Справа № 804/6953/15
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2015-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Білак С. В.
Головуючий у 1 інстанції - Юрков Е.О.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 серпня 2015 рокусправа № 804/6953/15
Приміщення суду за адресою: 49083, м. Дніпропетровськ, пр.імені Газети "Правда", 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Шальєвої В.А. Олефіренко Н.А. , секретар судового засідання - Фірсік Д.Ю., за участю представника позивача - Панишко А.О., представника відповідача - Галати О.В., розглянувши у відкритому судового засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп "Новомосковський трубний завод" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 р. у справі № 804/6953/15 за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп "Новомосковський трубний завод" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп "Новомосковський трубний завод" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення вимог Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" не здійснив своєчасно сплату обов'язкових адміністративно - господарських санкцій за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. За наявні у відповідача 15 робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів і не зайнятих інвалідами, відповідач до 15.04.2013 року повинен був сплатити адміністративно - господарські санкції у розмірі 712 163,25 грн. Також за порушення термінів сплати вказаної суми адміністративно - господарських санкцій у відповідача утворилась заборгованість по сплаті пені у розмірі 15 667,52 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 р. адміністративний позов задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Інтерпайп "Новомосковський трубний завод" на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції у розмірі 712 163,25 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Інтерпайп "Новомосковський трубний завод" на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів пеню за порушення термінів сплати у адміністративно-господарських санкцій у розмірі 15 667,52 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та неповне з'ясування обставин по справі просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.06.2015 р. та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідач не відмовляв особам, які мають інвалідність у працевлаштуванні, а навпаки здійснював їх працевлаштування та щомісяця заявляв про потребу у інвалідах до центру зайнятості.

Також підприємством з урахуванням висновків медико-соціальної експертної комісії, двох працівників переведено на посаду, яка призначена саме для праці осіб з інвалідністю.

Отже позивачем не надано доказів, які свідчать про наявність вини Товариства.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 13.02.2015 р. відповідачем подано до Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів Форми №10-ПІ за 2014 рік, згідно якого середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу на підприємстві в 2014 році становила 1528 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 46 осіб; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, встановлених відповідно до вимог статті 19 - Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" - 61 особа; середньорічна заробітна плата штатного працівника - 47 477,55 грн. (а.с.4).

З вказаного звіту вбачається, що відповідачем самостійно визначено суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 712 163,25 грн., проте у встановлений законодавством термін вказану суму не сплатив, у зв'язку з чим позивачем у відповідності до частини 2 статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" було нараховано пеню у сумі 15 667,52 грн.

Приписами частини 3 статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" встановлено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, на підприємства, установи, організації законодавчо покладено обов'язок створювати робочі місця для інвалідів.

Частиною першою статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Згідно частини 2 статті 19 вищевказаного закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів.

Відповідно до частини 4 статті 20 Закону України від 01.03.1991 року № 803-XII "Про зайнятість населення" (діяв на момент виникнення спірних правовідносин) підприємства, установи і організації незалежно від форми власності реєструються у місцевих центрах зайнятості за їх місцезнаходженням як платники збору до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, щомісяця подають цим центрам адміністративні дані у повному обсязі про наявність вільних робочих місць (вакансій), у тому числі призначених для працевлаштування інвалідів.

Таким чином, приписами законодавства обов'язок з працевлаштування інвалідів покладається на Державну службу зайнятості, однак при умові щомісячного інформування місцевих центрів зайнятості про наявність вільних робочих місць (вакансій) для працевлаштування інвалідів.

Про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів роботодавці повідомляють територіальні відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - відділення Фонду) шляхом подання статистичної звітності у формі №10-ПІ поштова - річна "Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів". Водночас, про наявність вакантних місць роботодавці щомісячно повідомляють центри зайнятості, направляючи звітність у формі №3-ПН "Звіт про наявність вакансій", затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19.12.2005 року №420, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 21.12.2005 року за №1534/11814.

З матеріалів справи вбачається, що "Інтерпайп "Новомосковський трубний завод" протягом 2014 року подавалась Звітність Інформація про попит на робочу силу (вакансії) (Форма №3-ПН), згідно якої вказано про наявну кількість вакансій, зокрема станом на 11.01.2014 року (12.02.2014 року дата закриття вакансії) - 1 особа, з 25.02.2014 року по 25.12.2014 року - 1 особа. (а.с.10, а.с.19-31).

Також з листа Новомосковського міськрайонного центру зайнятості від 03.06.2015 р. №353 вбачається, що протягом 2014 року усього мали статус 49 осіб з обмеженими фізичними можливостями. Протягом 2014 року був направлений 1 безробітний з числа інвалідів на працевлаштування в ПАТ "Інтерпайп "Новомосковський трубний завод", який був працевлаштований на посаді "підсобний робочий". (а.с.32)

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з тим, що ПАТ "Інтерпайп "Новомосковський трубний завод" не було вжито заходів, спрямованих на створення робочих місць для працевлаштування інвалідів у кількості інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, встановлених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" протягом 2014 року, оскільки станом на 11.01.2014 року було створено лише 2 робочих місця, з 25.02.2014 року по 25.12.2014 року - 1 робоче місце, замість необхідних 15.

Отже, судом встановлено факт невиконання роботодавцем заходів стосовно створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та належного щомісячного інформування про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів органи працевлаштування.

Статтею 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, встановлена відповідальність, яка за своєю правовою природою є господарсько-правовою відповідальністю.

Згідно частини 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою для застосування такої відповідальності до учасника господарських відносин є вчинене роботодавцем правопорушення в сфері господарювання. Відповідно до частини другої зазначеної статті учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. При цьому слід враховувати, що елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв'язку між самим порушенням та його наслідками.

За викладених обставин, відповідач не виконав свого обов'язку по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2014 році, вина відповідача доведена, оскільки ним не було вжито необхідних заходів для забезпечення реалізації прав інвалідів на працевлаштування, а тому є підстави для притягнення його до господарсько-правової відповідальності.

Враховуючи те, що відповідачем на час розгляду справи в добровільному порядку не сплачені адміністративно-господарські санкції у розмірі 712 163,25 грн. та пеня у розмірі 15 667,52 грн., відповідних доказів до суду не надано, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп "Новомосковський трубний завод" - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 червня 2015 р. у справі № 804/6953/15 за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп "Новомосковський трубний завод" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 26 серпня 2015 року, в повному обсязі ухвала складена 27 серпня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складання рішення відповідно до ст.160 КАС України - з дня складання рішення в повному обсязі.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді Н.А. Олефіренко

В.А.Шальєва