Справа № 804/64/15
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2015-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2015 р. Справа № 804/64/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що прийняте Західно-Донбаською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, мотивуючи тим, що перевіряючими під час проведення перевірки, не надано належної оцінки наявним первинним документам, документи для з'ясування обставин під час проведення перевірки податковим органом не запитувались. Господарські операції належним чином відображені у бухгалтерському та податковому обліку. Податковий кредит сформований правомірно, а висновки Західно-Донбаської ОДПІ безпідставні та незаконні. Позивач вважає, що висновки в акті перевірки від 21.07.2014 року №132/22-03-31657751 не відповідають діючому законодавству, є протиправними, прийняті при відсутності належних доказів, а податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.
Представник позивача проти розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечувала.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, згідно письмових заперечень просив розглянути справу без участі представника, в порядку письмового провадження.
Ухвалою суду від 13.05.2015р. відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України справу призначено до розгляду у письмовому провадженні на підставі наявних в справі доказів, за відсутності сторін.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
На вказані запити, позивач Листом №948 від 19.06.14р. відповідачу направив виписку з банку, платіжні доручення, податкові накладні, реєстри отриманих податкових накладних, Договори з ТОВ «Європа М», ТОВ «Міленіум Білд».
Судом встановлено, що з 16.07.2014 року по 22.07.2014 року, на підставі наказу №555 від 16.07.2014р. та повідомлення на перевірку №73 від 16.07.2014р. згідно пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, ст.77, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.79.1 ст.79 ПК України відповідачем проведено позапланову невиїзну перевірку КП «Тернівське житлово-комунальне підприємство» щодо реальності здійснення господарських операцій та з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Европа М» за період з 01.12.2012р. по 31.12.2012р., ТОВ «Промбуд Маркет» за період з 01.01.2014р. по 31.01.2014р. та ТОВ «Міленіум Білд» за період з 01.02.2014р. по 28.02.2014р., за результатами якої складено акт №132/22-03-31657751 від 21.07.2014р.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між КП «Тернівське житлово-комунальне підприємство» (Замовник) та ТОВ «Европа М» (Підрядник) було укладено:
- Договір підряду № 95-12 від 24.05.2012 року, копія якого наявна в матеріалах справи, згідно умов якого Замовник доручає, а Підрядник зобов'язується виконати відповідно до умов дійсного договору Поточний ремонт дороги по вул.Лермонтова в м.Тернівка.
Оплату КП «ТЖКП» за виконані роботи, з урахуванням податку на додану вартість, проведено платіжними дорученнями: №134 від 05.07 2012p., №154 від 09.08.2012p., №172 від 04.09.2012p., №195 від 28.09.2012р., №214 від 31.10.2012p., №242 від 04.12.2012p., №21 від 12.03.2013p.
Між КП «ТЖКП» та ТОВ «Європа М» укладено Договір про закупівлю робіт за державні кошти № 129з-12 від 07.08.2012 року, предметом якого є виконання робіт з Капітального ремонту дороги по вул. Маяковського (від вул. Польова до вул. Харківська) в м. Тернівка. Додатковою угодою №1 від 28.02.2013 року продовжено строк дії договору до 31.12.2013 року.
До Західно-Донбаської ОДПІ надійшов від Дніпродзержинської ОДПІ Акт №189/25/04-03-22-01-08 від 06.08.2013 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Європа М» з питань дотримання вимог податкового законодавства з ПДВ, відповідно до якого встановлено нереальність здійснення господарських операцій по ланцюгу постачання (стор.9 Акту перевірки позивача).
Між комунальним підприємством «Тернівське житлово-комунальне підприємство» (покупець) та ТОВ «Промбуд Маркет» було укладено Договір поставки № 338 від 05 грудня 2013 року, предметом якого є прийняття та оплата товарно-матеріальних цінностей.
Постачальник ТОВ «Промбуд Маркет» на вищезазначені операції з поставки виписав та надав КП «ТЖКП» оригінали податкових накладних: №70 від 27.01.2014р., №36 від 18.02.2014р., №35 від 18.02.2014р., №19 від 10.02.2014р.; №29 від 09.12.2013р., №59 від 18.12.2013р., №60 від 18.12.2013р., №83 від 26.12.2013р.
Також були складені приймальні акти: №1193 від 26.12.2013р., №1192 від 18.12.2013р., №1190, 1191 від 18.12.2013р., №1189 від 09.12.2013р., №111 від 27.01.2014р., № 201, 202 від 10.02.2014р., №204 від 18.02.2014р., №203 від 18.02.2014р.
Оплату КП «ТЖКП» за отриманий товар, з урахуванням податку на додану вартість, проведено платіжними дорученнями: №61 від 09.12.2013р.; №1300 від 18.12.2013р.; №72 від 26.12.2013р.; №4 від 27.01.2014р.; №6 від 18.02.2014р.; №2 від 10.02.2014р.; №214 від 18.02.2014р.
До Західно-Донбаської ОДПІ надійшов від ДПІ у Будьоннівському районі м.Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області Акт № 85/05-61-22-01/38654416 від 28.03.2014р «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ПРОМБУД МАРКЕТ» щодо документального підтвердження господарських відносин із контрагентами покупцями-постачальниками за період: січень-лютий 2014р. Відповідно до якого «...вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій падання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, які не мають реального товарного характеру. Зустрічною звіркою документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин ТОВ «ПРОМБУД МАРКЕТ» з контрагентами-покупцями за січень 2014р., лютий 2014р...» (стор.11-12 Акту перевірки позивача).
Між КП «Тернівське житлово-комунальне підприємство» (Замовник) та ТОВ «Мілленіум Білд» було укладено Договір підряду №5 від 03.02.2014р., предметом якого є: ремонт приміщення актового залу.
Оплату КП «ТЖКП» за виконані роботи, з урахуванням податку на додану вартість, проведено платіжним дорученням №3 від 13.02.2014р., №110 від 25.02.2014р., №21 від 11.03.2014р.
До Західно-Донбаської ОДПІ надійшов від ДПІ у Печерському районі м. Києва Акт «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання» № 1347/26-55-22-07/38913342 від 14.05.2014, за результатами якого встановлено нереальність здійснення господарських операцій за лютий 2014 року
Також судом досліджені надані позивачем докази, а саме: Договір на технічний нагляд №50-Т від 16.07.2012р., Звіти про рух і дотримання норм витрачання будівельних матеріалів за квітень, жовтень 2014р., лютий 2015р., Витяг із наказу від 12.01.2015р. №1.
Згідно із ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
П.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, встановлено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь - яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення за агентськими договорами.
Згідно п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Згідно ст.79 Податкового кодексу України, Документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова.
Відповідно до п.86.1 ст.86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Згідно п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Статтею 185 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
П.198.1 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).
Згідно п.198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку..
Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Статтею 3 Господарського кодексу України передбачено, що під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.
Відповідно до ст.42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Згідно п.1 ст.142 Господарського кодексу України, прибуток (доход) суб'єкта господарювання є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб'єкта господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Частиною 2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996) передбачено, що фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до п.1 ст.9 Закону № 996, факти здійснення господарських операцій фіксують первинні документи, які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Відповідно до п.2 ст.9 даного закону первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: "назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції".
Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерством транспорту України від 14.10.1997 року № 363, передбачено, що договір перевезення вантажів - двостороння угода між перевізником, вантажовідправником чи вантажоодержувачем, що є юридичним документом, яким регламентується обсяг, термін та умови перевезення вантажів, права, обов'язку та відповідальність сторін щодо їх додержання. Даними Правилами передбачено, що товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.
Додаткові вимоги до первинних документів встановлені п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. № 168/704), відповідно до якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа, дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції, посада і прізвища осіб відповідальних за здійснення господарської операції і правильність оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно абз.1 п.п.2.1 глави 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Відповідно до п.п.2.2, п.п.2.4, п.п.2.7 п.2 вказаного Положення, первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).
Відносини в галузі діяльності з надання послуг з перевезення вантажів регулюються Цивільним кодексом України (глава 64), Господарським кодексом України (глава 32), Митним кодексом України, Законами України «Про транспорт», «Про зовнішньоекономічну діяльність», «Про транзит вантажів», «Про автомобільний транспорт», «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363, тощо.
Відповідно до підпунктів 11.1, 11.3-11.9 пункту 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля.
