Справа № 461/14120/14-а 2-а/461/73/15
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 року Справа № 876/6054/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Сеника Р.П., Яворського І.О.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 5 травня 2015 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівського обласного управління ДАІ УМВС України у Львівській області, інспектора ДПС ВДАІ м. Львова Турко Юрія Мироновича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В:

21.11.2014 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Львівського обласного управління ДАІ УМВС України у Львівській області, інспектора ДПС ВДАІ м. Львова Турко Юрія Мироновича, в якому просить скасувати постанову відповідача ПС1 №671819 від 28.10.2014 року у справі про адміністративне правопорушення та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 5 травня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 до Львівського обласного управління ДАІ УМВС України у Львівській області, інспектора ДПС ВДАІ м. Львова Турко Юрія Мироновича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач та його представник повторно не з'явилися у судове засідання, хоча належним чином були повідомлені про час та дату розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутності чи про відкладення судового засідання не подали.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 оскаржила її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 5 травня 2015 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що не було жодних підстав для залишення позовної заяви без розгляду, оскільки про судові засідання від 8 квітня та 5 травня 2015 року ні її ні її довірителя повідомлено не було.

Таким чином, апелянт вважає, що суд першої інстанції, залишивши позов без розгляду, позбавив позивача можливості захистити свої права та інтереси, відповідно порушив його право на захист прав, свобод та інтересів і розгляд справи в адміністративному суді.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з правил, встановлених ч.3 ст.128 КАС України у разі повторного неприбуття позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Аналогічне положення закріплено також у п.4 ч.1 ст.155 КАС України, яким передбачено, що позов підлягає залишенню без розгляду, якщо позивач повторно не прибув у попереднє судове засідання чи у судове засідання без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Отже, істотною умовою для ухвалення процесуального рішення про залишення позовної заяви без розгляду є повторне неприбуття, належним чином повідомленого позивача у судове засідання без поважних причин.

Неприбуття в судове засідання позивача належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, є повторним, коли ні позивач, ні його представник вдруге не прибули на розгляд справи, і в суду є достовірні дані (докази) про те, що обидва рази позивача належним чином повідомлено, а також сторонами не було заявлено підставне клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд такої без їх участі.

Згідно оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду у зв'язку із неявкою позивача чи представника позивача у судове засідання призначені на 08.04.2015 року та 05.05.2015 року.

Проте у матеріалах справи відсутні розписки чи інші докази того, що позивач чи його представник були належним чином повідомлені про відкладення розгляду справи на 08.04.2015 року та на 05.05.2015 року.

Пунктом 116 Постанови Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009р. «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку» передбачено, що у разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п'ять календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

Розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином (ч.11 ст.35 КАС України).

Аналізуючи матеріалів справи: поштове відправлення з повідомленням про вручення, в якому надсилалась позивачу повістка про судове засідання 05.05.2015 р. та яке повернулось до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 44), висновки суду першої інстанції про належне повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи є необґрунтовані, оскільки в силу приписів п.116 вищезгаданих Правил суд не врахував, що судова повістка повернута суду з підстав «за закінченням терміну зберігання», а не з підстав відмови позивача чи іншої уповноваженої позивачем особи, від її вручення, чи з підстав тимчасової відсутності позивача за вказаною в позовній заяві адресою, та не може слугувати підтвердженням вручення повістки належним чином, що є наслідком вважати неявку позивача чи його представника в судове засідання за таких обставин поважною.

Таким чином, з аналізу вказаних норм та обставин справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в даному випадку немає повторності неприбуття позивача чи його представника, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Так, у справі Delcourt v. Belgium суд зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

У справі Bellet v. France суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, залишивши позовну заяву без розгляду, позбавив позивача можливості захистити свої права та інтереси, відповідно порушивши його право на захист прав, свобод та інтересів і розгляд справи в адміністративному суді, що гарантовано ст. 6 КАС України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст. 195, п.п.1,2 ч.1 ст.197, п.3 ч.1 ст.199, ст.ст. 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 5 травня 2015 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі №461/14120/14-а за позовом ОСОБА_2 до Львівського обласного управління ДАІ УМВС України у Львівській області, інспектора ДПС ВДАІ м. Львова Турко Юрія Мироновича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.П. Сеник

І.О. Яворський