Справа № 2-а-2900/10
Суддя: Степаненко О. А.
Дата ухвалення: 2011-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2- а-14/ 2011 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2011 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., при секретарі Токаревій В.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДАІ м. Суми Дерев»янко ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом інспектора ДАІ м. Суми Дерев»янко С.О. про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування своїх вимог послався на те, що згідно постанови про накладання на нього адміністративного стягнення від 20 жовтня 2010 року він керував автомобілем НОМЕР_1 в м. Суми після повороту з вул. Лінійної на вул. Харківську не надав переваги в русі пішоходам, які переходили проїзну частину по регульованому пішохідному переході, чим скоїв правопорушення передбачені ч.2 ст. 122 КУпАП. Вважав, що дана постанова не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи. Насправді він не порушував чинне законодавство, оскільки при проїзді пішохідного переходу пішоходи знаходилися на абсолютно іншій смузі руху, переходили її спокійно, не були змінювати ані швидкість, ані напрямок руху, небезпеки наїзду на них не існувало, уникати наїзду вони не були змушені. Просив визнати постанову протиправною та скасувати постанову про накладання на нього адміністративного стягнення.

В судове засідання позивач не з»явився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав.

В судове засідання відповідач не з»явився, з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду був повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

З постанови про притягнення до адміністративної відповідальності вбачається, що 20 жовтня 2010 року ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 в м. Суми після повороту з вул. Лінійної на вул. Харківську не надав переваги в русі пішоходам, які переходили проїзну частину по регульованому пішохідному переході, чим скоїв правопорушення передбачені ч.2 ст. 122 КУпАП(ар.с.4).

Разом з тим, позивач факт вчинення правопорушення категорично заперечує, пояснюючи, що при проїзді пішохідного переходу пішоходи знаходилися на абсолютно іншій смузі руху, переходили її спокійно, не були вимушені змінювати ані швидкість, ані напрямок руху, небезпеки наїзду на них не існувало, уникати наїзду вони не були змушені.

Аналогічна позиція була висловлена позивачем і при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, під час якого позивач категорично стверджував, що з порушенням не згоден.

Не дивлячись на те, що спірність ситуація була очевидна вже під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, відповідач не вжив заходів щодо збору інших доказів вчинення правопорушення відеозапису правопорушення немає, пішохід, якого начебто не пропустив ОСОБА_1, не опитаний, особа його не встановлена, місце проживання, інші будь-які відомості про особу відсутні.

У відповідності з п.1.10 Правил дорожнього руху України ( визначення термінів) дати дорогу - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

З огляду на це доказів, які б свідчили б про те, що рух автомобіля позивача примусив інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу ( в тому числі і пішоходів), змінити напрямок руху або швидкість, суду не надано.

Таким чином, будь-яких об'єктивних допустимих доказів на підтвердження того, що позивач дійсно вчинив правопорушення, передбачені ч. 2 ст.122 КпАП України, суду не надано, а тому суд приходить до висновку, що штраф за порушення Правил дорожнього руху накладений на позивача без достатніх підстав, отже, позов підлягає повному задоволенню, а постанова про накладення адміністративного стягнення - скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 69-71, 158-161, 163 КАС України, п. 16.2 Правил дорожнього руху України, ч.2 ст. 122 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 20 жовтня 2010 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя