Справа № 804/20426/14
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2015-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 серпня 2015 рокусправа № 804/20426/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2014 року у справі № 804/20426/14 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 27.11.2014 року у виконавчому провадженні № 45289030.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2014 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач не погодився із рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, позивач просить постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2014 року скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Представник позивача підтривав доводи та обґрунтування апеляційної скарги позивача, наполягав на її задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанову суду першої інстанції слід скасувати, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що на виконанні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська у справі № 415/10089/12, про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь ПАТ ОТП Банк заборгованості в розмірі 8 059 750,74 грн. (а.с. 64).

04.11.2014 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику строк на самостійне виконання до 10.11.2014 року (а.с. 60).

27.11.2014 року у звязку з невиконанням виконавчого документа у строк, наданий для добровільного виконання рішення суду, державним виконавцем винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 805 975,07 грн. (а.с. 7).

Позивач, вважаючи постанову про стягнення виконавчого збору протиправною, звернувся до суду з вимогами про її скасування.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, своє рішення обґрунтував тим, що державний виконавець, приймаючи оскаржену постанову, діяв в межах своєї компетенції та на підставі положень Закону України «Про виконавче провадження», виконував дії, спрямовані на виконання рішення суду.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно частини 1 статті 1 Закону України Про виконавче провадження (далі Закон №606) виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.25 Закону №606 державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Частиною 1 ст. 31 цього ж Закону, визначено, що боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Доказів того, що постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана боржнику ОСОБА_1 за адресою, зазначеною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1, матеріали справи не містять.

Так, у супроводжувальному листі зазначена одна адреса боржника, а у повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 58) вказана інша адреса, та отримано документ невідомою особою.

Доказів про своєчасне вручення постанови, в якій визначено боржнику строк для добровільного виконання судового рішення, відповідачем надано суду не було.

У разі ненадання боржником у строки, встановлені ч. 2 ст. 25 ЗУ Про виконавче провадження для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення, державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення (ст.27 Закону №606).

Колегія суддів вважає, що у даному випадку позивач обєктивно не мав можливості виконати рішення суду у визначений державним виконавцем термін, оскільки не був обізнаний про існування постанови про відкриття виконавчого провадження, як і про надання терміну для добровільного виконання рішення суду.

Відповідно до приписів ст. 35 ЗУ Про виконавче провадження за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів.

Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження 24.11.2014р., ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про зупинення стягнення за виконавчим документом.

25.11.2014р. судом було прийнято ухвалу про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа №415/10089/12, виданого 08.04.2014р на виконання заочного рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська у справі по стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості в розмірі 8 059 750,74грн.(а.с. 52). Підставою для прийняття такої ухвали зазначено наявність рішення суду за заявами боржників про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Копію зазначеної ухвали представник позивача (божника) передав до канцелярії відповідача з заявою про обовязкове зупинення виконавчого провадження, дата подання 27.11.2014 (а.с. 75).

В період дії ухвали суду про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа №415/10089/12, державним виконавцем 27.11.2014р., всупереч вимогам п.4 ч.1 ст.37 Закону №606 (наявність обставин, що зумовлюють обовязкове зупинення виконавчого провадження), була прийнята оскаржена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 805 975,07грн..

До того ж, в матеріалах виконавчого провадження наявна ухвала Заводського районного суду від 13.11.2014р. у справі №415/10089/12 (а.с. 88) про визнання виконавчих листів, виданих судом по цивільній справі за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, такими, що не підлягають виконанню.

Колегія суддів, враховуючи сукупність вказаних вище обставин, підтверджених відповідними доказами, приходить до висновку, що у даному випадку були відсутні законні підстави для прийняття державним виконавцем оскарженої постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, з огляду на що, позовні вимоги позивача про скасування такої постанови підлягають задоволенню.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, колегія суддів вважає, що постанову суду першої інстанції у даній справі необхідно скасувати з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.ст.202,205,207 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2014 року у справі № 804/20426/14 - скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 про стягнення з боржника виконавчого збору від 27.11.2014року у виконавчому провадженні ВП № 45289030.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ІІН НОМЕР_1) судові витрати у справі у розмірі 2923 грн. 20 коп. (дві тисячі девятсот двадцять три гривні двадцять копійок).

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак