Справа № 2а-0770/2712/11
Суддя: Андрійцьо В.Д.
Дата ухвалення: 2011-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 2а-0770/2712/11
рядок статзвіту 8.1.5
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2011 року м. Ужгород

Закарпатський окружний адміністративний суд в особі судді Андрійцьо В.Д., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Державної податкової інспекції у Тячівському районі Закарпатської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 389,65 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - суб'єкт владних повноважень - Державна податкова інспекція у Тячівському районі Закарпатської області звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 389, 65 грн., мотивуючи тим, що останній будучи зареєстрованим платником податків та зборів, не виконує взяті на себе обовязки щодо сплати таких, внаслідок чого в нього і виникла вищезазначена заборгованість.

05 вересня 2011 року на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, за наявними матеріалами.

Будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового розгляду справи відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки та не надав заперечення проти позову.

У відповідності до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд розглядає справу у письмовому провадженні.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про можливість розгляду даної справи в порядку письмового провадження, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1 зареєстрований Тячівською районною державною адміністрацією 31 грудня 1997 року, про що видано Свідоцтво і зроблено запис в журналі обліку реєстрації за № 509, та перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Тячівському районі Закарпатської області.

У відповідності до ст. 3 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) патентуванню підлягає торговельна діяльність, що здійснюється суб'єктами підприємницької діяльності або їх структурними (відокремленими) підрозділами у пунктах продажу товарів.

Так, під торговельною діяльністю слід розуміти роздрібну та оптову торгівлю, діяльність у торговельно-виробничій (громадське харчування) сфері за готівкові кошти, інші готівкові платіжні засоби та з використанням кредитних карток (ч. 2 ст. 3 вищевказаного закону).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" торговий патент - це державне свідоцтво, яке засвідчує право суб'єкта підприємницької діяльності чи його структурного (відокремленого) підрозділу займатися зазначеними у цьому Законі видами підприємницької діяльності.

Матеріалами справи встановлено, що 17 січня 2008 року ОСОБА_1 подав до Державної податкової інспекції у Тячівському районі заявку на придбання торгових патентів для провадження діяльності, а саме - роздрібна торгівля в магазині ТПП смт. Буштино та оптова торгівля з гуртового складу в смт. Буштино. На підставі поданої заяви відповідач отримав торгові патенти № 187891 та № 187897, про що свідчить витяг з журналу обліку виданих торгових патентів на право здійснення діяльності у сфері роздрібної торгівлі, діяльності по обміну готівкових цінностей, а також діяльності з надання послуг у сфері грального бізнесу.

Відповідно до розрахунку заборгованості борг відповідача по збору за проведення торгівельної діяльності складає 389, 70 грн. (в тому числі пеня - 0,05 грн.)

Відповідно до ст. 16 Податкового кодексу України, одним із обов'язків є обов'язок сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

У відповідності до пп. 20.1.28 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку, та розмірі, встановлених Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державною (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п. 102.4 ст. 102 Податкового кодексу України, у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності визначеного у п. 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку із відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визнання боргу безнадійним.

П. 11 ст. 10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" органи державної податкової служби подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також про стягнення заборгованості перед бюджетами і державними цільовими фондами за рахунок їх майна.

За наведених обставин, позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами і підлягають до задоволення повністю.

Судові витрати по справі згідно ч. 4 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги Державної податкової інспекції у Тячівському районі Закарпатської області - задовольнити повністю.

2. Стягнути з відповідача фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (90556, Закарпатська область, смт. Буштино, вул. Травнева, буд. 22) на користь державного бюджету заборгованість по збору за проведення торгівельної діяльності в сумі 389 (триста вісімдесят дев'ять) грн. 65 коп.

3. Виконавчий лист видати після набрання, відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постановою законної сили в порядку, визначеному частиною 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Андрійцьо В.Д.