Справа № 2а-906/11
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2011-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"29" червня 2011 р. Справа № 2а-906/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Пасічник С.С.

суддів: Зарудяної Л.О.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційні скарги ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Народицької райдержадміністрації Житомирської області та ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Народицькому районі Житомирської області на постанову Народицького районного суду від "25" березня 2011 р. у справі № 2а-906/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Народицькому районі Житомирської області та до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Народицької райдержадміністрації Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Народицького районного суду Житомирської області від 25.03.2011р. у даній справі (а.с.20-23) позов задоволено частково: визнано дії ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації по застосуванню постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №836 в частині призначення ОСОБА_3 розміру виплат за ст.37 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.09.2010 року по 10.09.2010 року протиправними; зобов'язано ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Народицької районної державної адміністрації провести ОСОБА_3 нарахування та виплатити щомісячну грошову допомогу у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства (ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи") за період з 01.09.2010 року по 30.09.2010 року в розмірі 30% від мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України "Про державний бюджет на 2010 рік"; визнано дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Народицькому районі в частині визначення ОСОБА_3 розміру підвищення до пенсії, передбаченого ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", за період з 01.09.2010 року по 31.01.201 1 року протиправними; зобов'язано ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Народицькому районі провести нарахування та виплатній ОСОБА_3 підвищення до пенсії як дитині війни (ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни") за період з 01.09.2010 року по 31.01.2011 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, що визначається на рівні прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, встановленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», «Про Державний бюджет України на 2011 рік», щомісяця; визнано дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Народицькому районі по застосуванню постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року №836 в частині визначення ОСОБА_3 розміру доплати за ст.ст.39,51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.09.2010 року по 31.01.2011 року протиправними; зобов'язано ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Народицькому районі провести нарахування та виплатити ОСОБА_3 підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, (ст.39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи") за період з 01.09.2010 року по 31.01.2011 року в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, визначеної Законами України "Про Державний бюджет України на 2010 рік", "Про Державний бюджет України на 2011 рік", щомісяця; зобов'язано ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Народицькому районі провести нарахування та виплатити ОСОБА_3 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю (ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи") за період з 01.09.2010 року по 31.01.2011 року в розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком, що визначається на рівні прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, встановленого Законами України "Про Державний бюджет України на 2010 рік", "Про Державний бюджет України на 2011 рік", щомісяця; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачі звернулись до суду з апеляційними скаргами (а.с.27-30), в яких просить її скасувати та відмовити в задоволенні позову.

Позивач письмових заперечень на апеляційну скаргу суду не подав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження.

З врахуванням приписів вищевказаної статті, розгляд апеляційної скарги здійснюється судовою колегією в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадови і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є пенсіонером та перебуває на обліку в ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Народицькому районі, згідно паспорту серії "ВМ" №289980 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 року віднесено до зони посиленого радіологічного контролю, а також є потерпілою від аварії на ЧАЕС 4-ї категорії, що підтверджується посвідченнями серії "В-І" №398312, № 123337 (а.с.7,8,10).

Відповідно до ст.37 Закону України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у зоні посиленого радіологічного контролю - 30% мінімальної заробітної плати.

Згідно частини 3 цієї ж статті ця допомога виплачується щомісячно органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації.

Згідно ст.39 вищевказаного Закону пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищуються у розмірі, передбаченому для громадян, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, в зоні посиленого радіологічного контролю - 1 мінімальна заробітна плата.

Відповідно до ч.3 ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", особам, віднесеним до категорії 4, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається в розмірі 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Постановами №836 від 26.07.1996р. "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та №530 від 28.05.2008р. "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", всупереч Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановлено такі розміри компенсацій, зокрема:

- в зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у зоні посиленого радіологічного контролю - 160 тис.крб. (1,60 грн. за гр.реф.);

- доплата громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, у зоні посиленого радіологічного контролю - 520 тис. крб. (5,20 грн. за гр.реф.);

- особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, й належать до категорії 4, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, виплачується у розмірі 5% прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств та відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій, тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Відповідно до ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч.3 статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Тому, пенсії та інші види соціальних виплат, що є єдиним джерелом існування не можуть бути нижче від прожиткового мінімуму, який встановлюється законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999р. №966-14 для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком застосовується прожитковий мінімум.

