Справа № 2а-1391/11/0970
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2011-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2011 р. Справа № 2a-1391/11/0970

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Микитюк Р.В., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом Головавтотрансінспекції в особі Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Івано-Франківській області до СПД ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій в сумі 1700,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ :

Головавтотрансінспекція в особі Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Івано-Франківській області звернулася в суд з адміністративним позовом до СПД ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій в сумі 1700,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.10.2010 року працівниками територіального управління Головавтотрансінспекції в Івано-Франківській області складено акт №204797 про порушення вимог ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт" під час надання громадянином ОСОБА_1 послуг з регулярних пасажирських перевезень за маршрутом «Коломия-Богородчани». Під час перевірки виявлено відсутність ліцензійної картки. Водій ОСОБА_1 з актом ознайомився та дав письмове пояснення, де зазначив, що недоліки усуне.

19.10.2010 року, враховуючи допущене порушення начальником територіального управління щодо ОСОБА_1 винесено постанову №107726, якою застосовано фінансові санкції в сумі 1700,00 грн.

21.04.2011 року судом відповідно до пункту 4 частини 1 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України винесено ухвалу про відкриття скороченого провадження по даній адміністративній справі, яку разом із копією позовної заяви та доданими до неї документів направлено відповідачу для подання заперечення або заяви про визнання позову.

10.05.2011 року на адресу суду від відповідача надійшло письмове заперечення проти позову, в якому ОСОБА_1 позовні вимоги не визнає та зазначає, що у червні 2010 року Коломийською автоінспекцією була поставлена вимога перед перевізниками поміняти на своїх транспортних засобах номерні знаки білого кольору на номерні знаки жовтого кольору. При заміні номерних знаків була проведена заміна технічного паспорта. Зазначив, що при заміні номерних знаків йому працівники Коломийського МРЕО повідомили, що ліцензійну картку, яка була видана 02 квітня 2008 року і дійсна до 01 квітня 2013 року потрібно міняти лише після закінчення терміну її дії. 14 жовтня 2010 року під час перевірки позивачем предявлялася стара ліцензійна картка разом з іншими документами. Однак, виявилося що потрібно виробляти нову ліцензійну картку. Як доказ відповідачем надано ксерокопії технічного паспорту на автобус , марки ПАЗ 4234, реєстраційний номер НОМЕР_1 від 13.03.2008 року та копію ліцензійної картки серії АА№271911 до ліцензії серії АВ№405939, що діє до 01.04.2013 року, наказ №47Л/08, виданої на транспортний засіб марки ПАЗ 4234, типу автобус-D, реєстраційний номер НОМЕР_1, дата реєстрації 13.03.2008 року.

Згідно пункту 2 частини 5 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною третьою цієї статті, якщо до суду не було подано заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача.

Враховуючи, що до суду 10.05.2011 року було подано заперечення відповідача, позов поданий Головавтотрансінспекцією в особі Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Івано-Франківській області до СПД ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій в сумі 1700,00 грн. підлягає розгляду в строк визначений пунктом 4 частиною 5 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме не пізніше п'яти днів з дня подання відповідачем заперечення проти позову.

Суд, в порядку скороченого провадження, відповідно до вимог статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України розглянувши матеріали справи, оцінивши повідомлені сторонами обставини, встановив наступне.

Судом встановлено, що згідно ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують перевезення.

Документи для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі: для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України; для водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ліцензійна картка, інші документи, передбачені законодавством України.

Статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції за: безпідставну відмову від пільгового перевезення пасажира - штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

експлуатацію легкового автомобіля, облаштованого як таксі, без наявності ліцензійної картки - штраф у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

стоянку легкового автомобіля, який не облаштований як таксі і не має ліцензійної картки, та посадку пасажирів на стоянці таксі - штраф у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

виконання нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, перелік яких визначений статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

порушення режимів праці та відпочинку водіями транспортних засобів - штраф у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

перевезення пасажирів на маршруті протяжністю понад 500 кілометрів одним водієм - штраф у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

відсутність у випадках, передбачених законодавством, списку пасажирів при здійсненні міжнародного перевезення пасажирів автомобільним транспортом - штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку - штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

здійснення водіями міжнародних автомобільних перевезень без розпізнавальних знаків держави реєстрації транспортного засобу - штраф у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

невиконання перевізниками або їхніми представниками приписів органів державного контролю щодо усунення порушень транспортного законодавства - штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Випуск (впуск) з (на) території України транспортного засобу, що виконує міжнародне перевезення, на якому здійснено порушення транспортного законодавства, здійснюється тільки після надання водієм документа щодо сплати штрафу чи виконання припису органу державного контролю, якщо скарга чи протест на постанову щодо накладання адміністративного стягнення залишилися без задоволення.

