Справа № 2а-6722/10/0570
Суддя: Гаврищук Т.Г.
Дата ухвалення: 2010-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Галатіна О.О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2010 року справа №2а-6722/10/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Сухарька М.Г.

ОСОБА_2

при секретарі судового засідання Чеплигіні П.І.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_3 довіреність від 30.12.09р.

від відповідача: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2010 р. у справі № 2а-6722/10/0570 (головуючий І інстанції Галатіна О.О.) за позовом Відкритого акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" до Донецького обласного відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання недійсним та скасування рішення частково,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2010р. у справі № 2а-6722/10/0570 відмовлено у задоволенні позовних вимог Металургійного комбінату «Азовсталь» до Донецького обласного відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання недійсним та скасування рішення частково.

В апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду Відкрите акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду справи встановлено, що відповідачем була проведена перевірка позивача з питань повноти нарахування та правильності витрачення коштів Фонду соціального страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності у відкритому акціонерному товаристві "Металургійний комбінат "Азовсталь", за результатами якої складений акт від 15.12.2009р.

За наслідками проведеної перевірки відповідачем було прийнято рішення від 28.12.2009р. № 3069, яким на підставі підп. 9 п. 2 ст.28 та ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" від 18.01.2001р. № 2240 позивачу було донараховано до бюджету страхових внесків з заниженої (прихованої) суми заробітної плати в розмірі 4166,90грн.; штраф у розмірі прихованої (заниженої суми заробітної плати (100%) в розмірі 170556,00грн.; не прийнято до заліку витрат страхувальника в сумі 4415,94грн.; застосовано штрафів 50% від суми не прийнятих до заліку витрат 2207,97грн. Загальна сума фінансових та штрафних санкцій складає 181346,81грн.

Наведене рішення позивачем оскаржується в частині донарахування страхових внесків з заниженої (прихованої) суми заробітної плати в сумі 4166,90грн., в частині неприйняття до заліку витрат страхувальника в сумі 734,92грн., та штрафу у сумі 170923,46грн.

Актом перевірки встановлено, що позивачем на порушення вимог ст. ст. 21, п. 1 ст. 23, п.п.2 п. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності та витратами, зумовленими похованням» № 2240 III від 18.01.2001р.; ст.1 Закону України «Про розмір внесків на деякі види загальнообов'язкового державного соціального страхування» від 11.01.01 року №2213 III не нараховувались страхові внески на заробітну плату працівникам, працюючим за цивільно-правовими угодами, які мають ознаки трудових договорів.

Згідно ст. 21 Кодексу Законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За приписами ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що для трудового договору основним є факт трудової діяльності, а для договору підряду - є кінцевий результат, за який буде проведено договірну оплату. За цивільно-правовим договором працівник не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, тому що він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем у 2007р. були укладені цивільно-правові угоди з ОСОБА_4 № 1154, ОСОБА_5 № 1482, ОСОБА_6 № 1809, ОСОБА_7 № 1812, ОСОБА_8 № 1422, ОСОБА_9 № 1811, ОСОБА_10 № 1602, ОСОБА_11 № 2070, ОСОБА_12 № 1610, ОСОБА_13 № 1608, згідно до п.1 яких останні взяли на себе зобовязання виконувати роботу вантажника із сумісництвом прибиральника виробничого приміщення, зобов'язання повара, зобов'язання кондитера, зобов'язання мийника посуду, машиніста миючих машин (п.п. 1.1). Тобто, обсяг виконуваної роботи визначений у вигляді професії, спеціальності, кваліфікації чи посади відповідно до тарифно-кваліфікаційного довідника. Крім того, згідно п. 1.4 договорів виконувана робота повинна відповідати вимогам КЗпроП, що також свідчить про ознаки трудових правовідносин.

З укладених у 2008р. між тими самими особами цивільно-правових угодах вбачається, що позивачем були замінені назви професії на виконання певної роботи, професію повара замінено на виконання робіт з переробки продуктів харчування, професію прибиральника та мийника посуду замінено на виконання робіт з забезпечення санітарного стану столової та кухонного посуду, професію вантажника на виконання робіт по доставці вантажів та продуктів харчування до місця споживання.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що заміна певної професії виконанням роботи, фактично є виконанням роботи за певною професією.

Згідно до умов договорів позивач проводив періодичний інструктаж з охорони праці. Особи, що працювали за цивільно-правовими договорами додержувалися внутрішнього трудового розпорядку, оплата за виконану роботу проводилась в строки, встановлені на комбінаті для виплати заробітної плати, облік нарахованих сум оплати за спірними договорами ввівся персоніфіковано щодо кожного працівника окремо згідно з присвоєним табельним номером, про що свідчать дані особових рахунків по заробітній платі працівників, які містять розрахункові листки за кожен окремо взятий місяць, у яких містяться дані про види нарахувань та суми заробітної плати, види утримань та інше. Крім того, зазначені працівники отримували заробітну плату за пластиковими картками, а заробітна плата перераховувалась на банкомат.

Судом першої інстанції було також встановлено, що згідно штатного розкладу підприємства, усі вакансії на які були прийняті працівники за цивільно-правовими договорами, залишалися відкритими тривалий час та на теперішній час залишаються незайнятими.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що позивачем фактично було укладені трудові договори зі всіма наслідками та обов'язками передбачених Кодексом законів про працю України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності та витратами, зумовленими похованням», у тому числі по нарахуванню страхових внесків, а тому дії відповідача по донарахуванню страхових внесків є правомірним.

При здійсненні перевірки було також встановлено порушення позивачем п.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності та витратами, зумовленими похованням» у звязку з прийняттям комісією із соціального страхування протокольного рішення про оплату листка непрацездатності з відміткою лікаря про порушення режиму ОСОБА_14 у сумі 734,92 грн.

Пунктом 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» встановлено, що застраховані особи, які в період отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності порушують режим, встановлений для них лікарем, або не з'являються без поважних причин у призначений строк на медичний огляд, у тому числі на лікарсько-консультативну комісію (ЛКК) чи медико-соціальну експертну комісію (МСЕК), втрачають право на цю допомогу з дня допущення порушення на строк, що встановлюється рішенням органу, який призначає допомогу по тимчасовій непрацездатності.

З огляду на відсутність доказів, що засвідчують знаходження ОСОБА_15 на лікуванні у народного цілителя, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку щодо недоведеності наявності поважної причини неявки останнього на медичний огляд, а тому відповідачем правомірно не було прийнято суму 734,92 грн. до заліку.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2010 р. у справі № 2а-6722/10/0570 - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2010 р. у справі № 2а-6722/10/0570 - залишити без змін.

Ухвала складена та підписана у нарадчій кімнаті в повному обсязі та проголошена у судовому засіданні 01 вересня 2010року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: М.Г. Сухарьок

ОСОБА_2