Справа № П/811/1019/15
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2015-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Білак С. В.
Головуючий у 1 інстанції - Кравчук О.В.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"26" серпня 2015 р.справа № П/811/1019/15
приміщення суду за адресою: 49083, м. Дніпропетровськ, пр.імені Газети "Правда", 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Шальєвої В.А. Олефіренко Н.А. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 р. у справі № П/811/1019/15 за позовом Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про скасування рішення та вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради (далі - позивач) звернулося до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (далі - відповідач) про скасування рішення та вимоги.

Позивач просив:

- скасувати рішення від 20 березня 2015 року за № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом ДФС або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, видане Кіровоградською ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області;

- скасувати вимогу від 20 березня 2015 року за №Ю- про сплату боргу (недоїмки), видану Кіровоградською ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області;

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 06 квітня 2015 року № видане Кіровоградською ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області;

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 06 квітня 2015 року № видане Кіровоградською ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що приписи Податкового кодексу України та Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" увільняють роботодавців від обов'язку нараховувати та сплачувати податок на доходи фізичних осіб, військовий збір та єдиний внесок із сум компенсації заробітної плати, виплаченої працівникам, призваним на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасувано податкове повідомлення-рішення Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області від 06 квітня 2015 року №, яким Управлінню власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради донараховано податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 6038,25 грн. (за основним платежем - 3356,20 грн., та штрафними (фінансовими) санкціями - 2682,05 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області від 06 квітня 2015 року №, яким Управлінню власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради нараховано штрафні санкції за несвоєчасну сплату військового збору в сумі 153,76 грн.

Визнано протиправним та скасовано рішення Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області від 20 березня 2015 року за №, яким до Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради застосовано штрафні санкції за своєчасно не нарахований єдиний внесок на суму 4682,90 грн.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області від 20 березня 2015 року за №Ю- про сплату боргу (недоїмки) у сумі 9365,80 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм законодавства просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішенням, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що за приписами ст.165 Податкового кодексу України передбачено звільнення від нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб та єдиного соціального внеску у разі отримання платниками податку (працівниками) компенсаційних виплат з бюджету в межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

У спірних правовідносинах позивач здійснював виплату середнього заробітку за власний рахунок.

Проте, для реалізації таких пільг необхідною умовою, визначеною законом, є походження таких компенсаційних виплат з бюджету.

На період, охоплений перевіркою, Кабінетом Міністрів України відповідний порядок не врегульований.

Таким чином при винесенні оскаржуваних рішень та вимоги податковим органом було дотримано всі норми чинного законодавства.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено судом апеляційної інстанцій, наказом Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради від 06 лютого 2012 року № 1-К «Про прийняття на роботу», ОСОБА_3 прийнятий на посаду юриста спецбюджетного відділу з 06 лютого 2012 року (а.с.58).

У зв'язку з призовом ОСОБА_3 на військову службу під час мобілізації, начальником управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради було видано накази про звільнення від роботи ОСОБА_3 на весь період проходження зборів військовозобов'язаних, зі збереженням місця роботи, займаної посади та середньої заробітної плати на період з 19 березня 2014 року по 14 березня 2015 року (а.с.60-68).

Після звільнення з військової служби у запас у зв'язку з демобілізацією, відповідно до наказу № 2-К від 16 березня 2015 року ОСОБА_3 приступив до роботи (а.с. 69).

Згідно довідки від 19 березня 2015 року, ОСОБА_3 проходив військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період з 19 березня 2014 року по 14 березня 2015 року (а.с. 68).

За період з 01 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року позивач нарахував та виплатив ОСОБА_3 кошти в сумі 41265,11 грн., з яких не нараховував та на сплачував податок на доходи фізичних осіб, єдиний внеску та військовий збір (а.с. 20, 94-97).

З матеріалів справи вбачається, що Кіровоградською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області за результатами документальної позапланової перевірки позивача було складено Акт від 19 березня 2015 року №8/11-23-17-03/37623993, згідно якого контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем: пп.164.21., п.164.2 статті 164, п.177.8 статті 177 Податкового кодексу України в частині не нарахування та не утримання податку на доходи фізичних осіб в сумі 3356,20 грн.; пп.168.1.2 п.168.1 статті 168, пп.54.3.5 п.54.3 статті 54, пп.129.1.3 п.129.1 статті 129 Податкового кодексу України, що призвело до нарахування пені у сумі 54,51 грн.; статті 51, п.70.16 статті 70, пп."б" п.176.2 статті176 Податкового кодексу України в частині недостовірного відображення ознак доходу платника податку у податковому розрахунку форми 1-ДФ; пп.1.4 статті 161 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України щодо ненарахування та неутримання військового збору; пп.168.1.2 п.168.1 статті 168, пп.54.3.5,п.54.3 статті 54 ,пп.129.1.3 п.129.1 статті 129 Податкового кодексу України в частині нарахування пені у сумі 4,60 грн.; частини 1 статті 4, пункту 1 частини 1 статті 7, пункту 3 статті 4, пунктів 5, 7 статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в частині ненарахування єдиного соціального внеску у розмірі 36,3% та 3,6% (а.с.12-19).

