Справа № 2а-11756/10/0570
Суддя: Гаврищук Т.Г.
Дата ухвалення: 2010-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шинкарьова І.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2010 року справа №2а-11756/10/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Сухарька М.Г.

ОСОБА_2

при секретарі судового засіданні ОСОБА_3

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_4 довіреність від 10.04.09р.

від відповідача: ОСОБА_5 довіреність від 29.05.09р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Артемівської обєднаної державної податкової інспекції Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2010 року по адміністративній справі №2а-11756/10/0570 за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_6 до Артемівської обєднаної державної податкової інспекції Донецької області про визнання незаконними дії, визнання недійсним податкового повідомлення - рішення від 20.04.2010року № 782/1742/НОМЕР_1,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2010 року по справі №2а-11756/10/0570 адміністративний позов Фізичної особи підприємця ОСОБА_6 до Артемівської обєднаної державної податкової інспекції Донецької області задоволено повністю, внаслідок чого визнано недійсним та скасоване податкове повідомлення - рішення від 20.04.2010року №/0 Артемівської об'єднаної державної податкової інспекції Донецької області, визнані незаконними дії Артемівської ОДПІ по проведенню документальної перевірки ФО-П ОСОБА_6 20.04.2010 року.

В апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду Артемівська обєднана державна податкова інспекція Донецької області просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Відповідач у письмових запереченнях та під час апеляційного розгляду справи проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, ухвалена судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного зясування обставин в адміністративній справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу, встановила наступне.

Судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду справи встановлено, що відповідачем була проведена документальна невиїзна перевірка позивача з питання достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за жовтень 2007 року, за результатами якої складений акт від 20.04.2010р. № 782/1742/НОМЕР_1, яким встановлено порушення позивачем пп. 7.2.1, 7.2.3, 7.2.4, 7.2.6 п.7.2 ст.7, пп.7.7.1 п.7.7 ст.7. п.п.7.7.2а п.7.7 ст.7, п.1.8 ст.1 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997р. № 168/97-ВР із змінами та доповненнями, у результаті завищення ФОП ОСОБА_6 суми податкового кредиту з податку на додану вартість у вересні 2007р. у розмірі 186311 грн. завищено відємне значення податку на додану вартість у вересні 2007р. у розмірі 151959 грн. та завищено заявлену суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у жовтні 2007р. на суму 149440 грн.

При здійсненні перевірки було встановлено включення позивачем до складу податкового кредиту у вересні 2007р. суму податку на додану вартість у розмірі 186311,19 грн. за податковими накладними, складеними філією «Металургійний комплекс» ЗАТ «Донецьксталь металургійний завод», у яких вказано неіснуючий номер свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість 100072438 (дата видачі податковим органом 22.10.07). Свідоцтво платника ПДВ за № 100015054 від 26.01.2007р. фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 не було здане, у звязку з загубленням (надана заява від 15.10.2007р. ФОП ОСОБА_6О.).

Після закінчення планової виїзної перевірки позивачем до Артемівської ОДПІ були надані копії вищезазначених податкових накладних з іншими реквізитами із зазначенням свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість №100015054.

Перевірка позивача була проведена на підставі розпорядження начальника Артемівської ОДПІ ОСОБА_7 № 57 від 19.04.2010 року, у якому зазначено, що перевірку достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за жовтень 2007 року оформлено актом виїзної планової перевірки від 11.06.2008р. №1373/1742/НОМЕР_1. З відділу податкової міліції надійшла службова записка від 16.04.2010р. № 26-314-5/164 з інформацією, згідно якої є достатні підстави вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства.

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.04.2010р. № /0, яким позивачеві згідно підпункту б п.п.4.2.2. п.4.2 ст.4 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами було зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2007р. на 149440 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 01.11.2007 року позивачем до податкового органу подано декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2007 року з виправленням помилок за лютий 2007 року, якою визначив суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку у розмірі 149440,00 грн. (рядки 25,25.1), залишок від'ємного значення попереднього звітного податкового періоду за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду - 149440,00 грн. (рядок 24), у цей же день позивачем відповідачу надано подано розрахунок суми бюджетного відшкодування у сумі 149440,00 грн. та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування на суму 149440,00 грн.

Підпунктом 7.7.5 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» встановлено, що протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

Відповідачем 16.11.07р. було проведено документальну невиїзну (камеральну) перевірку податкових декларацій за жовтень 2007р., за результатами якої складений акт № 2585//266, яким встановлено, що позивач не надав для перевірки зазначені у розрахунку бюджетного відшкодування завірені копії первинних документів, що підтверджують факт оплати ним товарів (послуг) основним постачальникам, та копії реєстрів отриманих і виданих податкових накладних, що є достатнім для проведення позапланової виїзної документальної перевірки платника податку.

