Справа № 2а/1770/478/2012
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2012-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/478/2012

28 лютого 2012 року 16год. 34хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шевчук С.М. за участю секретаря судового засідання Деркач Н.А. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача: представник ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_4 підприємство "Нуепро"
до Державна податкова інспекція у м.Рівне
про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень
ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 підприємство «Нуепро» - звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.Рівне про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 18.10.2011 року про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість ПП «Нуепро» на суму 111697 грн. за основним платежем та на суму 27924 грн. за штрафними санкціями.

Представники позивача в судовому засіданні надали пояснення, які повністю співпадають з позицією, викладеною в заяві про зміну підстав адміністративного позову, а зокрема пояснили, що договори позивача з контрагентом ТОВ ТД «Нанотек» є чинними, ніким не визнавалися недійсними і не є нікчемними. За придбану продукцію та отримані послуги ТОВ ТД «Нанотек» були перераховані грошові кошти, які включали в собі ПДВ. В ході перевірки відповідачу були надані всі первинні документи, що підтверджували право позивача на формування податкового кредиту по господарських операціях із названим контрагентом. При цьому зазначили, що вказані операції мають реальний товарний характер, відносяться до господарської діяльності позивача. На підставі належним чином оформлених податкових накладних сплачені суми ПДВ правомірно включені позивачем до складу податкового кредиту. Придбані позивачем у ТОВ ТД «Нанотек» будівельні матеріали та роботи були в подальшому використані в господарській діяльності позивача, а саме при виконанні підрядних робіт з ремонту автомобільної дороги Київ-Чоп. На момент здійснення господарських операцій з ТОВ ТД «Нанотек», вказаний контрагент позивача був зареєстрований як юридична особа та був зареєстрований платником податку на додану вартість. Позивач, як добросовісний платник податків, не може нести відповідальності за невиконання чи неналежне виконання обов'язку зі сплати податку іншими платниками податків. Просили позов задоволити повністю.

Відповідач подав письмові заперечення проти позову. Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення, які повністю співпадають з позицією, що викладена в письмових запереченнях, а зокрема пояснив, що позивачем до складу податкового кредиту віднесено суми по операціях з контрагентом ТОВ ТД «Нанотек», які мають ознаки нікчемності, оскільки відносно засновника, директора та головного бухгалтера ТОВ ТД «Нанотек» Балаби ОСОБА_5 районним судом м.Києва винесено вирок від 27.10.2010 року по обвинуваченню гр. ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 205 та ч. 2 ст. 238 КК України; у ТОВ ТД «Нанотек» відсутні необхідні умови для ведення господарської діяльності, відсутні основні фонди, технічний персонал, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби, підприємство не знаходиться за юридичною адресою; діяльність ТОВ ТД «Нанотек» підлягала ліцензуванню, а до перевірки позивачем не надано копії ліцензії; відсутні товарно-транспортні накладні, що підтверджують транспортування товару від ТОВ ТД «Нанотек» позивачу. Вказав, що податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем правомірно, просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити повністю.

Суд виходив з такого.

Посадовими особами відповідача була проведена позапланова виїзна документальна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні взаєморозрахунків з ТОВ ТД «Нанотек» за період з 26.11.2011 року по 29.04.2011 року, результати якої оформлено актом від 06.10.2011 року № 1167/23-100/33167048 (а.с.15-25).

Вказаною перевіркою встановлено, що позивачем занижено податок на додану вартість, в періоді, що перевірявся, всього на суму 111697 грн., в тому числі за травень 2010 року на суму 28378 грн., за червень 2010 року на суму 35942 грн., за грудень 2010 року на суму 47377,00 грн. по операціях із контрагентом ТОВ ТД «Нанотек» .

На підставі висновків акту перевірки № 1167/23-100/33167048 від 06.10.2011 року та за порушення пп. 7.4.1, пп. 7.4.4, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 18.10.2011 року, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 139621 грн., з яких 111697 грн. основний платіж, 27924 грн. штрафні (фінансові санкції) (а.с 14).

Отже, з зазначеного акту перевірки, пояснень представника відповідача вбачається, що підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення є висновки акту перевірки про те, що:

- у ТОВ ТД «Нанотек» відсутня ліцензія на здійснення будівельної діяльності;

- відсутня товарно-транспортна накладна, що підтверджує транспортування товару покупцю ПП «Нуепро» від продавця ТОВ ТД «Нанотек»;

- наявні розбіжності між податковим кредитом покупця ПП «Нуепро» та податковим зобовязанням постачальника ТОВ ТД «Нанотек» згідно додатку № 5 до декларацій з ПДВ на суму 111697 грн.;

- відсутність у постачальника ТОВ ТД «Нанотек» трудових ресурсів, виробничих потужностей для здійснення будь-якого виду діяльності;

- відсутність договорів, накладних, актів виконаних робіт, податкових накладних, платіжних банківських документів тощо, які підтверджують продаж робіт та товарів від постачальника ПП «Нуепро» покупцям.

Однак, з такими висновками податкового органу суд погодитися не може.

Як встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_4 підприємство «Нуепро» зареєстроване як юридична особа (а.с.9), є платником податку на додану вартість (а.с.10).

05.05.2010 року між замовником ПП «Нуепро» та підрядником ТОВ ТД «Нанотек» укладено договір підряду № 05/05/10 (а.с.48-49), згідно з умовами якого підрядник зобовязується в порядку та на умовах, визначених в Договорі, виконати за завданням замовника з використанням своїх матеріалів та устаткування роботи по винесенню за межі будівництва автомобільної дороги кабельних ліній звязку на ділянках автодороги Київ-Чоп, замовник зобовязується в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі прийняти і оплатити виконану роботу.

15.11.2010 року між ТОВ ТД «Нанотек» (продавець) та позивачем ПП «Нуепро» (покупець) уклали договір № 15/11/10, згідно з умовами якого продавець в порядку та на умовах, визначених цим договори має поставити товарно-матеріальні цінності (кабель КМБ-4 - 1408 метрів, муфта на коаксіальний кабель КМБ 4 - 8 шт., стовпчик замірний для ліній звязку - 20 шт.) (а.с.64-65).

Вказані господарські операції з виконання робіт та поставки товарно-матеріальних цінностей оформлені первинними документами, що надавалися відповідачу до перевірки, а зокрема:

- актами приймання виконаних підрядних робіт за травень 2010 року (а.с.72-75), червень 2010 року (а.с.50-54), за грудень 2010 року (а.с.66-71),

- податковими накладними від 10.12.2010 року № 28 на загальну суму 54462,00 грн. (в т.ч. ПДВ 9077,00 грн.) (а.с.55), від 02.12.2010 року № 9 на загальну суму 229800,00 грн. (в т.ч. ПДВ 38300,00 грн.) (а.с.57), від 24.05.2010 року № 18 на загальну суму 170270,90 грн. (в т.ч. ПДВ 28378,50 грн.) (а.с.58), від 15.06.2010 року № 21/1 на загальну суму 215650,00 грн. (в т.ч. ПДВ 35941,67 грн.) (а.с.59);

- рахунками-фактурами від 02.12.2010 року № 9 (а.с.56),

- довідками про вартість виконаних підрядних робіт за травень, червень, грудень 2010 року (а.с.60-62);

- видатковою накладною від 02.12.2010 року № 9 (а.с.63),

Вказані документи надавалися позивачем до перевірки, про що зазначено в акті перевірки та відповідачем не заперечується (а.с.18-19).

Податкові накладні, на підставі яких позивач сформував спірні суми податкового кредиту, містять всі необхідні реквізити, складені особою, що на момент їх складання була в установленому порядку зареєстрована як юридична особа та як платник податків (в тому числі і податку на додану вартість). Первинні документи повністю розкривають зміст господарських операцій.

Вказані товарно-матеріальні цінності використані позивачем в своїй господарській діяльності, суму ПДВ в розмірі 111697,17 грн., сплаченого в ціні товару та робіт по винесенню кабельних ліній за межі будівництва автомобільної дороги на ділянках дороги Київ-Чоп, включено позивачем до податкового кредиту.