При вчиненні однією особою двох або більше правопорушень фінансове стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Від імені центрального органу виконавчої влади з питань автомобільного транспорту розглядати справи про стягнення у вигляді штрафів за порушення, викладені у цій статті, мають право посадові особи урядового органу державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті.

Порядок стягнення у вигляді штрафу за порушення, викладені у цій статті, та порядок оскарження і опротестування постанови по справі про правопорушення визначає Кабінет Міністрів України.

14.10.2010 року працівниками територіального управління Головавтотрансінспекції в Івано-Франківській області складено акт №204797 про порушення вимог ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт" під час надання громадянином ОСОБА_1 послуг з регулярних пасажирських перевезень за маршрутом «Коломия-Богородчани». Під час перевірки виявлено відсутність ліцензійної картки. Водій ОСОБА_1 з актом ознайомився та дав письмове пояснення, де зазначив, що недоліки усуне.

11.02.2010 року, враховуючи допущене порушення начальником територіального 19.10.2010 року, враховуючи допущене порушення начальником територіального управління щодо ОСОБА_1 винесено постанову №107726, якою застосовано фінансові санкції в сумі 1700,00 грн.за порушення, передбачені абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 23 лютого 2006 року.

Відповідно до п. 3.3 Положення про ліцензійну картку, що додається до ліцензії на надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, затвердженого наказом Міністерства транспорту та звязку України від 22.07.2010 року за N 514, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 серпня 2010 року за N 681/17976 Ліцензійні картки є недійсними у разі:

виключення автотранспортного засобу, на який видано ліцензійну картку, із списку власних автотранспортних засобів або автотранспортних засобів, що використовуються на інших законних підставах;

змін у реєстраційних документах власних автотранспортних засобів або в інших засвідчених в установленому порядку документах, що підтверджують право користування чи розпорядження таким автотранспортним засобом, що використовується на інших законних підставах;

пошкодження або втрати ліцензійної картки;

закінчення терміну дії ліцензійної картки;

анулювання ліцензії, до якої додавались ліцензійні картки, або визнання такої ліцензії недійсною.

Згідно п 3.4.Положення недійсна ліцензійна картка (крім втраченої ліцензійної картки) підлягає обов'язковому поверненню до органу ліцензування або відповідного територіального управління за місцем її отримання для здійснення відмітки про недійсність такої ліцензійної картки.

Пунктом 3.5. Положення передбачено, що начальник Головавтотрансінспекції, або начальник відповідного територіального управління, або особи, які їх заміщують, на зворотному боці ліцензійної картки проставляють відмітку "недійсна" та скріплюють її своїм підписом і гербовою печаткою органу ліцензування або відповідного територіального управління.

Як вбачається із змісту п. 3.6 Положення у разі зміни даних у реєстраційних документах власних автотранспортних засобів або інших засвідчених в установленому порядку документах, що підтверджують право користування чи розпорядження автотранспортним засобом, що використовується на інших законних підставах, оформлюються нові ліцензійні картки.

Таким чином, виходячи із змісту коментованих норм Положення про ліцензійну картку, що додається до ліцензії на надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, посилання відповідача на дійсність ліцензійної картки серії АА№271911 до ліцензії серії АВ№405939, що діє до 01.04.2013 року, виданої на транспортний засіб марки ПАЗ 4234, типу автобус-D, реєстраційний номер НОМЕР_1, дата реєстрації 13.03.2008 року є безпідставним та не може братися судом до уваги.

У передбачений законом термін сума застосованих фінансових санкцій відповідачем добровільно не сплачена. Постанова в порядку передбаченому п. 32 "Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті" до вищого за підпорядкуванням органу державного контролю протягом 10 днів після її винесення чи до суду не оскаржувалися.

Статтею 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Відповідно п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 "Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті" органами державного контролю на автомобільному транспорті є Головавтотрансінспекція, її територіальні управління в областях, Автономній Республіці Крим, м.Києві та м.Севастополі. Відповідно до п. 21, 27 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2006року №1567 "Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті" державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. При виявлені порушення законодавства складається акт, на підставі якого керівник органу державного контролю виносить постанову про застосування фінансових санкцій, що є обов'язковою до виконання.

У відповідності до п. 28 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2006року №1567 "Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті" фінансова санкція повинна бути перерахована суб'єктом господарювання на зазначений у постанові рахунок не пізніше ніж протягом п'ятнадцяти днів після отримання ним копії постанови про застосування фінансових санкцій.

Враховуючи наведене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

Враховуючи вищевикладене, на підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 2, 8-14, 86, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з субєкта підприємницького діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, вул. Грабицька Долішня, 38, смт. Отинія, Коломийський район, Івано-Франківська область, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 в доход Державного бюджету України фінансові санкції в сумі 1700,00 грн. (одна тисяча сімсот гривень 00 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Микитюк Р.В.

Постанова складена в повному обсязі 13.05.2011 року о 11 год 50 хв.