Справа № 348/1554/14-а
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року Справа № 876/10561/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І., Гінди О.М.,

з участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представника відповідача Клімової А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Івано-Франківського обласного центру зайнятості на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.09.2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Івано-Франківського обласного центру зайнятості про визнання дій протиправними, зобов'язання нарахувати та виплатити грошову допомогу при виході на пенсію,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Івано-Франківського обласного центру зайнятості про визнання дій протиправними, зобов'язання нарахувати та виплатити грошову допомогу при виході на пенсію.

Позивачка просила визнати протиправними дії Івано-Франківського обласного центру зайнятості щодо невиплати їй грошової допомоги при виході на пенсію та зобов'язати відповідача виплатити допомогу у розмірі 10 посадових окладів при виході на пенсію як державному службовцю відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.09.2014 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Івано-Франківського обласного центру зайнятості щодо невиплати ОСОБА_2 грошової допомоги при виході на пенсію у розмірі десяти посадових окладів.

Зобов'язано Івано-Франківський обласний центр зайнятості нарахувати та виплатити ОСОБА_2 грошову допомогу при виході на пенсію у розмірі десяти посадових окладів, як державному службовцю, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Постанову суду першої інстанції оскаржив Івано-Франківський обласний центр зайнятості, який, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що обов'язковою умовою для виплати допомоги у розмірі 10 посадових окладів відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» є звільнення працівника з посади державного службовця у зв'язку з виходом на пенсію державного службовця. Однак, трудовий договір з ОСОБА_2 було розірвано з 31.03.2014 року відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням посади, а не у зв'язку із виходом на пенсію державного службовця. Крім того, ст. 37 Закону України «Про державну службу» в частині виплати спірної допомоги втратила чинність з 1.04.2014 року. Тому підстави для виплати позивачці допомоги у розмірі 10 посадових окладів відсутні.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, яка апеляційну скаргу підтримала, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

У справі встановлено, що 25.04.2000 року на підставі наказу № 192-к ОСОБА_2 була прийнята на роботу в Надвірнянський районний центр зайнятості та призначена на посаду спеціаліста першої категорії відділу програм зайнятості та ринку праці Надвірнянського РЦЗ, позивачці присвоєно 13 ранг державного службовця.

11.05.2001 року ОСОБА_2 на підставі наказу № 266-к призначено на посаду начальника відділу активної підтримки безробітних Надвірнянського РЦЗ.

23.07.2003 року згідно наказу № 451-к позивачці присвоєно 12 ранг державного службовця, а 4.08.2015 року - 11 ранг державного службовця.

Згідно наказу № 187-к від 31.03.2014 року ОСОБА_2 було звільнено з посади начальника відділу активної підтримки безробітних Надвірнянського РЦЗ з 31.03.2014 року у зв'язку із скороченням посади (п. 1 ст. 40 КЗпП України).

Загальний стаж роботи ОСОБА_2 становить 40 років 1 місяць 14 днів, з них на державній службі - 13 років 11 місяців 7 днів, що підтверджується довідкою управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі № 3924/03 від 20.06.2014 року та записами у трудовій книжці позивачки, копії якої долучені до матеріалів справи.

З квітня 2014 року позивачка перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі та отримує пенсію, призначену відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Під час звільнення та після призначення пенсії ОСОБА_2 звернулася до Івано-Франківського обласного центру зайнятості з заявою про виплату грошової допомоги у розмірі 10 посадових окладів відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу». В заяві позивачка зазначала про її вихід на пенсію як державного службовця. Однак, листом відповідача від 6.05.2014 року № ОЦЗ -1414-09/0/19-14 ОСОБА_2 повідомлено про відмову у виплаті їй такої допомоги.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо невиплати позивачці допомоги при виході на пенсію у розмірі десяти посадових окладів є протиправними, оскільки позивачці призначена пенсія відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», а тому вона має право на отримання відповідної допомоги згідно цього Закону (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України «Про державну службу» (тут і далі в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.

Згідно ч.13 ст. 37 Закону України «Про державну службу» державним службовцям у разі виходу на пенсію за наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів.

Абзацом 2 пп. 2 п. 24 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» внесено зміни до Закону України «Про державну службу» та виключено ч. 13 ст. 37 цього Закону, а пунктом 2 розділу ІV Прикінцевих положень Закону №1166 встановлено, що зміни передбачені розділами ІІ і ІІІ, набирають чинності з 1.04.2014 року, крім, зокрема, абзацу 2 підпункту 2 пункту 24 розділу ІІ цього Закону, який набирає чинності з 1.05.2014 року.

Таким чином, ч. 13 ст. 37 Закону України «Про державну службу» виключена з 1.05.2014 року, а не з 1.04.2014 року як помилково вважає апелянт.

26 листопада 2013 року Конституційний Суд України у справі № 1-14/2013 прийняв Рішення та надав висновки щодо офіційного тлумачення положення ч. 13 ст. 37 Закону України «Про державну службу» у системному зв'язку з положеннями пункту 2 частин першої, другої ст. 40 КЗпП України, ст. 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громад похилого віку в Україні», у якому зазначив, що грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів виплачується державному службовцю за умов виходу на пенсію з посади державного службовця та наявності страхового стажу, в тому числі стажу державної служби не менше 10 років. Жодних додаткових умов для виплати грошової допомоги державному службовцю у разі виходу його на пенсію в ч. 13 ст. 37 Закону України «Про державну службу» не встановлено.

Тобто, грошова допомога, передбачена вказаним законодавчим положенням, має разовий характер. Право на її одержання пов'язане з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця та припиненням цієї роботи у зв'язку з виходом на пенсію державного службовця. Тому розірвання трудового договору з державним службовцем з підстав, визначених у п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, не може нівелювати право державного службовця на отримання зазначеної грошової допомоги за умови наявності стажу державної служби не менше 10 років.

Отже, у разі дострокового виходу на пенсію державного службовця з посади в органах державної влади відповідно до чинного законодавства державний службовець за наявності стажу державної служби не менше 10 років і страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», має право на отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів, яке не пов'язане з досягненням пенсійного віку, визначеного ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи стаж роботи позивачки на державній службі становить 13 років 11 місяців 7 днів.

Крім того, ОСОБА_2 була звільнена з Надвірнянського районного центру зайнятості 31.03.2014 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» й виключення положень ч.13 ст.37 Закону України «Про державну службу», а тому, враховуючи в сукупності усі обставини справи, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_2 має право на отримання грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постанова суду першої інстанції відповідає матеріалам справи, наявним в ній доказам, правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права, тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Івано-Франківського обласного центру зайнятості залишити без задоволення.

Постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.09.2014 року в справі № 348/1554/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

О.М. Гінда