільні документи, у разі застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Крім цього, забороняється переміщення (пересилання) в міжнародних поштових та експрес - відправленнях товарів, заборонених до пересилання, відповідно до актів Всесвітнього поштового союзу, а також товарів, відправлених з порушенням вимог нормативно-правових актів з питань надання послуг поштового звязку.

Посилання позивача на Рішення Конституційного Суду України, у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення

положення частини третьої статті 62 Конституції України, згідно до якого Конституційним Судом зазначено, що стаття 31 Конституції України, гарантує кожному таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, судом, у даному випадку, не може бути прийнято до уваги з слідуючих підстав.

Так, ОСОБА_2 заявляє, що відповідач порушив гарантовану Конституцією, таємницю його листування.

Проте, суд детально розглянув, з посиланням на норми Закону, поняття листа, посилки та поштового відправлення і прийшов до висновку, що лист, бандероль па посилка, відносяться до різновидів поштового відправлення.

В судовому засіданні було встановлено, що позивачем було відправлено поштове відправлення не у виді листа, а посилки.

Тому, посилання позивача, у даному випадку на Рішення Конституційного Суду України, у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, згідно до якого Конституційним Судом зазначено, що стаття 31 Конституції України, гарантує кожному таємницю листування, недоречно, оскільки в судовому засіданні не було встановлено, що позивач відправляв саме лист, а тому його право на таємницю листування, ніким не було порушено. Між тим, суд зазначає, що згідно того ж Рішення Конституційного Суду України, у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, на яке посилається позивач, також вказано, що здійснення права може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам.

Щодо оскарження протоколу, суд зазначає про таке.

Позивач оскаржує дії щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, а не постанову про притягнення до відповідальності. Саме складання протоколу не є притягненням до адміністративної відповідальності.

Скасування протоколу про адміністративне правопорушення не передбачається нормами КАС України.

Як випливає зі змісту ст.494 МК України, протокол про порушення митних правил є підставою для подальшого провадження у справі про порушення митних правил, це засіб за допомогою якого встановлюються фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку посадові особи митних органів встановлюють наявність чи відсутність митного правопорушення, вину особи в його вчиненні та інші обставини, що вказуються у ст.280 КУпАП і мають значення для правильного вирішення справи.

Особливе доказове значення має та частина протоколу, в якій міститься вказівка на сутність обвинувачення і посилання на конкретну статтю Митного кодексу України, що порушена. У цій частині протоколу формулюється обвинувачення. При складанні описової частини протоколу слід враховувати, що інформація, яка в ній міститься про сутність митного правопорушення повинна давати чітке уявлення про характер скоєного діяння, яке підпадає під ознаки конкретної статті Митного кодексу України. Вона повинна бути конкретною, точною, об'єктивною, стислою та розкривати характер правопорушення.

Таким чином, особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з'ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Отже, оскарженню в порядку КАСУ підлягають постанови про адміністративне правопорушення, які виносяться за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в той час, як протокол, є лише одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, правову оцінку якому дається в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Позивач, звернувшись до суду з цим позовом не довів, яке саме його законне право порушено складанням оскаржуваного протоколу.

Виходячи з практики Верховного Суду України, оскарження дій щодо факту складання протоколу, який не встановлює будь-яких прав і обов'язків, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Таким чином, позивач скористався своїм правом на оскарження дій співробітників митниці і його право не може бути обмежене, а заявлена позивачем вимога розглянута судом по суті.

Проте, позивачем не доведено обставин щодо скасування зазначеного ним протоколу відповідача та позивач не надав суду належні докази в обґрунтування позовних вимог, як це передбачено частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій зазначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Частиною 2 статті 71 КАС України, встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представником відповідача в судовому засіданні надані обґрунтовані заперечення та відповідні докази на їх підтвердження, щодо спростування вимог позивача, у звязку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню. Виходячи з вищезазначеного, у суду відсутні підстави для задоволення позову позивача.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, враховуючи те, що відповідач діяв при складанні ним протоколу на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Питання по судових витратах не вирішується, оскільки ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даному випадку.

Керуючись ст. ст.11, 71, 94, 159-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного державного інспектора ВБНПНЗ УАР та ПМП Одеської митниці ОСОБА_4, ДФС Одеська митниця, про визнання дій незаконними та такими, що обмежують права і свободи громадянина, передбачені Конституцією України, скасування протоколу про порушення митних правил, зобов'язання повернути сувенір та стягнення судових витрат, відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст.ст.171-2, 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та з урахуванням особливостей, встановлених ст.171-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 21серпня 2015 року.

Суддя: Н.В.Мирончук