Справа № 213/282/15-а (2-а/213/18/15)
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"22" червня 2015 р.справа № 213/282/15-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3

на постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 13 березня 2015 року

у справі № 213/282/15-а

за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3

до управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу

про визнання протиправною бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, про визнання протиправною бездіяльності щодо не поновлення виплати пенсії за віком, зобовязання поновити виплату пенсій за віком на пільгових умовах за списком №2 з 09 грудня 2011 року.

Постановою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 13 березня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу щодо неприйняття від представника за довіреністю заяв ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поновлення та перерахунок пенсії відповідно діючого законодавства.

Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу прийняти від представника за довіреністю та розглянути заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поновлення та перерахунок пенсії в розмірах відповідно діючого законодавства.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволені позовних вимог.

Представник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до жовтня 1995 році знаходилися на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу та отримували пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2.

Виплата пенсії позивачам припинена у звязку з виїздом на постійне місце проживання до Ізраїлю.

У грудні 2014 року представник позивачів подав заяви та пакет документів про поновлення пенсії ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області листом від 26 грудня 2014 року повернуло без розгляду заяви та документи, оскільки заяви не можуть бути розглянуті, внаслідок подання копій документів не завірених належним чином, рекомендовано звернутися особисто з ксерокопіями документів та оригіналами, нотаріально посвідченими копіями (а.с. 5).

13 січня 2015 року представником за нотаріально посвідченою довіреністю в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу подані заяви про поновлення позивачам виплати пенсії за віком та документи.

Листами від 16 січня 2015 року управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області повідомило, що заяви подані без необхідних документів, що визначають право на певний вид пенсії (а.с. 6, 7).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та протиправність дій відповідача щодо неприйняття від представника позивачів заяв та документів для поновлення пенсій позивачам.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на отримання пенсії є конституційним правом громадянина України.

Згідно із статтею 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального положення, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Рішенням Конституційного Суду України 7 жовтня 2009 року у справі № 1-32/2009 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV, було визнано неконституційним положення статті 49 частини першої п.2 та другого речення статті 51 Закону № 1058-IV, де зазначалось, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Оскільки вищевикладені положення законодавства визнано неконституційними і втратили чинність з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України, позивачі, як громадяни України мають право на отримання призначеної їм пенсії за віком незалежно від місця її проживання.

Відповідно до п.1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заява про поновлення виплати пенсії, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію.

Відповідно до п.2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

При поновленні виплати пенсії та переведенні з одного виду пенсії на інший до наявних документів особа може додати: документи про страховий стаж, довідку про заробітну плату, документи про обставини, що впливають на розмір пенсії.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про право подання пенсіонерами додаткових документів.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги вийшов за межі позовних вимог.

Так, згідно з частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Отже, суд зв'язаний предметом і розміром заявлених особою вимог, проте може вийти за межі вимог адміністративного позову у випадках, якщо обраний позивачем спосіб захисту є недостатнім для повного захисту його прав, свобод та інтересів або якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Вихід за межі позовних вимог можливий у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі частини 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи.

Фактичними обставинами справи, підтверджується, що відповідач заяви про поновлення виплат пенсій позивач по суті не розглядав, рішення про поновлення або про відмову у поновленні пенсій не приймав, а тому визнання протиправними дій щодо неприйняття заяв про поновлення пенсій та зобовязання прийняти їх є належним способом захисту обсягу порушених прав та інтересів позивачів.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у звязку з чим підстави для задоволення апеляційних скарг та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги управління Пенсійного фонду України в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим