Справа № 804/14326/14
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2015-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Проценко О.А.
суддів: Дурасової Ю.В. Туркіної Л.П.
за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1
до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області
про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом, про визнання неправомірною відмови Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (далі по тексту відповідач, ГУМВС) щодо незарахування періоду навчання у Київському військовому ліцеї до вислуги років для призначення пенсії; зобов`язання відповідача зарахувати період навчання у Київському військовому ліцеї з 15.08.1992 по 18.06.1994 до вислуги років для призначення пенсії; зобов`язання посадових осіб Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області внести зміни в усі відповідні документи, вважаючи початком військової служби день зарахування до Київського військового ліцею - 15 серпня 1992 року.
На обґрунтування позовних вимог зазначалось, що відмова відповідача в зарахуванні до вислуги років незаконна, суперечить нормам Конституції України та Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу".
Постановою суду першої інстанції в задоволені позову відмовлено. При цьому суд зазначив, що позовні вимоги необґрунтовані та не відповідають чинному законодавству.
Не погодившись з висновками суду першої інстанції, позивач оскаржує постанову суду в апеляційному порядку. Апелянт вважає судове рішення незаконним, просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов. На обґрунтування апеляційних вимог зазначається, що приймаючи постанову, суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права. Апелянт стверджує, що статтею 24 Закону України «Про загальновійськовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII в редакції, чинній на час, передбачається, що початком перебування на військовій службі вважається, зокрема, день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), тому позивач має право на зарахування до строку військової служби строку його навчання у Київському військовому ліцеї.
Відповідач заперечує проти задоволення апеляційної скарги, судове рішення вважає законним та обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.
Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.
Як свідчать матеріали справи, позивач проходить службу в ОВС на посаді старшого оперуповноваженого СБНОН Бабушкінського РВ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області.
29.07.2014 ОСОБА_2 звернувся до ГУМВС з рапортом, в якому просив зарахувати до вислуги років в ОВС період навчання в Київському військовому ліцеї з 15.08.1992 по 18.06.1994.
Розглянувши зазначений рапорт, ГУМВС відмовило ОСОБА_3 в зарахуванні до вислуги років в ОВС періоду навчання в Київському військовому ліцеї з 15.08.1992 по 18.06.1994, про що позивачу повідомлено листом від 28.08.2014.
Аналіз матеріалів справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, показав наступне.
Відповідно до статті 17 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб п. 1 Порядку обчислення вислуги років особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховується військова служба.
За приписами статті 24 Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) початком перебування на військовій службі вважався, зокрема, день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.
Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" від 18 червня 1999 року внесено зміни до вказаного Закону.
У редакції цього Закону, яка набрала чинності 31 липня 1999 року, стаття 24 вже не пов`язує початок перебування на військовій службі з днем прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею). Зазначена норма Закону передбачає, що початком проходження військової служби є: день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату - для громадян, призваних на строкову військову службу; день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом; день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.
Частиною 1 статті 2 Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII визначено, що військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній з захистом Вітчизни.
Статтею 15 Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" зазначено, що необхідною умовою прийняття на військову службу є, зокрема, досягнення громадянином України відповідного віку.
Згідно з ч.3 ст.2 Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" встановлюються такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за контрактом солдатів і матросів, сержантів і старшин; військова служба за контрактом прапорщиків і мічманів; військова служба (навчання) за контрактом курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають кафедри військової підготовки (факультети військової підготовки, відділення військової підготовки, інститути військової підготовки) з програмами підготовки на посади осіб офіцерського складу; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба осіб офіцерського складу за призовом; кадрова військова служба осіб офіцерського складу, зарахованих до Збройних Сил України та інших військових формувань до запровадження військової служби за контрактом.
Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу" громадяни, які виявили бажання вступити до військово-навчальних закладів, проходять підготовку у військових ліцеях, середніх загальноосвітніх навчально-виховних закладах, в організаціях Товариства сприяння обороні України, на підготовчих курсах при вищих навчальних закладах або самостійно.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача з рапортом про зарахування до вислуги років в ОВС період навчання в Київському військовому ліцеї з 15.08.1992 по 18.06.1994.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/ закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно правовими актами чинності; дія нормативно-правового акта в часі починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Відповідно до пункту 2 постанови КМУ № 490 метою створення Київського військового ліцею була підготовка кандидатів для вступу до військових навчальних закладів.
Відповідно до постанови КМУ № 490 Київський військовий ліцей створений на базі Київського суворовського військового училища. Відповідно до норм пп. г п.2 Додатку 2 наказу МОЗ України від 19.08.2008 № 470 Про затвердження Положення про організацію обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей до вислуги років на пенсію не зараховуються періоди: перебування у військових частинах як вихованців та юнг, а також навчання у військових ліцеях, у суворовських військових, нахімовському військово-морському та військово-музичному училищах, у військових підготовчих (спеціальних) школах та училищах, перебування у військових частинах як вихованців та юнг.
Враховуючи вищевказані норми, навчання у військовому (училищі) ліцеї не є навчанням у військовому навчальному закладі в розумінні Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII, тому строк навчання позивача не може бути зараховано у загальний строк військової служби, оскільки навчання в такому учбовому закладі не можна вважати проходженням військової служби згідно з переліком її видів, що закріплений у частині четвертій статті 2 цього Закону, при цьому, в діях ГУМВС України в Дніпропетровській області немає порушень чинного законодавства, оскільки відсутні правові підстави для зарахування ОСОБА_3 до вислуги років періоду навчання в Київському військовому ліцеї з 15.08.1992 по 18.06.1994 рік.
З урахуванням встановлено суд вірно визначився, що відмова відповідача в зарахуванні до вислуги років позивача в ОВС періоду навчання в Київському військовому ліцеї з 15.08.1992 по 18.06.1994р. є правомірною.
При цьому суди дотримуються практики Верховного Суду України із зазначених питань, викладеної, зокрема, у постанові від 16 квітня 2013 року (справа № 21-107а13).
За встановлених обставин, висновки суду першої інстанції обґрунтовані. Судове рішення прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.212 КАС України.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.П. Туркіна