Перевіркою встановлено, що протягом квітня - грудня 2014 року сума заробітної плати, яка була нарахована мобілізованому працівнику ОСОБА_3, не відображалася Управлінням власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради у звітності як дохід такого працівника та, відповідно, не оподатковувалася податком на доходи фізичних осіб, військовим збором, а також на неї не нараховувався єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. На час виникнення спірних правовідносин Кабінетом Міністрів України не було визначено порядку відшкодування компенсаційних виплат із бюджету в межах середнього заробітку мобілізованих працівників, а відповідні суми компенсацій не були передбачені Законом України „Про Державний бюджет України на 2014 рік".

На підставі висновків вказаного Акта перевірки Кіровоградською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області було винесено:

- рішення від 20 березня 2015 року за № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом ДФС або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 4682,90 грн.;

- вимогу від 20 березня 2015 року за №Ю- про сплату боргу (недоїмки) у сумі 9365,80 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 06 квітня 2015 року №, яким позивачеві донараховано податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 6038,25 грн. (за основним платежем - 3356,20 грн., та штрафними (фінансовими) санкціями - 2682,05 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 06 квітня 2015 року №, яким Управлінню власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради донараховано штрафні санкції за несвоєчасну сплату військового збору за у сумі 153,76 грн. (а.с.21, 23, 43, 45).

Частиною третьою статті 39 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» громадянам України, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, гарантується збереження місця роботи (посади), середнього заробітку на підприємстві, в установі, організації, незалежно від підпорядкування та форм власності.

Відповідно до частини третьої статті 119 Кодексу законів про працю України за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, але не більше одного року, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На час виникнення спірних правовідносин Кабінетом Міністрів України не було унормовано порядку здійснення таких компенсаційних виплат. Натомість такий порядок визначено лише 04 березня 2015 року Постановою Кабінету Міністрів України № 105.

Разом з тим, підпунктом «и» підпункту 165.1.1 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України, із загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника, що є об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військового збору, виключено, зокрема, суми грошової допомоги (у тому числі в натуральній формі), що надається фізичним особам або членам їхніх сімей (діти, дружина, батьки), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв'язку з мобілізацією, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", та/або компенсаційні виплати з бюджету в межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Частина сьома статті 7 Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачає, що не нараховується на виплати та не утримується єдиний внесок з виплат, що компенсуються з бюджету в межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Відтак, виплати мобілізованим працівникам могли здійснюватись роботодавцями з подальшою компенсацією відповідних витрат за рахунок коштів Державного бюджету України.

На підставі підпункту «и» підпункту 165.1.1 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України, частини сьомої статті 7 Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", роботодавець звільняється від обов'язку нарахування та сплати єдиного внеску, податку на доходи фізичних осіб та військового збору з середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, незалежно від джерела виплати таких коштів.

Відповідно до пункту 56.21 статті 56 Податкового кодексу України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно- правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Таким чином, колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача про те, що відсутність на час виникнення спірних правовідносин визначеного Кабінетом Міністрів України порядку виплати компенсацій середнього заробітку мобілізованим працівникам з Державного бюджету України та передбачення відповідних коштів у Державному бюджеті України є підставою для покладення на роботодавця обов'язку з нарахування і сплати єдиного внеску, податку на доходи фізичних осіб та військового збору із сум середнього заробітку, нарахованого та виплаченого мобілізованим працівникам.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що спірними рішеннями податкового органу позивачеві безпідставно донараховано податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, застосовано штрафні санкції за своєчасно не нарахований єдиний внесок та військовий збір, а також протиправно визначено до сплати суму недоїмки зі сплати єдиного внеску.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 р. у справі № П/811/1019/15 за позовом Управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про скасування рішення та вимоги, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді Н.А. Олефіренко

В.А.Шальєва