Справа № 22-а-1026/11
Суддя: Бабак А. М.
Дата ухвалення: 2011-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу Справа № 22-а-1026/11
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22а-1026/11 Головуючий у 1 інстанції: Каракай Н.Д.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2011 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів: Бабак А.М.

ОСОБА_2

При секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою

Управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області на постанову Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 02 лютого 2010 року

у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, визнання незаконною бездіяльності та зобовязання здійснити та виплатити підвищення пенсії як дитині війни, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до УПФУ в Гуляйпільському районі Запорізької області про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, визнання незаконною бездіяльності та зобовязання здійснити та виплатити підвищення пенсії як дитині війни

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що має статус дитини війни, а тому відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право на щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Проте, таке підвищення до пенсії протягом 2006-2009 роки не нараховувалось та не виплачувалась. Вважає бездіяльність УПФУ незаконною, тому просив суд визнати незаконною бездіяльність відповідача, що призвела до порушення його права на 30% підвищення пенсії з 01.01.2006 року по теперішній час, передбаченого ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни. Зобовязати відповідача провести перерахунок пенсії за вказаний період з урахуванням підвищення її на 30% від мінімальної пенсії за віком як дитині війни, зобовязавши сплатити недоплачену суму за вказаний період з урахуванням індексу інфляції щомісячних сум боргу за весь час прострочення. Зобовязати відповідача виплачувати пенсію у подальшому з дати винесення рішення суду, з урахуванням підвищення на 30% від мінімальної пенсії за віком як дитині війни. Зобовязати відповідача визначити конкретну суму заборгованості, яка утворилась внаслідок недоплати щомісячної надбавки до пенсії та про індексувати щомісячні суми боргу за весь час прострочення з 01.01.2006 року по теперішній час, поновити строк позовної давності за даним позовом, як пропущений з поважних причин.

Постановою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 02 лютого 2010 року позов задоволено частково.

Визнано бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_3 підвищення пенсії відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни за період з 23.11.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року та з 01.01.2010 року по 02.02.2010 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком неправомірною.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_3 підвищення пенсії згідно ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни та ч.1 ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування за період з 23.11.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року та з 01.01.2010 року по 02.02.2010 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФУ в Гуляйпільському районі Запорізької області посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову залишити позовну заяву без розгляду, закрити провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до Закону України № 2748-УІ від 2 грудня 2010 року „ Про внесення змін до розділу ХП „Прикінцеві положення" Закону України „Про судоустрій і статус суддів" щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами", який набрав чинності з 30 грудня 2010 року, апеляційній скарги щодо спорів, які подані до апеляційних судів до набрання чинності вказаним Законом в порядку цивільного судочинства, та апеляційні скарги, передані відповідним апеляційний судам згідно з п.2 розділу П Закону України від 18 лютого 2010 року № 1691-УІ „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами", провадження за якими не відкрито, розглядаються цивільними палатами апеляційних судів у порядку адміністративного судочинства.

У звязку з цим справа підлягає розгляду в порядку КАС України.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач має статус дитини війни, що підтверджується відміткою у пенсійному посвідченні (а.с. 6-7).

У відповідності до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008 зміни, внесені підпунктом 2 пункту 41 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VІ до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни щодо визначення розміру підвищення до пенсії, визнано такими, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними).

Постанова Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530 „Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян є підзаконним нормативним актом і не повинна застосовуватись відповідачем, як така, що суперечить Закону, який має вищу юридичну силу.

На час розгляду цієї справи судом розмір мінімальної пенсії за віком визначений лише ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Частиною 1 ст. 2 Закону України "Про прожитковий мінімум" передбачено, що прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Доводи апеляційної скарги про неможливість застосування до спірних правовідносин розміру мінімальної пенсії за віком, оскільки це суперечить вимогам статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Частиною 3 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено застосування мінімального розміру пенсії за віком виключно для визначення розміру пенсій призначених згідно з цим Законом ( ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування").

Відсутність підстав для застосування мінімального розміру пенсії за віком, який встановлено ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", до правовідносин, що виникають внаслідок визначення розміру пенсій на підставі інших Законів ніж вищезазначений, дає підстави стверджувати про наявність прогалин у законодавчому регулюванні виплат, передбачених ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" громадянам, які мають статус дитини війни, при цьому прогалина полягає в частині відсутності механізму визначення мінімальної пенсії за віком, від розміру якої на 30% мають підвищуватись виплати громадянам, які мають статус дитини війни, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, дітям війни.

Нормами чинного процесуального законодавства, зокрема п. 4 ст. 8 КАС України забороняється відмова в розгляді та вирішення адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини, а п. 7 ст. 9 КАС України передбачено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

Вищенаведені обставини, норми чинного процесуального законодавства свідчать про те, що застосування судом першої інстанції у якості розрахункової величини для обчислення мінімальної пенсії за віком розміру прожиткового мінімуму, який обчислено відповідно до норм ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" є правильним, оскільки у даному випадку судом першої інстанції застосовано аналогію закону, а статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Зміст ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни не коригувався та її дія на 2009 рік законами України не була зупинена, тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення вимог в частині зобовязання відповідача здійснити перерахунок підвищення до пенсії позивачу за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, та з 01.01.2010 року по 02.02.2010 року.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції в достатньому обсязі встановив обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Гуляйпільському районі Запорізької області залишити без задоволення.

Постанову Гуляйпільського районного суду Запорізького області від 02 лютого 2010 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий:

Судді: