Справа № 2-а-1/11
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2011-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"26" квітня 2011 р. Справа № 2-а-1/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Пасічник С.С.

суддів: Зарудяної Л.О.

ОСОБА_1,

при секретарі Жарській І.В. ,

за участю представників сторін:

позивачки - ОСОБА_2,

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність №1404/02 від 22.04.2011р.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Червоноармійського районного суду Житомирської області

від "27" січня 2011 р. у справі № 2-а-1/11

за позовом ОСОБА_2, смт Червоноармійськ Житомирської області

до Управління Пенсійного фонду України в Червоноармійському районі Житомирської області, смт Червоноармійськ Житомирської області

про визнання неправомірною бездіяльності відповідача щодо зниження пенсійного віку, призначення пенсії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 27.01.2011р. у справі №2-а-1/11 в позові ОСОБА_2 (смт Червоноармійськ Житомирської області) до Управління Пенсійного фонду України в Червоноармійському районі Житомирської області (смт Червоноармійськ Житомирської області) про визнання неправомірною бездіяльності відповідача щодо зниження пенсійного віку, призначення пенсії та стягнення моральної шкоди було відмовлено (а.с.68-69).

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачка звернулась до суду з апеляційною скаргою (а.с.76), в якій просить її скасувати з наведених у скарзі підстав та прийняти нову постанову.

Мотивуючи апеляційну скаргу (з врахуванням доповнень від 18.04.2011р., а.с.90-91), позивачка, зокрема, зазначає, що:

- при прийнятті оскарженої постанови Червоноармійським районним судом Житомирської області не було враховано, що позивачка дійсно є потерпілою від аварії на ЧАЕС 2 категорії й працювала з моменту аварії на ЧАЕС та до 23.10.1986р., тобто 5 місяців 27 днів, а тому відповідно до п.2 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на зменшення пенсійного віку;

- також судом першої інстанції не було взято до уваги подані позивачкою документи, а також те, що вона постійно працювала та проживала в зоні безумовного (обов'язкового відселення), як того вимагає Закон.

Позивачка в засіданні суду апеляційної інстанції підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, вважає постанову Червоноармійського районного суду Житомирської області від 27.01.2011р. у даній справі незаконною та прийнятою без повного з'ясування всіх обставин справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в запереченнях вх.№9109/1915/11 від 26.04.2011р. на апеляційну скаргу (а.с.112-113) та його представник в засіданні суду заперечили проти доводів апеляційної скарги, вважають апеляційну скаргу безпідставною, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - законною та обґрунтованою, просять залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Зокрема, в запереченнях на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що:

- в підтвердження своїх позовних вимог позивачкою було надано суду копію посвідчення серії "Г" №037751, виданого Житомирською облдержадміністрацією 04.05.1993р., тоді як при зверненні до Управління Пенсійного фонду України в Червоноармійському районі Житомирської області, крім вищевказаного посвідчення, позивачкою додавалась ще й копія посвідчення серії "Б" №160049, виданого Житомирською облдержадміністрацією 04.05.1993р., при цьому відповідачем було цілком законно відмовлено позивачці в призначенні пенсії у зв'язку з тим, що відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" право на зниження пенсійного віку мають особи, якщо вони станом на 01.01.1993р. прожили в зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років, а позивачка проживала та працювала у вказаній зоні з 26.04.1986р. по 23.10.1986р., тобто 5 місяців 27 днів, що підтверджується довідкою Народицької пересувної механізованої дорожньо-будівельної організації №13 від 11.03.1992р.;

- також позивачці було підставно відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на 2 роки, оскільки відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 2 роки мають особи, які працювали з моменту аварії до 01.07.1986р. не менше 14 календарних днів або не менше 3-х місяців протягом 198р.6-1987р. за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов'язаними з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що виконувались за урядовими завданнями, й перелік таких робіт визначено постановою Кабінету Міністрів України №1391 від 15.11.1996р., проте при зверненні до Управління Пенсійного фонду України в Червоноармійському районі Житомирської області позивачкою не було надано доказів в підтвердження того, що нею протягом встановленого Законом строку в особливо шкідливих умовах виконувались роботи, визначені в постанові Кабінету Міністрів України №1391 від 15.11.1996р.

Заслухавши пояснення учасників процесу, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.11.2010р. ОСОБА_2 звернулась до Червоноармійського районного суду Житомирської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Червоноармійському районі Житомирської області про визнання неправомірною бездіяльності відповідача щодо зниження їй пенсійного віку на три роки та призначення пенсії з 24.02.2009р., а також зобов'язання відповідача виплатити моральну (немайнову) шкоду в розмірі 10000,00 грн. (а.с.1-4).

При цьому, обґрунтовуючи позовну заяву, позивачка вказує, що оскільки вона з 04.04.1986р. по 23.10.1986р. працювала дорожньою робочою 3 розряду Народицької пересувної механізованої дорожньо-будівельної організації, в підтвердження чого надала копію трудової книжки з відповідним записом, витяги з наказів по Народицькій пересувній механізованій дорожньо-будівельній організації №2-к від 01.04.1986р. та №60 від 23.10.1986р. та довідку Народицької пересувної механізованої дорожньо-будівельної організації (а.с.6-12), то відповідно до п.2 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" №36 від 16.01.2003р. має право на зниження пенсійного віку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 двічі (21.05.2009р. та 24.02.2010р.) зверталася до Управління Пенсійного фонду України в Червоноармійському районі Житомирської області з заявами про призначення їй пенсії за віком як особі, що постраждала від аварії на ЧАЕС (а.с.17-18).

