Справа № 308/4100/15-а
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 року Справа № 876/5262/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Сеника Р.П., Яворського Р.П.

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 квітня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання та заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання проводити виплату пенсії в повному обсязі,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області, в якому просить визнати неправомірними дії відповідача щодо зменшення розміру виплати його пенсійного забезпечення; зобов'язати відповідача в повному обсязі проводити йому виплату пенсійного забезпечення (виходячи з розмірі за останні 24 місяці перед звільненням на пенсію - 15 лютого 2010 року, та офіційним повідомленням ГУПФУ в Закарпатській області за № 6517/13 від 02.08.2010 року).

Одночасно з позовною заявою, позивачем подано до суду клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення неправомірних дій відповідача щодо зменшення розміру виплати його пенсійного забезпечення.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 квітня 2015 року в задоволенні клопотань та заяви про забезпечення адміністративного позову відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження неправомірності дій відповідача, зазначені лише декларативні цитування законів, які без відповідних доказів не мають доказової сили. Відтак суд позбавлений можливості достеменно встановити незаконність дій відповідача та ті факти, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального права, позивач - ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. У апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 квітня 2015 року та постановити нову ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що ухвала суду першої інстанції винесена з порушенням вимог ст.ст.17-118, ч.1 ст.244-2 КАС України та ч. 4, 7, 10 ст. 43, ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Апелянт стверджує, що в адміністративному позові та клопотанні про забезпечення позову він навів докази того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та його інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст.117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Пунктом сімнадцятим постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 6 березня 2008 року № 2 передбачено, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку що позивач не зазначив належних та достатніх аргументів, які свідчили б про те, що існує очевидна небезпека того, що у випадку невжиття судом вказаних заходів до забезпечення адміністративного позову виконання рішення у даній справі стане неможливим або для його виконання необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для забезпечення адміністративного позову згідно ч. 1 ст. 117 КАС України, а підстави які навів позивач, а саме існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди, свободам та його інтересам не є обґрунтовані, не наведено переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, не подано суду належних та допустимих доказів наявності очевидної небезпеки правам, свободам та інтересам позивача, неможливості або ускладнення захисту їх без вжиття заходів забезпечення позову шляхом призупинення дії оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про забезпечення адміністративного позову у даній справі, прийняв законне та обґрунтоване рішення з дотриманням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст.199, ст.ст. 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 квітня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання та заяви про забезпечення позову у справі №308/4100/15-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання проводити виплату пенсії в повному обсязі - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.П. Сеник

І.О. Яворський

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 25.08.2015 року.