Згідно пункту 1.7 статті 1 Закону України Про податок на додану вартість (Закон № 168/97-ВР) податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

За змістом підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97-ВР податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду зокрема у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Підпункт 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону № 168/97-ВР передбачає, що якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Згідно з приписами пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону 168/97-ВР не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у звязку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно ч. 2, 3 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07.1999 р., підставою для бухгалтерського обліку господарських, операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, визначальним фактором для віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту, є звязок придбаних матеріальних та нематеріальних активів із господарською діяльністю платника податків та наявність належним чином оформленої податкової накладної, що є достатньою підставою для включення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту по даті здійснення хоча б однієї із першій подій (перерахування коштів в оплату товарів або отримання податкової накладної).

Судом встановлено, що в травні, червні, грудні 2010 року ТОВ ТД «Нанотек» виконало для позивача підрядні роботи по винесенню за межі будівництва автомобільної дороги кабельних ліній на ділянках автодороги Київ-Чоп на загальну суму 367285,73 грн. (в т.ч. ПДВ 73397,17 грн.) та поставило товарно-матеріальні цінності на суму 191500,00 грн. (в т.ч. ПДВ 38300 грн.).

Вказані обставини підтверджуються вище зазначеними первинними документами.

Представники позивача в судовому засіданні пояснили, що розрахунки між сторонами проведені повністю.

Придбані позивачем ТОВ ТД «Нанотек» товарно-матеріальні цінності та підрядні роботи використані позивачем у своїй господарській діяльності, а зокрема на виконання умов договорів підряду на ремонт автомобільної дороги М 06 контракт 5 (із замовником ДП «Граніт Україна») та на капітальний ремонт автомобільної дороги Київ-Чоп у Рівненській області (із замовником Представництвом «ОСОБА_7 ОСОБА_8 Тіджарет Лімітед Ширкеті»). Вказані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами: довідками про вартість виконаних робіт, актами приймання виконаних підрядних робіт, актами на приховані роботи (по прокладці кабелю, по монтажу муфт, по переносу НРП з улаштуванням заземлення, з улаштування переходів через автомобільну дорогу, по покриванню кабеля залізобетонними плитами, по будівництву кабельної каналізації прокладання трубопроводів) (а.с.79-173), копіями сторінок книги оборотних відомостей кількісно-сумового обліку (оригінал якої досліджено в судовому засіданні).

Суми валового доходу, отриманих від виконання вище зазначених договорів підряду, під час яких використані придбані у ТОВ ТД «Нанотек» ТМЦ та підрядні роботи, були включені позивачем до декларації з податку на прибуток підприємства, а податкові зобовязання з податку на додану вартість відображені в реєстрах виданих податкових накладних.

Таким чином, долученими до матеріалів справи первинними документами підтверджується як реальність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, так і використання придбаних у ТОВ ТД «Нанотек» товарно-матеріальних цінностей та робіт у господарській діяльності позивача, і отримання від такого використання доходу.

Стосовно ж покликань відповідача на обставини щодо відсутності у ТОВ ТД «Нанотек» трудових ресурсів, виробничих потужностей для здійснення господарської діяльності, то такі обставини не можуть бути доказом неспроможності виконання тих чи інших господарських операцій з огляду на відсутність законодавчого обмеження щодо використання у господарській діяльності лише власних основних та транспортних засобів, як і найманої праці шляхом укладення трудових договорів. Крім того, позивачем до матеріалів справи додано наряди-допуски на виконання робіт за травень-червень та грудень 2010 року, з яких вбачається що роботи виконувалися саме ТОВ ТД «Нанотек».

