Справа № 2а-5530/10/0617
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2011-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"04" травня 2011 р. Справа № 2а-5530/10/0617

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Пасічник С.С.

суддів: Зарудяної Л.О.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від "26" жовтня 2010 р. у справі № 2а-5530/10/0617 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області про визнання дій неправомірними, перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 26.10.2010р. у даній справі (а.с.9) позов задоволено частково: визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі по застосуванню постанови КМ України від 26.07.1996 року №836 в частині визначення ОСОБА_2 розміру підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, за період з 01.04.2010 року по 31.07.2010 року протиправними; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі провести донарахування та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення за період з 01.04.2010 року по 31 липня 2010 року в розмірі, визначеному ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, встановленим Законом України "Про державний бюджет України на 2010 рік", щомісячно.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач (Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області) звернувся до суду з апеляційною скаргою (а.с.13), в якій просить її скасувати та залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі.

В апеляційній скарзі відповідач, зокрема, посилається на те, що дане рішення не відповідає нормам чинного законодавства, а саме ст.63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідно до якої фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього закону, здійснюється за рахунок державного бюджету, а , на думку відповідача, кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України згідно з ч.2 ст.8 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ч.2 ст.72 "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ч.4 ст.3 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування". Крім того, відповідач вважає, що належним відповідачем щодо стягнень сум коштів на реалізацію ст.ст.37, 39, 50, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є Управління праці та соціального захисту населення в Овруцькому районі.

Позивачка письмових заперечень на апеляційну скаргу суду не подала.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження.

З врахуванням приписів вищевказаної статті, розгляд апеляційної скарги здійснюється судовою колегією в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадови і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка є пенсіонеркою та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Овруцькому районі, згідно з паспортом серії ВМ №112876, виданого 16.02.1996р. Овруцьким РВ УМВС України в Житомирській області, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 року віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, а також є потерпілою від аварії на ЧАЕС 3-ї категорії, що підтверджується посвідченням серії "Б" №061477 (а.с.3).

Позивачці виплачувалась доплата, передбачена статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в розмірі 10,50 грн. (довідка Управління Пенсійного фонду в Овруцькому районі №3336/02 від 07.09.2010р., а.с.2), сума якої, на думку позивачки, є значно нижчою, ніж це передбачено ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв'язку з чим позивачка 12.10.2010р. і звернулася до Овруцького районного суду Житомирської області в позовом (а.с.1) за захистом своїх порушених прав, в якому просила визнати дії Управління Пенсійного фонду в Овруцькому районі неправомірними та зобов'язати останнє зробити перерахунок та виплати, передбачені ст.39 вказаного Закону за період з 01.08.2007р. по 31.07.2010р.

Згідно зі ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищуються у розмірі, передбаченому для громадян, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, в зоні гарантованого добровільного відселення - 2 мінімальні заробітні плати.

Постановою №836 від 26.07.1996р. "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", всупереч Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановлено такі розміри компенсацій, зокрема:

- доплата громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, у зоні гарантованого добровільного відселення - 1050 тис. крб. (10,50 грн. за гр.реф.).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств та відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій, тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

При цьому, визначаючи базову величину, з якої розраховується сума допомоги згідно зі ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в чинній редакції (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 01.07.1992р. №2532-12, у редакції Закону України від 06.06.1996р. №230/96-ВР), відповідачу слід керуватися розміром мінімальної заробітної плати, а не сумою, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 року №836.

Розмір мінімальної заробітної плати визначений Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" і становить: з 01.01.2010 року - 869,00 грн., з 01.04.2010 року - 884,00 грн., з 01.07.2010 року - 888,00 грн., з 01.10.2010 року - 907,00 грн., з 01.12.2010 року - 922,00 грн.

Виходячи із засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні спору в частині того, яка сума підлягає стягненню з відповідача за визначений позивачем період, застосуванню підлягає саме стаття 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року №497 "Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду" на органи Пенсійного фонду України покладено обов'язок щодо виплати пенсій та доплат до пенсій, які передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, обов'язок проводити нарахування та виплату доплат, передбачених ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відноситься до відання органів Пенсійного фонду України, а отже, Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області є належним відповідачем у справі.

Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 12 жовтня 2010 року (а.с.4) позов у частині позовних вимог за період з 01.08.2007 року по 31.03.2010 року залишено без розгляду.

При цьому, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги за період з 01 квітня 2010 року по 31 липня 2010 року, не в повній мірі врахував шестимісячний строк звернення до суду в адміністративних справах.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про пропущення своїх прав, свобод, чи інтересів.

Так як виплати пенсій мають щомісячний характер, то позивач про порушення свого права повинна була бути обізнаною на час отримання пенсії.

Клопотань щодо поновлення пропущеного строку позивачкою не подавалося.

Згідно зі ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

А тому, враховуючи, що позовну заяву було подано 12.10.2010р., судова колегія вважає, що позовні вимоги й за період з 01 квітня 2007 року по 11 квітня 2010 року знаходяться поза межами встановленого шестимісячного строку, а тому, з вищеназваних підстав, повинні бути залишені без розгляду. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачці передбачених законодавством виплат є протиправною з 12.04.2010р. по 31.07.2010р.

Відповідно до ч.2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, судова колегія приходить до висновку, що відповідач (Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі) не довів правомірність своєї бездіяльності, яка полягає у невиплаті позивачці передбачених ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплат за період з 12.04.2010 року по 31.07.2010 року, а тому позов в цій частині слід задовольнити.

За наведеного, постанова суду першої інстанції у даній справі підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі - частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.100, 183-2, 195, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 26 жовтня 2010 року в частині задоволення позову за період з 01 квітня по 11 квітня 2010р. скасувати та залишити його в цій частині без розгляду.

В решті постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 26 жовтня 2010 року залишити без змін.

Викласти абзаци перший - третій резолютивної частини постанови в наступній редакції:

"Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі провести нарахування та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії як непрацюючій пенсіонерці, яка проживає на території радіоактивного забруднення, за період з 12 квітня 2010 року по 31 липня 2010 року в розмірі, визначеному ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, встановленим Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік", щомісячно.

Позов в частині вимог за період з 01 серпня 2007 року по 11 квітня 2010 року залишити без розгляду."

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.С. Пасічник

судді: Л.О. Зарудяна

ОСОБА_1

Віддрук. в 3 прим. (прост.):

1- в справу

2 - позивачу - ОСОБА_2 (с.Гладковичі, Овруцький район, Житомирська область,11100)

3- відповідачу - Управлінню Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області (вул.Леніна, 12, м.Овруч, Овруцький район, Житомирська область,11100)