Справа № 823/1745/15
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2015-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року справа № 823/1745/15

м. Черкаси

16 год. 50 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гараня С.М.,

при секретарі - Попельнусі Ю.І.,

за участю:

представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Агропостачальна компанія «Бєлагросервіс» Чакалова Р.К. - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агропостачальна компанія «Бєлагросервіс» до Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС (Міндоходів) у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду з позовом звернулось ТОВ «Агропостачальна компанія «Бєлагросервіс» до Корсунь-Шевченківської ОДПІ Головного управління ДФС (Міндоходів) у Черкаській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати:

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 08.04.2015 № Ю- у сумі 45649,87грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 09.04.2015 № на суму 22824,94грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, від 09.04.2015 № на суму 255,00грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що посадовими особами відповідача була проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Агропостачальна компанія «Бєлагросервіс» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012 р. по 31.12.2013 р., за результатами якої складено акт від 24.03.2015 р. 16/23-14-22-00/33003857. В подальшому, на підставі вищевказаного акту перевірки, Корсунь-Шевченківською ОДПІ прийнято оскаржувані рішення. Позивач вважає, що висновки, які лягли в основу акту перевірки та стали підставою для прийняття оскаржуваних рішень є безпідставними. Свої доводи позивач мотивує тим, що ТОВ «Агропостачальна компанія «Бєлагросервіс» не проводило своїм працівникам виплати в натуральній формі, у вигляді безоплатного харчування, а лише реалізовувало обіди зі знижкою, що не може вважатися наданою роботодавцем оплатою праці в натуральній формі, оскільки саме працівники купували продукцію та сплачували за неї кошти роботодавцеві, а не роботодавець проводив виплати працівникові в натуральній чи грошовій формі. Крім цього наголосив, що чинним законодавством не передбачено включення знижок, що надаються роботодавцем своїм працівникам до фону оплати праці.

В судовому засіданні представник позивача підтримав адміністративний позов та просив повністю задовольнити вимоги ТОВ «Агропостачальна компанія «Бєлагросервіс».

Представник відповідача до зали судового засідання не прибув, в наданому запереченні просив в задоволенні адміністративного позову ТОВ «Агропостачальна компанія «Бєлагросервіс» відмовити в повному обсязі, як такому, що є безпідставним та необґрунтованим. Вказану позицію представник Корсунь-Шевченківської ОДПІ мотивує тим, що у відповідності до положень Інструкції зі статистики заробітної плати від 13.01.2001 р. № 5, а саме її п.2.3.4 - в разі коли підприємство харчує працівника за власний рахунок, то це являється частиною заохочувальних та компенсаційних виплат соціального характеру в натуральній формі (оплата або дотації на харчування працівників, у тому числі в їдальнях, буфетах, профілакторіях), а тому в даному випадку, вартість харчування працівників має включатися до бази нарахування єдиного внеску, в зв'язку з чим встановлені в акті перевірки порушення є дійсно такими, що мають місце, а прийняті на підставі них оскаржувані рішення такими, що не підлягають скасуванню.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Посадовими особами Корсунь-Шевченківської ОДПІ була проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Агропостачальна компанія «Бєлагросервіс» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012 р. по 31.12.2013 р., про що складено акт від 24.03.2015 р. 16/23-14-22-00/33003857 (а.с.31-110).

Висновками акту перевірки встановлено, зокрема, порушення товариством:

- п.п.1) п.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464-VI, внаслідок чого занижено базу нарахування єдиного внеску всього за період, що підлягав перевірці на суму 112 867,16грн.;

- п.п.1) , п.п.2 п.2 ст.6, п.п.1), п.1 ст.7, п.1 та п.5 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464-VI - неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок та несплата сум єдиного внеску з сум витрат, на які нараховується ЄСВ, всього за період, що підлягав перевірці на суму 41 586,71грн.;

- п.7 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464-VI - не утримано та не сплачено суму єдиного внеску із сум виплат, з яких утримується ЄСВ, всього за період, що підлягав перевірці на суму 4 063,16грн.

Не погоджуючись з висновками викладеними в акті перевірки, ТОВ «Агропостачальна компанія «Бєлагросервіс» було подано заперечення до акту перевірки від 30.03.2015 р. (не були враховані податковим органом при прийнятті оскаржуваних рішень).

Як встановлено матеріалами справи, протягом періоду, що підлягав перевірці працівники товариства отримували харчування (обіди) в їдальні товариства. З працівників товариства щомісячно утримувалась сума із заробітної плати за спожиті обіди в розміри 1 грн. за спожитий обід.

В ході перевірки правильності нарахування, обчислення, утримання та сплати ЄСВ встановлено заниження товариством бази нарахування та утримання єдиного внеску на суму 112 867,16грн., з виплат працівникам товариства наданих у натуральній формі, за рахунок коштів роботодавця, у вигляді безоплатного харчування без нарахування та сплати ЄСВ та неутримання єдиного внеску із сум заробітних плат та інших виплат, що нараховані особам, які працюють на умовах трудового договору на загальну суму 4 063,16грн. Зазначене призвело до заниження ЄСВ, що підлягає перерахуванню до бюджету на загальну суму 45 649,87грн.

В подальшому, позивач отримав вимогу про сплату боргу від 08.04.2015 р. № Ю- на суму 45 649,87грн., рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасного не нарахованого єдиного внеску від 09.04.2015 р. № на суму 22 824,94грн. та рішення про застосування штрафних санкцій за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок від 09.04.2015 р. № на суму 255,00грн., що були прийняті на підставі встановлених вище порушень.

Не погоджуючись з вищевказаними рішенням, ТОВ «Агропостачальна компанія «Бєлагросервіс» була подана первинна скарга від 17.04.2015 р. до ГУ ДФС у Черкаській області.

Рішенням суб'єкта владних повноважень від 15.05.2015 р. № 9650/23-00-10-0210 заяву позивача від 17.04.2015 р. було залишено без задоволення, а оскаржувані рішення без змін.

26.05.2015 р. товариство звернулось з аналогічною заявою щодо оскарження вимоги та рішень до ДФС України, який своїм рішенням від 22.06.2015 р. № 13001/6/99-99-10-01-07-15 також залишив скаргу ТОВ «Агропостачальна компанія «Бєлагросервіс» без задоволення, а відповідні рішення без змін.

Вважаючи оскаржувану вимогу та рішення такими, що порушують його права та інтереси, оскільки є такими, що були прийняті з порушенням норм чинного законодавства, ТОВ «Агропостачальна компанія «Бєлагросервіс» звернулось до суду за захистом прав та інтересів зі сторони суб'єкта владних повноважень.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

У відповідності до п.191.1.2 ст.191 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України в зв'язку з проведенням адміністративної реформи» від 04.07.2013р. №404-VII, в редакції від 11.08.2013р., функції з контролю за своєчасністю подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків, зборів, платежів віднесено до компетенції контролюючих органів (органів доходів і зборів).

Спеціальним законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010р. (надалі - Закон №2464).

Відповідно до ст.1 Закону №2464 єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно абзацу 1 ч.1 ст.4 Закону №2464, платниками ЄСВ є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до ч.8 ст.9 Закону №2464, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

З урахуванням вищевказаних положень суд зазначає, що ТОВ «Агропостачальна компанія «Бєлагросервіс» є суб'єктом господарювання, юридичною особою, а отже виступає страхувальником в розумінні ст. 4 Закону №2464 та наділене обов'язком сплачувати ЄСВ.

Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (п.1 ч.1 ст.7 Закону №2464).