Стосовно покликання відповідача на вирок Шевченківського районного суду м.Києва від 27.10.2010 року по обвинуваченню гр. ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 205 та ч. 2 ст. 238 КК України, то відповідачем, всупереч ч. 1 та ч.2 ст. 71 КАС України, на неодноразові вимоги суду, не надано копії такого вироку, та не доведено, що предметом дослідження даного вироку були господарські операції ТОВ ТД «Нанотек» з ПП «Нуепро» та вказаним вироком встановлено обставин щодо безтоварності господарських операцій між зазначеними особами.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 215 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. У ст.203 Цивільного кодексу України викладені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Згідно з ч.1 ст.228 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правова природа договорів поставки, підряду визначає волевиявлення сторін цих договорів (правочинів) щодо отримання товарів (робіт, послуг), а саме право на отримання товарів (робіт) та обовязок щодо їх оплати - в однієї сторони, та право на оплату та обовязок поставки ТМЦ чи виконання робіт у іншої. Жодної іншої мети (завдання збитків державі шляхом несплати податків, штучне зменшення бази оподаткування тощо) ці правочини не містять і містити не можуть, оскільки зобов'язання припиняється його виконанням. Тобто, після виконання договорів внаслідок отримання кожною зі сторін бажаного результату, всі правовідносини між ними завершуються. Після цього у кожної зі сторін правочину (договору) виникають правовідносини вже з іншим суб'єктним складом. Поза увагою відповідача залишився той факт, що як позивач, так і його контрагент виконали умови укладених між ними угод, чим і підтвердили факт їх укладення.

Як вбачається із копії довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ТОВ ТД «Нанотек» зареєстроване як юридична особа 25.11.2009 року. На момент здійснення правочинів, інформація щодо відсутності юридичної особи за адресою державної реєстрації не вносилась. Вказана особа на дати виписування податкових накладних була у встановленому порядку зареєстрована платником ПДВ. Відповідачем такі обставини не спростовано.

Статтею 18 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців установлено таке. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то вони вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до цього реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні, за винятком випадків, коли вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Покликання відповідача на відсутність у ТОВ ТД «Нанотек» ліцензії на виконання будівельних робіт та товарно-транспортних накладних на транспортування товару (кабель, муфта, стовпчики) не може слугувати підставою для збільшення позивачу зобов'язань з огляду на таке. Судом встановлено, що транспортування спірного товару здійснювалося постачальником ТОВ ТД «Нанотек». А відтак усі товарно-транспортні документи можуть бути складені лише щодо постачальника, а не щодо покупця товару, у звязку з чим сама по собі відсутність у позивача товарно-транспортних накладних не може бути доказом безтоварності господарських операцій з ТОВ ТД «Нанотек». Крім того, законом не передбачено обовязку замовника перевіряти наявність чи відсутність ліцензії на виконання певного виду робіт у підрядника. У випадку встановлення фактів провадження господарської діяльності без ліцензії відповідальність має нести особа, що таку діяльність провадила, а не позивач.

Наявність розбіжностей між податковим кредитом покупця ПП «Нуепро» та податковим зобовязанням постачальника ТОВ ТД «Нанотек» згідно додатку № 5 до декларацій з ПДВ на суму 111697 грн. не може слугувати підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки якщо контрагент не виконав свого зобовязання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно включення сум ПДВ до податкового кредиту та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Такий висновок суду узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі БУЛВЕС АД проти Болгарії (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобовязань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Отож, відповідальність за правильність обчислення, своєчасність сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) і додержання законів про оподаткування несуть безпосередньо платник податків і зборів (обов'язкових платежів), що допустили правопорушення.

За таких обставин, доводи та висновки відповідача, викладені у названому вище акті перевірки, щодо безтоварності господарських операцій позивача з ТОВ ТД «Нанотек» є такими, щодо ґрунтуються на припущеннях відповідача та осіб, що проводили перевірку та не підтверджено відповідними доказами.

Судом не було встановлено, а відповідачем не було встановлено та доведено обізнаності позивача щодо протиправного характеру діяльності його контрагента, прямої чи опосередкованої причетності до такої протиправної діяльності з метою отримання податкової вигоди.

Згідно ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зважаючи на вище викладене, відповідачем не доведено правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а відтак, позов обґрунтований та підлягає до задоволення повністю.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 18.10.2011 року.

Присудити на користь позивача ОСОБА_4 підприємство "Нуепро" із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1396,21 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Шевчук С.М.