Справа № 9101/102930/2012
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2015-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 квітня 2015 рокусправа № 0870/1278/12

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Токмацької об'єднаної державної податкової інспекції Запорізької області Державної податкової служби

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17.04.2012р. у справі №0870/1278/12

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Токмацької об'єднаної державної податкової інспекції Запорізької області Державної податкової служби

про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_1.) звернувся до адміністративного суду з позовом про скасування рішення Токмацької об'єднаної державної податкової інспекції Запорізької області Державної податкової служби (далі по тексту - відповідач, Токмацька ОДПІ, податковий орган) про відмову у видачі свідоцтва платника єдиного податку; зобов'язання відповідача видати позивачу свідоцтво платника єдиного податку згідно поданої заяви про застосування спрощеної системи оподаткування.

На обґрунтування позовних вимог зазначалось, що позивачем до податкового органу подано заяву, в якій позивач просив перевести його на спрощену систему оподаткування, проте у видачі свідоцтва платника єдиного податку йому було відмовлено, чим, на думку позивача, порушено його право на застосування спрощеної системи оподаткування.

Постановою суду першої інстанції позов задоволено частково, скасовано рішення відповідача про відмову у видачі позивачу свідоцтва платника єдиного податку від 02.02.2012 №368/17-15; в решті позовних вимог - відмовлено. При цьому суд зазначив, що відповідач вийшов за межі наданих йому законодавством повноважень. Суд зауважив, що позивач повинен самостійно, дотримуючись норм чинного законодавства, визначити режим оподаткування, і в залежності від того, які вироби буде реалізовувати в подальшій господарській діяльності, а саме: з дорогоцінних металів та дорогоцінного каміння чи з інших матеріалів, суб'єкт господарювання має право обирати спрощену систему оподаткування.

Не погодившись з висновками суду першої інстанції, відповідач оскаржує постанову суду в апеляційному порядку. Апелянт вважає судове рішення незаконним, просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову. На обґрунтування апеляційних вимог зазначається, що приймаючи постанову, суд першої інстанції не встановив та не дослідив належним чином фактичні обставини. Апелянт стверджує, що згідно з нормами пп. 4 пп. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291 ПК України, відповідно до якого не можуть бути платниками єдиного податку суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють видобуток, виробництво, реалізацію дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, у тому числі органогенного утворення.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, позивач зареєстрований як фізична особа - підприємець та включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серії НОМЕР_1 від 13.12.2002р. (а.с.9)

З матеріалів справи також вбачається, що 24.01.2012 позивач звернувся до податкового органу із заявою про застосування спрощеної системи оподаткування з 01 січня 2012 року, при цьому надав розрахунок доходу за попередній календарний рік, що передує року переходу на спрощену систему оподаткування. В розділі «обрані види діяльності» згідно КВЕД ДК 009:2005 зазначив: 52.48.2 - роздрібна торгівля годинниками та ювелірними виробами (а.с.10-12).

Листом від 02.02.2012 №368/17-15 відповідач відмовив позивачу у видачі свідоцтва платника єдиного податку на підставі пп.299.9.1. П. 299.9 ст. 299 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України, обґрунтувавши своє рішення тим, що згідно з пп. 291.5.1 п.291.5 ст.291 Податкового кодексу України (далі - ПК України) не можуть бути платниками єдиного податку суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють реалізацію дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, у тому числі органогенного утворення (а.с.13).

Аналіз матеріалів справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, показав наступне.

Підпунктом 28 та 29 пункту 291.5.8 статті 291 Податкового кодексу України передбачено, що фізичні особи-підприємці, які надають побутові послуги населенню, зокрема з виготовлення ювелірних виробів за індивідуальним замовленням та послуги з ремонту ювелірних виробів, мають право застосовувати спрощену систему оподаткування.

Відповідно до Національного класифікатора України ДК 009:2005, затвердженого Наказом Держспоживстандарту України від 26 грудня 2005року № 375 (в Міністерстві юстиції України не зареєстрований), пов'язаних з виробництвом та реалізацією дорогоцінних металів, відповідно до листа Державної служби статистики України від 30.12.2011 року №14/3-12/636 класифікація видів економічної діяльності має перевалено статистичне призначення та методологічні основи застосування.

За нормами п.291.3 ст.291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Підпунктом 14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України встановлено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

У відповідності до п.299.1 ст.299 Податкового кодексу України свідоцтво платника єдиного податку видається суб'єкту господарювання, який подав до органу державної податкової служби заяву щодо обрання або переходу на спрощену систему оподаткування.

Пунктом 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України передбачено, що однією із вимог щодо можливості застосування фізичними особами-підприємцями спрощеної системи оподаткування є вид господарської діяльності, який обрано такими особами.

Відповідно до приписів п.298.3 ст. 298 та п.299.11 ст. 299 Податкового кодексу України, вид господарської діяльності згідно із класифікатором видів економічної діяльності безпосередньо зазначається у заяві та свідоцтві платника єдиного податку.

Як вбачається з матеріалів справи (заяви), позивачем обрано, зокрема, вид діяльності: 52.48.2 «Роздрібна торгівля годинниками та ювелірними виробами»( а.с.7).