Таким чином, товарно-транспортна накладна належить до первинної бухгалтерської документації, наявність якої для всіх суб'єктів господарської діяльності незалежно від форм власності є обов'язковою.
Частина 2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.ст.11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем проведено позапланову невиїзну перевірку КП «Тернівське житлово-комунальне підприємство» щодо реальності здійснення господарських операцій та з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Европа М» за період з 01.12.2012р. по 31.12.2012р., ТОВ «Промбуд Маркет» за період з 01.01.2014р. по 31.01.2014р. та ТОВ «Міленіум Білд» за період з 01.02.2014р. по 28.02.2014р., за результатами якої складено акт №132/22-03-31657751 від 21.07.2014р.
Судом встановлено, що КП «Тернівське житлово-комунальне підприємство» здійснювало фінансово-господарські операції з:
При цьому до перевірки не було надано первинні документи, а саме: календарний графік виконання робіт (Додаток № 2 до договору про закупівлю робіт за державні кошти № 129з-12 від 07.08.2012 р.), акт виконаних робіт за формою КБ-2В та довідку про вартість виконаних робіт за формою КБ-3 (стор.9 Акту).
До перевірки не надано первинні документи, а саме: календарний графік виконання робіт (додаток № 2 до договору підряду № 5 від 03.02.2014р.), акт виконаних робіт за формою КБ-2В та довідку про вартість виконаних робіт за формою КБ-3 (стор.14 Акту).
При цьому, до перевірки не було надано договір поставки, товарно-транспортні накладні, сертифікати якості та походження товарів.
На вказані запити, позивач Листом №948 від 19.06.14р. відповідачу направив виписку з банку, платіжні доручення, податкові накладні, реєстри отриманих податкових накладних, Договори з ТОВ «Європа М», ТОВ «Міленіум Білд».
Аналізуючи вищевказану відповідь КП «Тернівське житлово-комунальне підприємство», суд приходить до висновку, що позивачем надані не всі запитувані відповідачем первинні документи, а також будь-які пояснення, у т.ч. з причин не можливості їх надання у вказаній відповіді відсутні.
Суд звертає увагу на вимоги п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України, яким передбачено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Західно-Донбаською ОДПІ отримано матеріали перевірок від:
- Дніпродзержинської ОДПІ Акт від 06.08.2013 №189/25/04-03-22-01-08 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Європа М» з питань дотримання вимог податкового законодавства з ПДВ;
- ДПІ у Будьонівському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області Акт від 28.03.2014 №85/05-61-22-01/38654416 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «ПРОМБУД МАРКЕТ» щодо документального підтвердження господарських відносин із контрагентами (покупцями та постачальниками) за період січень-лютий 2014 року;
- ДПІ у Печерському районі м. Києва Акт від 14.05.2014 №1347/26-55-22-07/38913342 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Міленіум Білд».
Відповідно до даних актів встановлено, що операції між КП «Тернівське житлово-комунальне підприємство» та ТОВ «Европа М», ТОВ «Промбуд Маркет», ТОВ «Міленіум Білд» не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, відповідних виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів.
Тобто, встановлено відсутність реальної можливості придбання КП «Тернівське житлово-комунальне підприємство» товарів (робіт, послуг) у вищевказаних контрагентів-постачальників, та, як наслідок, відсутність права на формування податкового кредиту по операціях з придбання товарів (робіт, послуг) у ТОВ «Европа М», ТОВ «Промбуд Маркет», ТОВ «Міленіум Білд».
Таким чином, відсутність необхідних умов для здійснення фінансово-господарської діяльності саме відсутність трудових, матеріальних ресурсів, виробничої бази, складських приміщень, транспортних засобів та обладнання унеможливлює здійснення господарської діяльності контрагентів позивача.
З врахуванням вимог належності та допустимості доказів передбачених ст.ст.70 КАС України та вимог до первинних документів передбачених ст.9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", в частині того що первинні документи повинні мати відповідні обов'язкові реквізити, крім іншого - зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; - посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, суд зазначає, що умовою достовірності доказів щодо здачі-прийняття робіт (придбання послуг) вартість яких врахована позивачем у податковому обліку з метою зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість, зв'язку цих послуг з власною господарською діяльністю позивача є конкретизація змісту, обсягу, результату цих послуг.
