Справа № 2а-21656/09/1270
Суддя: Гаврищук Т.Г.
Дата ухвалення: 2010-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Твердохліб Р.С.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2010 року справа №2а-21656/09/1270

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Сухарька М.Г.

суддів: Гаврищук Т.Г.

ОСОБА_2

при секретарі судового засідання Костроміній Г.С.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_3 довіреність від 15.01.09р.

від відповідача: ОСОБА_4 довіреність від 07.07.10р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Янівське» на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2010р. у справі №2а-21656/09/1270 за позовом Закритого акціонерного товариства «Янівське» до Державної податкової інспекції у м. Красний Луч про скасування податкового повідомлення - рішення № /0 від 27.03.09р.,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2010р. у справі №2а-21656/09/1270 задоволено частково позов Закритого акціонерного товариства «Янівське» до Державної податкової інспекції у м. Красний Луч, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Красний Луч № /0 від 27.03.09р. в частині визначення податкових зобовязань з податку на прибуток в сумі 1235169,00грн. за основним платежем, та в сумі 1235169,00грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду справи Закрите акціонерне товариство «Янівське» просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач під час апеляційного розгляду справи проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, ухвалена судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного зясування обставин в адміністративній справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу, встановила наступне.

Відповідачем була проведена планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.07р. по 31.12.2008р., за результатами якої складений акт від 12.03.2009р. № 161/23-32895302 та прийняте податкове повідомлення-рішення № /0 від 27.03.09р., яким відповідачем згідно підпункту б п.п.4.2.2. п.4.2 ст.4 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами було визначено суму податкового зобовязання з податку на прибуток в 5623488,00грн., у тому числі основний платіж 2811774грн., штрафні (фінансові) санкції 2811714грн. Штрафні (фінансові) санкції нараховані згідно п.п.17.1.3, п.п.17.1.6 п.17.1 ст.17 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами.

Постановою суду першої інстанції наведене рішення було скасовано частково в частині визначення податкового зобовязання з податку на прибуток в сумі 1235169,00грн. за основним платежем, та в сумі 1235169,00грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Податковим органом скарга на рішення суду першої інстанції не подавалась.

Підставою для донарахування оспореної позивачем суми податкового зобовязання послужив висновок податкового органу про те, що позивачем в порушення пп. 5.2.7 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.94р. № 334/97-ВР в редакції від 22.05.97р. № 283/97-ВР, до складу валових витрат (ряд. 05.2 Декларації) зайво включено суми, які раніше враховані у минулих податкових періодах, а саме: витрати на придбання товарів (робіт, послуг), витрати на оплату праці, суми страхового збору до фондів державного загальнообовязкового страхування, витрати на поліпшення основних фондів у розмірі 6305246,00грн., витрати на поліпшення основних фондів у розмірі 6305246грн., у тому числі за 2005р. у сумі 2051669,00грн., за 2006р. в сумі 4253577,00грн. В акті перевірки зазначено, що наведені періоди вже перевірялися податковим органом, результати перевірок були відображені у відповідних актах від 13.07.2006р. та 14.11.2007р.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем у декларації з податку на прибуток за 3 квартали 2007р. у рядку 05.2 було задекларовано суму самостійно виявленої помилки за результатами минулих податкових періодів 6305246 грн.

Пунктом 5.1 статті 5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств встановлено, що валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до п.п.5.2.1.п.5.2 ст.5 цього Закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

За приписами п.п. 5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств встановлено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Підпунктом 5.2.7 п.5.2 ст.5 зазначеного Закону встановлено, що до складу валових витрат включаються також суми витрат, не враховані у минулих податкових періодах у зв'язку з допущенням помилок та виявлених у звітному податковому періоді у розрахунку податкового зобов'язання.

Тобто, чинним законодавством надано право платнику податків включати до складу валових витрат суми витрат, які не були враховані у минулих податкових періодах.

Статтею 5 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами визначено порядок самостійного узгодження податкового зобов'язання, згідно до п. 5.1 якої податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку. Якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок.

Наведеною нормою також встановлено, що платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що позивач мав право у декларації з податку на прибуток за 3 квартали 2007р. задекларувати суму самостійно виявленої помилки за результатами минулих податкових періодів - 2005,20006рр. За таких обставин, висновок податкового органу про порушення позивачем вимог п.п.5.2.7 п.5.2 ст.5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств колегія суддів вважає безпідставним.

Колегія суддів вважає, що для визначення суми податкового зобов'язання платника податків за звітний період податковий орган повинен був дослідити усі первинні документи, у тому числі повязані із виправленням самостійно виявленої помилки (розрахункові, платіжні та інші документи), які містять відомості про господарські операції. Посилання відповідача під час розгляду справи на порушення позивачем вимог п.п. 5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств колегією суддів не прийнято до уваги, оскільки наведене порушення не було встановлено під час проведення перевірки і не було підставою для донарахування оспореної позивачем суми податкового зобовязання.

Податковим повідомлення-рішенням № /0 від 27.03.09р. до позивача було застосовано також фінансові санкції в сумі 1405740,50 грн. згідно до п.п.17.1.6 п.17.1 ст.17 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами.

Наведеною нормою встановлено, що у разі коли платника податків (посадову особу платника податків) засуджено за скоєння злочину щодо ухилення від сплати податків або якщо платник податків декларує переоцінені або недооцінені об'єкти оподаткування, що призводить до заниження податкового зобов'язання у великих розмірах, такий платник податків додатково до штрафів, визначених цим пунктом, за наявності підстав для їх накладення сплачує штраф у розмірі п'ятдесяти відсотків від суми недоплати, але не менше ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Відповідач не надав доказів, що засвідчують засудження посадових осіб позивача за скоєння злочину щодо ухилення від сплати податків. Актом перевірки також не встановлено декларування позивачем переоцінених або недооцінених об'єктів оподаткування. За таких обставин, колегія суддів вважає, що податковим органом не доведено правомірність застосування штрафних санкцій згідно до п.п.17.1.6 п.17.1 ст.17 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постанова прийнята з частковим порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування постанови та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Янівське» на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2010р. у справі №2а-21656/09/1270 задовольнити.

Скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2010р. у справі №2а-21656/09/1270.

Позовні вимоги Закритого акціонерного товариства «Янівське» до Державної податкової інспекції у м. Красний Луч про скасування податкового повідомлення - рішення № /0 від 27.03.09р. задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Красний Луч № /0 від 27.03.09р.

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 14 липня 2010 року. Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 16 липня 2010 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: Сухарьок М.Г.

Судді: Гаврищук Т.Г.

ОСОБА_2