У травні-червні 2008р. відповідачем було проведено виїзну планову перевірку позивача, у тому числі з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів по податку на додану вартість за період з 01.01.2007р. по 31.03.2008р., за результатами якої складений акт №1373/1742/НОМЕР_1 від 11.06.2008р., яким встановлено порушення позивачем пп. 7.2.1, 7.2.3, 7.2.4, 7.2.6 п.7.2 ст.7, пп.7.7.1 п.7.7 ст.7. п.п.7.7.2а п.7.7 ст.7, п.1.8 ст.1 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997р. № 168/97-ВР із змінами та доповненнями, у результаті завищення ФОП ОСОБА_6 суми податкового кредиту з податку на додану вартість у вересні 2007р. у розмірі 186311 грн. завищено відємне значення податку на додану вартість у вересні 2007р. у розмірі 151959 грн. та завищено заявлену суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у жовтні 2007р. на суму 149440 грн.

На підставі наведеного акту перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.06.2008 року № /0, яким позивачеві згідно підпункту б п.п.4.2.2. п.4.2 ст.4 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами було зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за жовтень 2007 р. на 149440 грн.

Зазначене податкове повідомлення - рішення має аналогічний предмет та правову підставу зі спірним податковим повідомленням - рішенням від 20.04.2010 року №/0.

За результатами розгляду скарги позивача в адміністративному порядку рішенням ДПА у Донецькій області від 11.11.2008р. податкове повідомлення-рішення від 18.12.2008р. № /0-3684 було скасовано.

Крім того, відповідачем була також проведена позапланова виїзна перевірка фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 з питання правильності визначення податкових зобов'язань з податку на додану вартість з період з 01.01.2007 року по 31.12.2007 року, за результатами якої складений акт від 24.10.2008 року №2495/1742/НОМЕР_1.

З викладеного вбачається, що перевірка позивача з питання достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за жовтень 2007р. була проведена відповідачем двічі (акти від 11.06.2008р., 24.10.2008р.), за результатами якої було винесене податкове повідомлення - рішення про зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 149440,00 грн., яке скасовано Державною податковою адміністрацію у Донецькій області.

13.04.2010р. відповідачем було складено висновок від 13.04.2010р. №407 на суму податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету за жовтень 2007р. в сумі 149440,00грн.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо недоведеності відповідачем наявності правових підстав для проведення 20.04.10р. повторної перевірки позивача з питання достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за жовтень 2007р.

Колегія суддів також зазначає, що порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначений у п.7.7 ст.7 Закону України Про податок на додану вартість за приписами п.п.7.7.1 якого сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України Про податок на додану вартість якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

За вимогами п.п.7.4.1. п.7.4. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку, у тому числі з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Підпунктом 7.4.5. п.7.4. ст.7 цього Закону забороняється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

За вимогами п.п.7.2.4. п.7.2. ст.7 Закону України Про податок на додану вартість право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Пунктом 9.8 статті 9 наведеного Закону встановлено, що свідоцтво про реєстрацію як платника податку на додану вартість діє до дати його анулювання.

Відповідно до п.2 Порядку заповнення податкової накладної, який затверджено наказом ДПА України від 30 травня 1997 р. №165, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.06.1997р. за №233/2037, податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Пунктом 5 зазначеного Порядку встановлено, що податкова накладна вважається недійсною у випадках її заповнення іншою особою ніж особою, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

З матеріалів справи вбачається, що на період здійснення операцій з купівлі товарів у філії «Металургійний комплекс» ЗАТ «Донецьксталь металургійний завод» отримання податкових накладних і прийняття позивачем наведених в акті перевірки податкових накладних до податкового обліку, позивач був зареєстрований як платник податку на додану вартість. Колегія суддів вважає, що зазначення у податковій накладній іншого номеру свідоцтва про реєстрацію покупця як платника податку на додану вартість, не робить ці накладні недійсними та не позбавляє права позивача на формування податкового кредиту за цими накладними. При здійсненні перевірки не було встановлено факту безтоварності угод за спірними податковими накладними.

Колегія суддів також зазначає, що право на відшкодування відємної різниці є матеріальним правом позивача. Несвоєчасне відшкодування коштів порушує його право власності, захист якого гарантовано першим реченням частини першої статті першої Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини та основних свобод, яка набрала чинності для України 11.09.1997р. та у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини, у тому числі у Рішенні Європейського Суду від 09.01.2007р. у справі Интерсплав проти України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Артемівської обєднаної державної податкової інспекції Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2010 року у справі №2а-11756/10/0570 - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2010 року у справі №2а-11756/10/0570 - залишити без змін.

Ухвала складена та підписана у нарадчій кімнаті в повному обсязі та проголошена у судовому засіданні 01 вересня 2010року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: С.В. Білак

ОСОБА_8