Справа № 2а-10503/11/1210
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2012-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мицик С.А.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2012 року справа №2а-10503/11/1210

приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Карпушової О.В., Василенко Л. А. , Гімона М.М. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Краснодоні та Краснодонському районі Луганської області на постанову Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 21 грудня 2011 року у справі № 2а-10503/11/1210 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Краснодоні та Краснодонському районі Луганської області про визнання бездіяльності неправомірною, зобовязання нарахувати та виплатити недоплаченої щомісячної соціальної допомоги до пенсії , як «Дитині війни»

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання нарахувати та виплатити недоплаченої щомісячної допомоги до пенсії, як «Дитині війни».

Постановою суду першої інстанції позовні вимоги задоволені частково за період з 30.05.2011 року по 22.07.2011 року включно, з урахуванням фактично виплачених сум .

Відповідач з постановою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просив скасувати постанову суду першої інстанції, у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Частиною 8 ст. 183-2 КАС України передбачено, що апеляційні скарги у справах, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, розглядаються апеляційними судами в порядку письмового провадження.

Судове рішення першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне .

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач належить до соціальної групи «діти війни», що підтверджується посвідченням та користується правами і пільгами, встановленими Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Статтею 1 вказаного закону передбачено, що дитина війни це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Рішеннями Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007, від 22.05.2008 року № 10/рп/2008 було визнано неконституційними зміни до Закону № 2195-IV внесеними Законом України «Про Державний бюджет на 2007 рік», Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік», чим було відновлено дію ст. 6 Закон № 2195-IV у попередній редакції.

Статтею 6 Закону № 2195-IV встановлено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Статтею 58 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов'язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду.

Колегія судів зазначає, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлений абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, застосовується не тільки для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, з огляду на те, що положення частини 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», на думку колегії суддів, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком..

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України Про прожитковий мінімум від 15 липня 1999 року № 966-ХІV прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Таким чином колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, що відповідає положенням ст. 6 Закону № 2195-IV в редакції яка є чинною на даний час, адже попередні зміни, як було зазначено вище, визнані неконституційними, тому застосовується саме та редакція, яка була до внесення відповідних змін.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 183-2 , п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Краснодоні та Краснодонському районі Луганської області залишити без задоволення.

Постанову Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 21 грудня 2011 року у справі № 2а-10503/11/1210 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Краснодоні та Краснодонському районі Луганської області про визнання бездіяльності неправомірною, зобовязання нарахувати та виплатити недоплаченої щомісячної соціальної допомоги до пенсії, як «Дитині війни»залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів О.В. Карпушова

ОСОБА_3

ОСОБА_4