Проте, їй було відмовлено в призначенні пенсії з огляду на приписи ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки ОСОБА_2 проживала та працювала в зоні гарантованого добровільного відселення 5 місяців 27 днів (а не протягом 3 років) й в зв'язку з тим, що відсутні відомості про місце та роботу в особливо шкідливих умовах праці (за радіаційним фактором), пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, що виконувались за урядовими завданнями, що виключає можливість призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку (листи Управління Пенсійного фонду України в Червоноармійському районі Житомирської області №840/02 від 14.07.2009р., №2136/02 від 04.11.2010р. (а.с.15-16).

Згідно п.2 - п.5 ч.1 ст.11 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, зокрема, особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій; особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років; особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, а також особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986 - 1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов'язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.2 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема:

- особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов'язкового) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 2 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, на 4 роки та додатково 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 9 років;

- особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років;

- особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років;

- особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов'язаними з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що виконувалися за урядовими завданнями пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, на 2 роки.

Отже, наведені приписи законодавства визначають як підставу для зменшення пенсійного віку відповідно на 4, 3 та 2 роки постійне проживання та роботу станом на 01.01.1993р.:

- в зоні безумовного (обов'язкового) відселення - не менше 2 років;

- в зоні гарантованого добровільного відселення - не менше 3 років;

- в зоні посиленого радіологічного контролю - не менше 4 років;

- за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіологічним фактором), що виконувались за урядовими завданнями - не менше 14 календарних днів з моменту аварії до 01.07.1986 або не менше трьох місяців протягом 1986р.-1987р.

Однак, відповідно до записів в трудовій книжці, наказів по Народицькій пересувній механізованій дорожньо-будівельній організації №2-к від 01.04.1986р. та №60 від 23.10.1986р., довідки Народицької пересувної механізованої дорожньо-будівельної організації №13 від 11.03.1992р., довідки ТОВ "Райагрошляхбуд" №4 від 23.01.2009р. та довідки Народицької РДА №258 від 17.03.2010р. (а.с.6-14) ОСОБА_2 працювала в Народицькій пересувній механізованій дорожньо-будівельній організації з 01.07.1986р. по 23.10.1986р. дорожньою робочою, тобто 5 місяців 27 днів, й під час перебування на вказаній посаді проводила роботи в населених пунктах, які згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991р. №106 відносяться до зони безумовного (обов'язкового) відселення:

- с.Христинівка - 35 днів,

- с.Звиздаль - 16 днів,

- с.Малі Кліщі - 14 днів,

- с.Голубиєвичі - 27 днів,

- смт Народичі - 9 днів.

Таким чином, період проживання та праці в зоні радіоактивного забруднення, який би давав підстави для призначення ОСОБА_2 пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до приписів ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", є недостатнім.

Одночасно, відсутні підстави для цього й за фактором роботи за урядовими завданнями за межами зони відчуження, виходячи з такого.

Як вже зазначалось, для осіб які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов'язаними з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що виконувалися за урядовими завданнями, перелік видів робіт і місць, де виконувались зазначені роботи, встановлений Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.1996р. №1391 було затверджено переліки видів робіт і місць за межами зони відчуження, де за урядовими завданнями у 1986-1987 роках виконувались роботи в особливо шкідливих умовах (за радіаційним фактором), пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Проаналізувавши переліки робіт, виробництв, посад, професій та місць, які відповідно до вищевказаної Постанови Кабінету Міністрів України є переліками видів робіт та місць за межами зони відчуження, де за урядовими завданнями в 1986р.-1987р. виконувались роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які, в свою чергу, згідно ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" надають особам право на зниження пенсійного віку, судова колегія приходить до висновку, що вони ніяким чином не співвідносяться з виконуваними ОСОБА_2 в період з 04.04.1986р. по 23.10.1986р. роботами та місцями їх виконання, а тому Червоноармійський районний суд Житомирської області правомірно відмовив з задоволенні позову.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що постанова Червоноармійського районного суду Житомирської області від 27 січня 2011 року у даній справі є законною, а тому її слід залишити без змін.

Доводи ж апеляційної скарги ОСОБА_2 не є переконливими, спростовуються наведеним вище та не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Зокрема, посилання позивачки на Постанову Кабінету Міністрів України "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" №36 від 16.01.2003р., як на підставу для зниження їй пенсійного віку, не приймаються судовою колегією до уваги, поскільки позивачка ставила вимогу про призначення їй пенсії на пільгових умовах саме як постраждалій від аварії на ЧАЕС, тоді як вищевказана постанова Кабінету Міністрів України була прийнята на виконання та відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Керуючись ст.ст.195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Постанову Червоноармійського районного суду Житомирської області від 27 січня 2011 року у справі №2-а-1/11 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.С. Пасічник

судді: Л.О. Зарудяна

ОСОБА_1

Віддрук. 3 прим. (реком.):

1 - в справу

2 - позивачу (вул.Корольова, 3, смт Червоноармійськ, Житомирська область, 12000)

3 - відповідачу (вул.Леніна, 117, смт Червоноармійськ, Житомирська область,12000)