Справа № 2-а-332/11/0603
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2011-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"04" травня 2011 р. Справа № 2-а-332/11/0603

номер рядка статистичного звіту 10.3.1

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Пасічник С.С.

суддів: Зарудяної Л.О.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від "26" січня 2011 р. у справі № 2-а-332/11/0603 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в місті Бердичеві Житомирської області про стягнення недоплаченої соціальної допомоги як дитині війни за період з 1 липня 2010 року та зобов'язання нараховувати її в подальшому в розмірі, встановленому ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни",

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.01.2011р. у даній справі (а.с.26) позов було задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м.Бердичеві Житомирської області в частині ненарахування підвищення до пенсії, призначеної ОСОБА_2 відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"за період з 1 липня 2010 року по 31 грудня 2010 року; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м.Бердичеві Житомирської області здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії, призначеної ОСОБА_2 відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в розмірі, встановленому ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за період з 1 липня 2010 року по 31 грудня 2010 року з врахуванням проведених виплат та виплачувати такі виплати в подальшому.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачка звернулася до суду з апеляційною скаргою (а.с.30-32), в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким відновити пропущений строк для звернення до суду за період з 01.01.2006 року по 31.12.2010 року; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Бердичеві зробити перерахунок і стягнути із відповідача недоплачене щомісячне підвищення до пенсії за період 2006-2010 року в сумі 7042, 50 грн.; зобов'язати відповідача нараховувати їй надалі щомісячне підвищення у розмірі 30% прожиткового мінімуму відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

В апеляційній скарзі відповідач, зокрема, посилається на те, що судом не враховано положення ч.2 ст.46 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої нараховані суми пенсії, які не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком із нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідач письмових заперечень на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження.

З врахуванням приписів вищевказаної статті, розгляд апеляційної скарги здійснюється судовою колегією в порядку письмового провадження.

З наявних в матеріалах справи паспорту серії ВМ №292196, виданого Бердичівським РВ УМВС України в Житомирській області 07.02.1997р., та посвідчення серії АД №010876 (а.с.10,12) вбачається, що ОСОБА_2 народилась 20.11.1942р., є пенсіонеркою та має статус дитини війни, в зв'язку з чим має право на пільги відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, 10.01.2011р. ОСОБА_2 звернулась до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Бердичеві Житомирської області про визнання дій Управління Пенсійного фонду України в м.Бердичеві Житомирської області щодо ненарахування щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30% пенсії за віком неправомірними; зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м.Бердичеві Житомирської області здійснити перерахунок та стягнути з останнього на користь позивачки щомісячне підвищення до пенсії за період з 2006р. в сумі 7042,50 грн. та нараховувати його й в подальшому (а.с.3-9).

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про пропущення своїх прав, свобод, чи інтересів.

Згідно з ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Ухвалою від 13.01.2011р. суд першої інстанції залишив адміністративний позов за період з 01.01.2006р. по 30.06.2006р. без розгляду.

Проте, враховуючи, що позовну заяву було подано 10.01.2011р., суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позовні вимоги й за період з 01.07.2010р. по 09.07.2010р. знаходяться поза межами встановленого шестимісячного строку, а тому, з вищеназваних підстав, повинні бути залишені без розгляду.

Що ж до клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення до суду першої інстанції за період з 01.01.2006 року по 31.12.2010 року, заявленого позивачкою в апеляційній скарзі, то судова колегія зазначає, що КАС України не передбачає для суду апеляційної інстанції повноважень на поновлення пропущеного строку на стадії апеляційного перегляду.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" №2195-IV від 18.11.2004р. дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі змінами, внесеними Законом України від 28.12.2007р. №107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (п.п.2 п.4.1 розділу ІІ) частину 1 статті 6 викладено в такій редакції: "Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни".

Однак, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008, вказані зміни визнано неконституційними, а отже ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має застосовуватись у чинній редакції.

Також, згідно з ч.3 статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Тому, пенсії та інші види соціальних виплат, що є єдиним джерелом існування не можуть бути нижче від прожиткового мінімуму, який встановлюється законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999р. №966-14 для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком застосовується прожитковий мінімум.

