Справа № 2-а-2012/10
Суддя: Волощук В. В.
Дата ухвалення: 2010-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 2-а-2012/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2010 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Волощук В.В. розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду (УПФ) України в Олевському районі Житомирської області про визнання дій неправомірними та стягнення невиплаченої надбавки до пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі про визнання неправомірними дій відповідача щодо виплати надбавки до пенсії як дитині війни у розмірі меншому, ніж це визначено Законом України «Про соціальний захист дітей війни», стягнення з відповідача иевиплаченої надбавки до пенсії як дитині війни в сумі 1278,60 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що їй відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" повинна виплачуватись щомісячна державна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Однак, у 2010 році зазначена допомога виплачувалась позивачці в неповному розмірі.

Позивачка в судове засідання не зявилася, але в заяві просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача УПФ України в Олевському районі в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, не повідомив про причини неявки, тому справа розглядається без його участі. Також від відповідача надійшло письмове иперечення стосовно позову.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_1 є дитиною війни, що підтверджується відповідним посвідченням, копією паспорта позивачки.

Позивачка зверталась до управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області з прохання провести перерахунок та виплату підвищення до пенсії , як дитини війни відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», однак управлінням Пенсійного фонду України в Олевському районі їй було відмовлено та зазначено, що підвищення пенсії буде позивачці призначено та виплачено після прийняття Верховною Радою України змін до діючого законодавства, що стверджується листом відповідача.

Статтею 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України за Законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 1 13 Конституції України).

В даному випадку Закон України Про соціальний захист дітей війни визначає порядок і розміри надбавки.

Виплата надбавки до пенсії в менших розмірах, є неправомірними, оскільки суперечить базовим положенням Конституції України про статус закону України як акта вищої юридичної сили в системі нормативно-правових актів держави та самому Закону, який регулює зазначені відносини.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 оку N 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», судам необхідно иходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти резидента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету іністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи ішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази ~ інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) ідлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав стосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який егулює ці правовідносини.

Згідно приписам ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом конності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні садові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що ередбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та конів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною ~ою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на ідставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У разі евідповідності нормативно-правового акта Конституції України, міжнародному договору, згода на гов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує равовий акт, який має вищу юридичну силу.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про залежність судової влади» зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не длягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються нституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та сяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п. 19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є дина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх вердження і забезпечення є головним обов'язком держави (ст. 3), права і свободи людини є відчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або есенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є імеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом країни (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу релік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а му цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і рантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України « Про соціальний захист гей війни» та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове гулювання суспільних відносин.

Також є безпідставним доводи УПФ України в Олевському районі з приводу того, що вони є належним відповідачем, оскільки відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, твердженого постановою КМУ від 24.10.2007 року № 1261 та з урахуванням Положення про іравління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого становою правління ПФУ від 30.04.2002 року № 8-2 , саме зазначений відповідач забезпечує Ьечасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, безпосередньо призначає (здійснює шерахунок) і виплачує пенсії та інші виплати відповідно до чинного законодавства, отже є іповідачем у справах щодо здійснення виплат допомоги до пенсії особам, які підпадають під дію кону України « Про соціальний захист дітей війни».

Таким чином відповідач неправомірно обмежували позивачку у її праві на отримання шбавки до пенсії в розмірі, зазначеному в ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей Іни», чим порушили її право на соціальний захист .

Як вбачається з адміністративного позову, позивачка просить про захист своїх прав на іимання надбавки як особа, яка є дитиною війни.

І Разом з тим, обираючи спосіб захисту порушеного права позивачки, слід керуватися тим, що повідно до положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» зазначена Ібавка призначається і виплачується органами пенсійного фонду .

І 3 огляду на те, що спеціальним Законом, який встановлює гарантований державою рівень еріальної підтримки дітей війни, функції щодо призначення та виплати відповідної надбавки до сії віднесено до компетенції органів пенсійного фонду, тому суд не уповноважений здійснювати рахунки сум зазначеної надбавки, а також стягувати вказані суми.

І Також ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для Інення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється рмісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або «нна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

і На підставі зазначеного, суд вважає, що позивачкою не пропущений строк для звернення до І в звязку з тим, що позивачка звернулася до суду 25 листопада 2010 року, тобто в межах гимісячного строку з дня звернення до суду,

І Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог відповідно до рт. 11 КАС України, оскільки це необхідно для повного захисту прав позивачки та зобов'язати Ьвідача провести перерахунок та виплату позивачці надбавки до пенсії як дитині війни Івідно до ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» починаючи з 01 травня І року по 01 листопада 2010 року. ,

Керуючись ст.ст. 8, 22 Конституції України, ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, ст.ст. 10, 11, 71, 86, 99, 159, 162, 163, 167, 186 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області про визнання дій неправомірними та стягнення невиплаченої надбавки до пенсії - задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області щодо виплати ОСОБА_1 надбавки до пенсії як дитині війни у розмірі меншому, ніж це визначено Законом України «Про соціальний захист дітей війни» - неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 невиплаченої надбавки до пенсії як датині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, за період з 01 травня 2010 року по 01 іистопада 2010 року.

Управління Пенсійного Фонду України в Олевському районі Житомирської області звільнити іід сплати державного мита на підставі п. 34 ч. 1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України „Про іержавне мито.

ОСОБА_1 звільнити від сплати державного мита на підставі п. 18 ч. 1 ст. 4 Іекрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито».

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана до Київського оеляційного адміністративного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом есяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом есяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: ОСОБА_2