З вищезазначеного випливає, що прожитковий мінімум є основою для розрахунку мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії за віком, інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України, та ґрунтується, зокрема, на частині 3 статті 46 Конституції, у відповідності до якої пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги не можуть бути нижчими ніж прожитковий мінімум, встановлений законом.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно якої мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Виходячи із засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні спору в частині того, яка сума підлягає стягненню з відповідачів за визначений позивачкою період, застосуванню підлягають саме статті 37, 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року №497 "Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду" на органи Пенсійного фонду України покладено обов'язок щодо виплати пенсій та доплат до пенсій, які передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року №936 "Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплата щомісячної грошової допомоги громадянам, які проживають на території зон радіоактивного забруднення, у зв'язку із обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства відповідно до ч.1 ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", проводиться управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) адміністрацій за місцем реєстрації громадян.

Таким чином, обов'язок проводити нарахування та виплату доплат, передбачених ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відноситься до відання органів праці та соціального захисту населення, а доплат, передбачених ст.ст.39,51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", - до відання органів Пенсійного фонду України, а отже, ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Народицької РДА та ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Народицькому районі Житомирської області є належними відповідачами у справі.

Відповідно до ч.2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, судова колегія приходить до висновку, що відповідачі не довели правомірність своєї бездіяльності, яка полягає у невиплаті позивачці передбачених ст.37,39,51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виплат за період з 01.09.2010 року по 31.01.2011 року.

Щодо позовної вимоги стосовно невиплати позивачу соціальних виплат відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", слід вказати таке.

Судом встановлено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_2, відноситься до категорії діти війни (паспорт, посвідчення, а.с.7,8).

Відповідно до ст.6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" (у відповідній редакції) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

При розгляді справи судом враховано, що зміни, які вносилися Законом України "Про державний бюджет України на 2008 рік..." до ст.6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" визнані рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року такими, що не відповідають Конституції України. Законом України "Про державний бюджет на 2010 рік" та Законом України "Про державний бюджет на 2011 рік" норму цієї статті не зупинено і не змінено.

Обчислення підвищення до пенсії, виходячи з розміру, встановленого постановою КМУ №530 від 28.05.2008 року, є порушенням засад пріоритету законів над підзаконними актами, а тому розрахунок такого підвищення повинен здійснюватися з розміру, встановленого ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Вихідним критерієм обрахунку підвищення до пенсії виступає мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком, згідно ст.28 ЗУ "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Будь-яких інших нормативно-правових актів, які б визначали механізм вирахування мінімальної пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає.

Суд першої інстанції повно та обєктивно зясував обставини справи, врахував вказані положення та дійшов обґрунтованого висновку про незаконність дій відповідача, зобовязавши УПФ здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачці передбачених законодавством виплат є протиправною з 01.09.2010 року по 31.01.2011 року

За наведеного, постанова суду першої інстанції у даній справі є обґрунтованою та законною, а тому її слід залишити без змін, доводи ж відповідачів не є переконливими, спростовуються наведеним вище та не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення.

Одночасно, слід зазначити, що судом в резолютивній частині постанови допущені описки щодо кінцевої дати задоволення позову в частині визнання протиправними дій ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Народицької райдержадміністрації Житомирської області та нарахування й виплати грошової допомоги, передбаченої ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що підлягають виправленню у встановленому порядку.

Керуючись ст.ст.183-2,195,197,198,200,205,206,254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Народицької райдержадміністрації Житомирської області та ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Народицькому районі Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Народицького районного суду від "25" березня 2011 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.С. Пасічник

судді: Л.О. Зарудяна

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано (прост.):

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 с.Вила,Народицький район, Житомирська область,11420

3- відповідачу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Народицькому районі Житомирської області вул.Леніна, 177,смт.Народичі,Народицький район, Житомирська область,11401