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону №2464, для платників 23 класу професійного ризику виробництва (яким виступає позивач), зазначених в п.1 ч.1 ст.4 Закону №2464, ЄСВ становить 37,26% визначеної абзацом 1 п.1 ч.1 ст. 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Приймаючи оскаржувані рішення податковий орган фактично дійшов висновку, що вищевказана недоїмка за позивачем виникла через виплати працівникам, які надавались останнім у натуральній формі за рахунок коштів роботодавця, у вигляді безоплатного харчування без нарахування, утримання та сплати єдиного внеску.

З вказаними висновками Корсунь-Шевченківської ОДПІ суд погодитись не може та зазначає наступне.

При дослідженні доказів, які наявні в матеріалах справі (в їх сукупності) суд дійшов висновку, що товариство не проводить виплати працівникам в натуральній формі, у вигляді безоплатного харчування, а реалізує останнім обіди із відповідною знижкою.

Факт відсутності на підприємстві натуральної форми оплати праці підтверджено колективним договором, копія якого була додана представником позивача до матеріалів справи.

Суд також зазначає, що у відповідності до положень п.1 ст. 7 Закону №2464, ЄСВ нараховується на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат.

У відповідності до ст.1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 р. № 108/95-ВР (надалі - Закон 108/95), заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Структура заробітної прати визначена ст.2 Закону 108/95.

У відповідності до вищевказаної статті, до заробітної плати відноситься:

- основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців;

- додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій;

- інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Тобто, положеннями вищевказаного Закону не передбачено врахування в складі заробітної плати інших заохочувальних та компенсаційних виплат, а також сум знижок у вартості продукції, що реалізується найманим працівникам.

Більш того, суд наголошує, що визначення видів виплат, які відносяться до основної та додаткової заробітної плити та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, при нарахуванні єдиного внеску регламентовано Інструкцією зі статистики заробітної плати, що затверджена наказом Державного комітету статистики України 13.01.2004 р. за № 5 (надалі - Інструкція № 5).

При детальному вивченні положень зазначеної Інструкції, зокрема її п.2, суд дійшов висновку, що серед виплат, які згідно останньої входять до складу витрат на оплату праці (фонду оплати праці) також відсутні знижки надані працівникам при реалізації продукції.

З вищевказаного вбачається, що позивач не виплачує та не компенсує працівникам вартість продуктів харчування та як встановлено вище не надає їх у натуральній формі. Можна стверджувати що товариство продає працівникам продукти харчування за власною ціною, що не заборонено законом. Реалізація позивачем обідів своїм працівникам зі знижками не може вважатися наданою роботодавцем виплатою, оскільки працівники сплачують підприємству за обіди, а не навпаки.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що знижки самі по собі не збільшують базу для нарахування та утримання ЄСВ, а отже висновки зроблені податковим органом в акті перевірки товариства про заниження останнім бази нарахування та утримання єдиного внеску на загальну суму 112 867,16грн. є безпідставними, а прийняті на підставі них оскаржувані рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів, що під час вчинення дій з приводу яких подано позов, він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а тому вимоги ТОВ «Агропостачальна компанія «Бєлагросервіс» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись статтями 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області від 08.04.2015 р. № Ю- про сплату товариством з обмеженою відповідальністю «Агропостачальна компанія «Бєлагросервіс» недоїмки зі сплати єдиного внеску на суму 45649 грн. 87 коп.

Визнати протиправним та скасувати рішення Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів від 09.04.2015 р. № про застосування до товариства з обмеженою відповідальністю «Агропостачальна компанія «Бєлагросервіс» штрафних санкцій у розмірі 255 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів від 09.04.2015 р. № про застосування до товариства з обмеженою відповідальністю «Агропостачальна компанія «Бєлагросервіс» штрафних санкцій у розмірі 22824 грн. 94 коп.

Стягнути з Державного бюджету України на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка підлягає поданню до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі. У разі застосування судом частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною 4 статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя С.М. Гарань

Повний текст постанови виготовлений 25.08.2015 р.