Відповідно до абз.4 п.п.291.5.1 п.291.5 ст.291 Податкового кодексу України, не можуть бути платниками єдиного податку суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи-підприємці), які здійснюють видобуток, виробництво, реалізацію дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, у тому числі органогенного утворення.

Податковий кодекс України не містить визначення вжитих у ньому понять «видобуток, виробництво, реалізація дорогоцінних металів та дорогоцінного каміння».

Проте, пунктом 5.3 ст. 5 Податкового кодексу України встановлено, що терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Правові основи і принципи державного регулювання видобутку, виробництва, використання, зберігання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контролю за операціями з ними визначено Законом України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» № 637/97 від 18.11.1997 року.

Пунктами 1, 2 ст. 1 вказаного Закону України встановлено, що дорогоцінні метали - це золото, срібло, платина і метали платинової групи (паладій, іридій, родій, осмій, рутеній) у будь-якому вигляді та стані (сировина, сплави, напівфабрикати, промислові продукти, хімічні сполучи, вироби, відходи, брухт тощо); дорогоцінне каміння - це природні та штучні (синтетичні) мінерали у сировині, необробленому та обробленому вигляді (виробах).

Поняття «вироби з дорогоцінного металу» вказано в п.1.5 Інструкції про здійснення державного експертно-пробірного контролю за якістю ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 року №244, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 25.03.2004 року за № 369/8968, відповідно до якої, виріб з дорогоцінного металу - будь-який ювелірний (побутовий) виріб, виготовлений із сплавів дорогоцінних металів - золота, срібла, платини, паладію, який використовується як прикраси або предмети побуту.

Відповідно до п.2 ст.4 Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними», всі суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, що займаються операціями з дорогоцінними металами, дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням, ювелірними виробами з них, проводять їх облік за встановленими формами і подають статистичну звітність. Оперативний облік видобутку, переробки, переміщення дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, ювелірних виробів з них ведеться суб'єктами підприємницької діяльності окремо по кожному виду операцій з урахуванням особливостей технології, виду утворених відходів та виробничих втрат.

Пунктом 9 ст. 1 Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» встановлено, що операції з дорогоцінними металами і дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням - це дії, пов'язані з:

а) виникненням та припиненням права власності та інших прав на дорогоцінні метали і дорогоцінне каміння, дорогоцінне каміння органогенного утворення та напівдорогоцінне каміння;

б) надходженням дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння до місць зберігання фондів і запасів, а також їх зберіганням і відпуском у встановленому порядку;

в) зміною вмісту або фізичного стану дорогоцінних металів та дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння у будь-яких речовинах і матеріалах під час їх видобутку, виробництва та використання;

г) ввезенням дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, виробів і матеріалів, що їх містять, в Україну з-за кордону та вивезенням з України.

Згідно з частинами 2, 5 ст.14 Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» правила торгівлі дорогоцінними металами (крім банківських металів) і дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням у сирому та обробленому вигляді та виробами з них, що належать суб'єктам підприємницької діяльності на праві власності, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Торгівля ювелірними та побутовими виробами з дорогоцінних металів здійснюється суб'єктами підприємницької діяльності на території України тільки за наявності державного пробірного клейма.

На виконання п. 2 ст. 14 Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.1998 року №802 затверджено Правила торгівлі дорогоцінними металами (крім банківських металів) і дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням у сирому та обробленому вигляді і виробами з них, що належать суб'єктам підприємницької діяльності на праві власності.

Відповідно до п.1 вказаних Правил, вони поширюються на торгівлю:

- стандартними і мірними зливками (далі - зливки), які не належать до банківських металів;

- мінеральною та вторинною сировиною, що вміщує дорогоцінні метали і дорогоцінне каміння;

- виробами, що вміщують дорогоцінні метали і дорогоцінне каміння, включаючи ювелірні та побутові вироби;

- напівфабрикатами, що вміщують дорогоцінні метали і використовуються для виготовлення виробів із вмістом дорогоцінних металів (включаючи ювелірні та інші побутові вироби);

- дорогоцінним камінням, дорогоцінним камінням органогенного утворення та напівдорогоцінним камінням.

Таким чином, законодавець розрізняє поняття виробництво ювелірних виробів та реалізація ювелірних виробів, що унеможливлює перехід суб'єкта господарювання на спрощену систему оподаткування.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що з набранням чинності (01 січня 2012 року) Законом № 4014-VI та до набрання чинності (01 липня 2012 року) Законом України від 24 травня 2012 року № 4834-VI «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення деяких податкових норм», яким внесено зміни до абзацу 4 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК України, особи, які здійснювали реалізацію ювелірних виробів, не мали правових підстав для застосування спрощеної системи оподаткування.

З урахуванням встановленого податковий орган довів правомірність відмови у видачі свідоцтва платника єдиного податку позивачу. Проте судом першої інстанції зазначеного не враховано, що призвело до помилкових висновків.

За таких обставин апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити, постанову суду скасувати, в задоволені позову відмовити.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Токмацької об'єднаної державної податкової інспекції Запорізької області Державної податкової служби на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17.04.2012р. у справі №0870/1278/12 задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17.04.2012р. у справі №0870/1278/12 скасувати.

В задоволені позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України та може бути оскаржена згідно зі ст.212 КАС України.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.П. Туркіна