Справа № 2а/1770/1748/2012
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2012-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/1748/2012

16 липня 2012 року 12год. 50хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шарапи В.М. за участю секретаря судового засідання Патрикей Ю.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача: представник ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції в особі Острозького відділення
про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення , -
ВСТАНОВИВ :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції в особі Острозького відділення про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №000611730 від 20.12.2011 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Пояснив суду, що оспорюване податкове повідомлення-рішення прийнято за результатами документальної позапланової перевірки підприємця, що проводилась на підставі постанови слідчого. Зазначив, що під час перевірки органом державної податкової служби було виявлено завищення суми податкового кредиту внаслідок включення до його складу ПДВ на підставі податкової накладної, що не містить необхідних реквізитів та ПДВ, сплаченого при придбанні дизельного палива, використання якого в господарській діяльності позивача не підтверджено необхідними первинними документами.

Представник позивача з такими висновками органу державної податкової служби не згідний, вважає, що вони ґрунтуються на недостовірних та необ'єктивних даних. Зазначив, що податковий кредит позивачем формувався на підставі господарських операцій по придбанню товарів, що фактично відбувалися. Всі господарські операції підтверджено документами первинного бухгалтерського та податкового обліку, як це встановлено чинним податковим законодавством. Податковий кредит по податку на додану вартість сформовано на підставі податкових накладних, що за формою та змістом відповідають всім необхідним вимогам. Подальше використання товарів у господарській діяльності платника податків не є обов'язковою умовою для формування податкового кредиту з податку на додану вартість в силу положень п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України.

Тому, представник позивача вважає, що оспорюване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем неправомірно, просив позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечив. На обґрунтування заперечень зазначив, що під час перевірки було встановлено порушення позивачем вимог п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, яке полягало у заниженні податкового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 23498,00 грн.

Стосовно причин вказаних порушень представник відповідача пояснив, що формування податкового кредиту обумовлено наявністю у платника податків податкової накладної, яка відповідає вимогам податкового законодавства. Крім того, зазначив, що твердження позивача щодо можливості віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ, з вартості товарів, що не використовувались в подальшому в господарській діяльності є хибними. Відповідно до п.198.3 та п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної вартості товарів, придбаних з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Якщо у подальшому такі товари використовуються в операціях, які не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, такі товари вважаються проданими у податковому періоді, на який припадає таке використання.

З огляду на це, представник відповідача вважає, що оспорюване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем правомірно, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Судом встановлено, що з 22.11.2011 року по 28.11.2011 року Острозьким відділенням Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції проведено документальну позапланову перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_4 за період з 01.01.2011 року по 31.10.2011 року. Результати перевірки оформлено актом від 05.12.2011 року за №436/17- (а.с.7-23).

На підставі даного акту та матеріалів перевірки органом державної податкової служби прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 20.12.2012 року за № , згідно якого позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на суму 29372,50 грн., а саме 23498,00 грн. за основним платежем та 5874,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с.24).

Вказане податкове повідомлення-рішення оскаржено позивачем в адміністративному порядку до контролюючих органів вищого рівня.

Рішенням Державної податкової служби у Рівненській області від 07.03.2012 року №2765/10-210/2-6 скаргу позивача задоволено частково. Податкове повідомлення-рішення № від 20.12.2012 року скасовано в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 2745,50 грн., в решті суми визначеного грошового зобов'язання податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення (а.с.25-26).

Рішенням Державної податкової служби України від 09.04.2012 року №11810/11/10-2315 рішення Державної податкової служби у Рівненській області залишено без змін (а.с.27-31).

Відповідно до п.56.1 ст.56 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (надалі - Податковий кодекс України), рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з п.56.2 ст.56 Податкового кодексу України, в разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Порядок подання та розгляду органами державної податкової служби скарг платників податків при оскарженні в адміністративному порядку податкових повідомлень-рішень про визначення сум грошових зобов'язань платника податків або будь-яких інших рішень органів державної податкової служби визначено Положенням, що затверджене Наказом Державної податкової адміністрації України №1001 від 23.12.2010 року, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06.01.2011 року за №10/18748.

Підпунктом "б" пункту 14 даного Положення передбачено, що орган державної податкової служби при розгляді скарги платника податків перевіряє правомірність нарахування, здійсненого органом державної податкової служби, у випадках, визначених Податковим кодексом України, або прийняття будь-якого рішення органу державної податкової служби, що оскаржується, і може прийняти рішення про скасування у певній частині податкового повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання платника податків або будь-якого іншого рішення органу державної податкової служби, яке оскаржується, і про відмову у задоволенні скарги платника податків у певній частині.

Таким чином, в разі прийняття органом державної податкової служби рішення про часткове задоволення скарги платника податків, сума визначеного такому платнику податків грошового зобов'язання зменшується.

Відповідно до абз.2 п.3.4 Розділу ІІІ Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом Державної податкової адміністрації України №985 від 22.12.2010 року, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.12.2010 року за №1440/18735, якщо за результатами адміністративного або судового оскарження грошове зобов'язання зменшується, то до платника податків направляється податкове повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов'язання, якому присвоюється номер та вноситься до відповідного реєстру податкових повідомлень-рішень у порядку, передбаченому пунктом 3.3 цього розділу.

Згідно з п.60.1.3 п.60.1 ст.60 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.

Пунктом 60.4 статті 60 Податкового кодексу України передбачено, що у випадках, визначених підпунктом 60.1.3 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов'язання або податкового боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, після скасування Державною податковою службою у Рівненській області податкового повідомлення-рішення від 20.12.2012 року № в частині нарахування позивачеві штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 2745,50 грн., Здолбунівською об'єднаною державною податковою інспекцією прийнято нове податкове повідомлення-рішення від 10.07.2012 року №, яке містить зменшену суму податкового зобов'язання, зокрема: 23498,00 грн. за основним платежем та 3129,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами). Вказане податкове повідомлення-рішення надіслано позивачеві рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с.79).

З пояснень представника позивача вбачається, що податкове повідомлення-рішення від 10.07.2012 року № на момент розгляду справи судом надійшло на адресу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4.

Отже, оспорюване податкове повідомлення-рішення від 20.12.2012 року № є відкликаним, а тому не породжує для позивача жодних правових наслідків.

З огляду на наведене, в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Відповідно до ст.94 КАС України, судові витрати на користь позивача не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позивачу - Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 у задоволенні адміністративного позову до Здолбунівської об'єднаної державної податкової інспекції в особі Острозького відділення про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.12.2011 року № відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Шарапа В.М.