Справа № 2а-801/11/0970
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2011-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2011 р. Справа № 2a-801/11/0970

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Гундяка В.Д.,

при секретарі Круглій О.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Івано-Франківську справу за позовом Івано-Франківського міського центру зайнятості-робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообовязковогодержавного соціального страхування України на випадок безробіття до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

05.03.2011 року Івано-Франківський міський центр зайнятості-робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 1 483,33грн. Позовні вимоги мотивував тим, що частина допомоги по безробіттю, отриманої відповідачем, підлягає поверненню в звязку з порушенням останнім чинного законодавства. Однак ОСОБА_2 від повернення суми незаконно одержаної допомоги ухиляється.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що відповідач незаконно отримав допомогу по безробіттю за період з 01.09.2009 року по 29.11.2009 року, оскільки, перебуваючи в той час на обліку в Івано-Франківському міському центрі зайнятості як безробітний, одночасно з 01.09.2009 по 30.09.2009 виконував роботи для Карпатського підприємства геодезії, картографії та кадастру згідно цивільно-правового договору від 01.09.2009 року. Окремо зазначила, що відповідач не подав своєчасно відомості про зміну ним статусу безробітного, на вимогу позивача повернути незаконно отримані кошти не відреагував належним чином, отже, на її думку, заборгованість ОСОБА_3 перед органами зайнятості підлягає до стягнення в судовому порядку. Позов просила задовольнити повністю.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Суду пояснив, що після скорочення з попереднього місця зареєструвався у Івано-Франківському міському центрі зайнятості, як безробітний. Однак в звязку з скрутним матеріальним становищем був змушений знайти тимчасову роботу. Визнав, що порушив вимоги чинного законодавства, не повідомивши позивача про зміну свого соціального статусу. Суму позовних вимог просив зменшити наполовину, в звязку з необхідністю витрат коштів на лікування, так як він є інвалідом, та сплатою аліментів на утримання неповнолітнього сина.

Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши подані докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

В судовому засіданні встановлено, що у період у 2009 році за рахунок коштів Івано-Франківського міського центру зайнятості відповідач отримував допомогу, як безробітній.

Таким чином спірні правовідносини, які виникли між сторонами з приводу виплати соціальної допомоги, регулюються в першу чергу ЗУ Про зайнятість населення та ЗУ Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

Згідно ст.2 ЗУ Про зайнятість населення безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи.

Судом встановлено, що 20.12.2010 року на підставі звірки даних з ДПА в Івано-Франківській області спеціалістами Івано-Франківського міського центру зайнятості було проведено перевірку та складено Акт № 2084 розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», з якого вбачається, що ОСОБА_2 з 14.07.2009 року по 05.05.2010 року перебував на обліку в Івано-Франківському міському центрі зайнятості як безробітний, та одночасно з 01.09.2009 року по 30.09.2009 року виконував роботи для Карпатського підприємства геодезії, картографії та кадастру згідно цивільно-правового договору від 01.09.2009 року. Також факт виконання робіт ОСОБА_2 у цивільно-правових відносинах підтверджується актом приймання-здачі виконаних робіт між Карпатським підприємством геодезії, картографії та кадастру та ОСОБА_2 від 30.09.2009 року.

У відповідно з п.3 ст.1 вищевказаного Закону в Україні до зайнятого населення належать громадяни працюючі по найму на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форм власності.

З огляду на вищевикладене відповідач з дня прийняття на роботу в Карпатське підприємство геодезії, картографії та кадастру, не мав права перебувати на обліку в Івано-Франківському міському центрі зайнятості як безробітній та отримувати допомогу по безробіттю.

Проте, як вбачається з встановлених судом обставин, за період з 01.09.2009 року по 30.09.2009 року в порушення вимог чинного законодавства ОСОБА_2 перебував на обліку як безробітний в Івано-Франківському міському центрі зайнятості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.36 ЗУ Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Однак в порушення вищевказаних вимог Закону про факт працевлаштування відповідач не повідомив Івано-Франківський міський центр зайнятості.

Дані обставини відповідно до ч.3 ст.72 КАС України є такими, що не потребують доказування.

Відповідач в судовому засіданні визнав, що був зобовязаний повідомити позивача про тимчасове працевлаштування, однак не зробив цього, тим самим порушивши вимоги чинного законодавства.

Згідно Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерством праці та соціальної політики України за №307 від 20.11.2000 року, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.

Таким чином у відповідача дійсно виник обовязок щодо повернення частини виплаченої допомоги.

Однак суд не погоджується з визначеною позивачем сумою коштів, що підлягає до стягнення.

Так згідно п.п. 5.4 п.5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати тривалість виплати допомоги по безробіттю скорочується на строк до 90 календарних днів у разі приховування відомостей про працевлаштування на тимчасову роботу (у тому числі за межами України) або здійснення іншої діяльності за винагороду в період одержання допомоги по безробіттю - на строк не менше кількості календарних днів тимчасової роботи. Тимчасовою роботою вважається робота, на яку працівник прийнятий строком до двох місяців або чотирьох місяців у разі заміщення тимчасово відсутнього працівника, за яким на законній підставі зберігається його місце роботи.

З системного аналізу даної норми вбачається, що чинним законодавством не визначений конкретний проміжок часу на який скорочується виплата допомоги по безробіттю, а тільки встановлені максимальний та мінімальні періоди такого скорочення.

Відповідно до наведенного, приймаючи рішення про фактичний строк скорочення допомоги по безробіттю, позивач реалізовував свої дискреційні повноваження, тобто діяв згідно адміністративного розсуду. При цьому при здійсненні своїх дискреційних повноважень Івано-Франківський міський центр зайнятості, як субєкт владних повноважень, повинен був враховувати, що адміністративний розсуд повністю пов'язаний з правом і його суть полягає у вольовому співвідношенні доцільності і законності.

Тобто на переконання суду дискреційні повноваження державного органу не можуть бути абсолютними, а повинні обмежуватись загальними принципами та засадами права, що підтверджується положеннями п.3 ч.3 ст.2 КАСУ відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Однак при визначенні строку скорочення виплати та відповідно і суми коштів, що підлягала поверненню позивачем протиправно не враховано, що відповідач відповідно до розділу 7 персональної картки, особи яка звернулась до центру зайнятості є інвалідом другої групи з дитинства, тому потребує витрат на лікування, відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду від 30.07.1999 року зобовязаний сплачувати з 20.07.1999 року і до повноліття аліменти на утримання сина ОСОБА_4.

За таких обставин позовні вимоги слід задовольнити частково в межах визнаної суми позову тобто стягнення частини отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 742 грн.

На підставі ст.36 ЗУ Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, керуючись ст.ст.11, 71, 86, ч.3 ст.160, ст.162 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Івано-Франківського міського центру зайнятості 742 (сімсот сорок дві) грн.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити

Згідно ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги, якщо таку заяву чи скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова в повному обсязі виготовлена 20.05.2011 року.

Суддя: Гундяк В.Д.