Справа № 826/8232/15
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8232/15 Головуючий у 1-й інстанції: Добрівська Н.А. Суддя-доповідач: Губська Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

25 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Ганечко О.М.,

Федотова І.В.,

при секретарі: Агаркові Б.М.

за участю: представника позивача ОСОБА_3 (угола від 09.06.2015),

представника відповідачів Кісельової О.П.(довіреності від 30.12.2014 та 05.01.2015),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу громадянина Республіки Бангладеш ОСОБА_7 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2015 року в адміністративній справі за позовом громадянина Республіки Бангладеш ОСОБА_7 до Державної міграційної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління Державної міграційної служби України у місті Києві, про визнання неправомірним та скасування рішення № 710-14 від 19.12.2014 року та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Громадянин Республіки Бангладеш ОСОБА_7 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним адміністративним позовом, в якому просив визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача № 710-14 від 19 грудня 2014 року про відмову у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та зобов'язати відповідача повторно розглянути його заяву.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2015 року позов було залишено без розгляду, у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, а також порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить ухвалу скасувати, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при отриманні повідомлення відповідача про відмову у прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, він не був обізнаний про необхідність, порядок і строки оскарження цього рашення.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав і просив її задовольнити, в той час, як представник відповідача та третьої особи проти цього заперечувала, просила залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та наведені у скарзі доводи, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач звернувся до Державної міграційної служби України із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, на що отримав рішення про відмову від 19.12.2014 року, яке він вважає неправомірним і оскаржує до суду з цим позовом.

Залишаючи позов без розгляду на підставі ст.99 КАС України, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що позивач пропустив передбачений Законом строк звернення до адміністративного суду без поважних причин, при цьому, суд виходив з наступного.

Так, відповідно до ч.ч.1-3 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, протягом п'яти робочих днів з дня отримання повідомлення про відмову можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, а також до суду у строки, встановлені цим Законом.

Як роз»яснив Пленум Вищого адміністративного суду України в п.20 постанови від 30.09.2013 «Про внесення змін і доповнень до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року №1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні», строк у п'ять робочих днів для оскарження рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, встановлений частиною першою статті 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», застосовується як для подання скарги до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, так і до строків звернення до суду з позовною заявою.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що строк для оскарження рішення Державної міграційної служби України №710-14 від 19.12.2014 почав плинути з дня письмового повідомлення про нього позивача, тобто, від 19.01.2015 (а.с.124) і сплинув 25.01.2015..

При цьому, колегія суддів не приймає доводи представника апелянта в судовому засіданні щодо відсутності поруч з підписом позивача про отримання спірного рішення підпису перекладача, що, ніби-то, може свідчити про його необізнаність щодо змісту цього рішення і, як наслідок, несвоєчасне його оскарження. Як вбачається з матеріалів особової справи позивача (а.с.50,70-76,85-88,) усі необхідні дії щодо спірного питання здійснювались відповідачем за участі перекладача, в той же час, як вірно зазначає суд першої інстанції, доводи щодо нерозуміння позивачем змісту спірного рішення не є переконливими і такими, що свідчать про поважність причин пропуску строку з огляду на термін часу, що знадобився позивачу для пошуку особи, яка б могла здійснити переклад рішення органу, до якого він звернувся у пошуках притулку.

До того ж, у позовній заяві йдеться посилання на невчасне отримання позивачем спірного рішення, що, в свою чергу, не знайшло свого підтвердження.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного процесу та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процессу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Згідно із статтею 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини, що мають суттєве значення для вирішення питання, і судове рішення ухвалено у відповідності до норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування ухвали не вбачається.

Керуючись ст.ст.99,100,195,196,199,200,205,206,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу громадянина Республіки Бангладеш ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Ухвала в повному обсязі складена 28.08.2015 року.

Головуючий суддя: Л.В.Губська

Судді: О.М. Ганечко

І.В.Федотов

.

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Ганечко О.М.

Федотов І.В.