Враховуючи наведене, суд зазначає, що надані до перевірки позивачем документи не є достовірними доказами факту поставки товарів, адже сам факт наявності у позивача податкових та видаткових накладних не є безумовним доказом реальності господарських операцій між позивачем і його контрагентами, тоді як для податкового обліку значення має саме факт поставки товарів тим виконавцем (постачальником), який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження податкового кредиту.
При цьому суд зазначає, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка в свою чергу є підставою для формування підприємством податкового обліку.
Системний аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.
Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21.01.2011 у справі № 21-37а10. Зокрема, Судовою палатою в адміністративних справах Верховного Суду України було зазначено, що податкова накладна, яка видається платником податку, що поставляє послуги, на вимогу їх отримувача, є підставою для нарахування податкового кредиту останнього лише за умови здійснення самої господарської операції.
Таким чином, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, тощо) мають силу первинних документів лише у разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактично здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх оформлених реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
На момент розгляду справи, додаткових пояснень, документів, що спростовують вищевказані факти та доводять реальність вказаних господарських операцій позивачем не надано.
У відповідності до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 1936/11/13-11 від 01.11.2011 року «Щодо підтвердження даних податкового обліку» документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
Сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
Враховуючи вищевказані норми законодавства, суд приходить до висновку, що первинні документи, які складені суб'єктами господарської діяльності на операції що не відповідають сутності і не несуть доказовості відносно змісту здійсненної операції не є документами, які можуть бути підставою для відображення в облікових регістрах бухгалтерського та податкового обліку. Витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою і для формування податкового обліку платника податків.
Отже, судом не встановлено надходження товару, що має індивідуально визначені ознаки, та виконання послуг саме від заявлених у спорі контрагентів, подальший рух товару, у тому числі переміщення на виробництво, та його використання при виготовленні власної продукції.
Судом встановлено документальне оформлення операцій, які в подальшому відображені в податковому обліку, проте, підтвердження фактичного існування зазначеного в таких документах товару як об'єктів цивільного обігу, які мають індивідуально визначені ознаки, виробника, сертифікати відповідності або якості не надані.
Суд зазначає, що відомості системи автоматичного співставлення про не підтвердження нарахування сум ПДВ контрагентами позивача не можуть слугувати єдиною та самостійною підставою для висновків про протиправність заявленого податкового кредиту, проте є підставою для перевірки оподатковуваних операцій.
Надаючи оцінку доводам про протиправність визначення податкових зобов'язань, що нараховані внаслідок встановлення відсутності об'єкту оподаткування в правовідносинах між позивачем та вищевказаними контрагентами, суд виходить із того, що об'єктом оподаткування є певні операції між конкретними суб'єктами господарювання, а не договори, укладені між ними, або незаявленими в таких операціях третіми особами.
Відсутність належного підтвердження здійсненої господарської операції або її нездійснення із штучним складанням первинних документів свідчить про відсутність оподатковуваної операції та/або відсутність належних первинних документів, що не може мати наслідком внесення в податковий облік відомостей щодо здійснення таких операції, та, відповідно, отримання податкових переваг у вигляді податкового кредиту або валових витрат.
Окремою підставою для відсутності у платника податків права на отримання зазначених податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, недоліки таких документів, складання таких документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, відображення у первинних документах недостовірних даних або даних, які неможливо віднести до операцій, що перевіряються.
Для вирішення спору по суті та надання оцінки правомірності проведення позивачем податкового обліку суд перевіряє відповідність вимогам законодавства первинних документів, їх наявність, що вимагається нормативно-правовими актами та безпосередньо укладеними угодами, що в свою чергу в певній мірі свідчить про як про реальність таких операцій так і про допустимість наданих доказів для підтвердження спірних операцій.
Відповідно до статей 1, 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, а первинний документ містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Також належить враховувати вимоги "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88. Так, відповідно до пунктів 2.4., 2.14-2.16 Положення, первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити, у тому числі: зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.
Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам.
Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Таким чином, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, правомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість суду необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів, тощо.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростували правильність висновків відповідача, викладених ним в акті №132/22-03-31657751 від 21.07.2014р.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку в необхідності відмови в задоволенні поданого адміністративного позову.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Н.В. Турлакова