З вищезазначеного випливає, що прожитковий мінімум є основою для розрахунку мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії за віком, інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України, та ґрунтується, зокрема, на частині 3 статті 46 Конституції, у відповідності до якої пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги не можуть бути нижчими ніж прожитковий мінімум, встановлений законом.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно з якою мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, положення частини 3 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не можуть бути взяті до уваги, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на підвищення пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Розмір прожиткового мінімуму у 2010 році для осіб, що втратили працездатність визначено статтею 52 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік".

Так, прожитковий мінімум для вказаної категорії осіб становить: 695 грн. - у період з 01 січня 2010р. по 31 березня 2010р., 706 грн. - у період з 01 квітня 2010р. по 30 червня 2010р., 709 грн. - у період з 01 липня 2010р. по 30 вересня 2010р., 723 грн. - у період з 01 жовтня 2010р. по 30 листопада 2010р., 734 грн. - у період з 01 грудня 2010р. по 31 грудня 2010р.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Пунктом 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1261 від 24.10.2007р. (далі Постанова №1261), до основних завдань Пенсійного фонду України віднесено, зокрема, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

У пункті 8 вказаної Постанови до джерел формування коштів Пенсійного фонду України відносяться також кошти державного бюджету та державних цільових фондів, що перераховуються до Фонду у випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до Указу Президента України №121/2001 від 01.03.2001р. "Про Положення про Пенсійний фонд України" Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для їх виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, інших соціальних виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

Тому, беручи до уваги те, що згідно із Законом України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни виплачується підвищення саме до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, суд, керуючись положеннями Указу Президента України №121/2001 від 01.03.2001р. та зазначеної вище Постанови №1261, приходить до висновку, що саме органами Пенсійного фонду України позивачці мало проводитись нарахування та виплата підвищення пенсії відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до ч.2 ст.52 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" розміри державних соціальних гарантій на 2010 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

Законом, який встановлює доплату до пенсії особам, які мають статус дитини війни, є Закон України "Про соціальний захист дітей війни".

Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" дію ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в 2010 році не зупинено.

Отже, відповідач у 2010 році повинен діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та провести ОСОБА_2 відповідні нарахування та виплати з врахуванням фактично виплачених сум щомісячного підвищення до пенсії за 2010 рік.

Таким чином, колегія суддів вважає, що бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачці підвищення пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яка визначається в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, є протиправною, починаючи з 10.07.2010р.

Відповідно до ч.2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, судова колегія приходить до висновку, що відповідач не довів правомірність своєї бездіяльності, яка полягає у невиплаті позивачці підвищення до пенсії за період з 10.07.2010р. по 31.12.2010р. у розмірі, встановленому ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

При цьому, судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову в частині зобов'язання відповідача в подальшому (після 31.12.2010р.) виплачувати позивачці щомісячну державну допомогу в розмірі, визначеному Законом України "Про соціальний захист дітей війни", оскільки те, що нарахування державної соціальної допомоги в подальшому буде також здійснюватися з порушенням вимог законодавства, є лише припущенням позивачки й не підтверджується будь-якими доказами.

Одночасно, слід зазначити, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в позові в частині стягнення з відповідача соціальної виплати у визначеній позивачкою грошовій сумі, оскільки такі виплати не були їй нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, якому надані такі повноваження.

Керуючись ст.ст.100,195,198,202,205,207,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.01.2011 року в частинах задоволення позову за період з 01.07.2010р. по 09.07.2010р. та щодо здійснення нарахувань підвищення до пенсії в подальшому скасувати та в цих частинах позов відповідно залишити без розгляду та без задоволення.

В решті постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.01.2011р. залишити без змін.

Викласти абзаци перший - третій резолютивної частини постанови в наступній редакції:

"Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Бердичеві Житомирської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 за період з 10.07.2010р. по 31.12.2010р. підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Бердичеві Житомирської області провести перерахунок та виплату підвищення пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком ОСОБА_2 за період з 10.07.2010р. по 31.12.2010р., виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, передбаченого ст.52 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік".

Позов в частині вимог за період з 01.01.2006р. по 09.07.2010р. залишити без розгляду.

В решті позову відмовити."

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.С. Пасічник

судді: Л.О. Зарудяна

ОСОБА_1

Віддрук. 3 прим. (прост.):

1- в справу

2 - позивачу - ОСОБА_2 (пров.Червонотравневий,7-А, м.Бердичів, Житомирська область,13312)

3- відповідачу - Управлінню Пенсійного фонду України в місті Бердичеві Житомирської області (вул.Карастоянової,29, м.Бердичів, Житомирська область,13312)