Справа № 802/1270/15-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1270/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дончик В.В.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

25 серпня 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Смілянця Е. С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області та фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним і скасування вимоги і рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним і скасування вимоги і рішення.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Також, не погоджуючись з даною постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а апеляційну скаргу позивача задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її, а проти апеляційної скарги позивача заперечував у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі наказу Вінницької ОДПІ від 04.03.2015 року №737 та плану-графіку проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання на І квартал 2015 року, відповідачем проведено планову документальну виїзну перевірку ФОП ОСОБА_4 з питань дотримання вимог податкового законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року.

Зокрема, податковий орган у своєму акті зазначив, що позивачем порушено наступні норми податкового законодавства, а саме:

1) п.138.1 ст.138, п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК України, в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення діяльності за період, що перевірявся, на суму 13925,57 грн. в т.ч. за 2013 рік в сумі 9372,63 грн., за 2014 рік в сумі 4552,94 грн.;

2) ч.2 ст.9, п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в результаті чого занижено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 32214,47 грн. в т.ч. за 2013 рік в сумі 21682,03 грн., за 2014 рік в сумі 10532,44 грн.;

3) ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті несвоєчасно сплачено єдиний внесок, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу за 2014 рік в сумі 2795,68 грн. (сума недоїмки);

4) п.198.3 ст.198, п.п."г" п.198.5 ст.198, п.п."б" ст.187 ПК України, у результаті чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся, на загальну суму 23662,00 грн., в т.ч. лютий 2013 р. - 1806 грн., квітень 2013 р. - 2175 грн., червень 2013 р. - 1541 грн., липень 2013 р. - 880 грн., серпень 2013 - 1553 грн., вересень 2013 р. - 1159 грн., жовтень 2013 р. - 895 грн., листопад 2013 р. - 977 грн., грудень 2013 р. - 1086 грн., січень 2014 р. - 808 грн., лютий 2014 р. - 3184 грн., березень 2014 р. - 436 грн., квітень 2014 р. - 1212 грн., травень 2014 р. - 440 грн., червень 2014 р. - 1363 грн., липень 2014 р. - 934 грн., серпень 2014 - 896 грн., вересень 2014 р. - 436 грн., жовтень 2014 р. - 950 грн., листопад 2014 р. - 931 грн. та встановлено завищення від'ємного значення у сумі 1698 грн., в т.ч. за грудень 2014 р. рядок 19 - від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту;

5) п.п.49.18.1 (49.18.2) п.49.18 ст.49, п.203.1 ст.203 ПК України, а саме: несвоєчасне подання податкової звітності з податку на додану вартість за травень 2013 р.;

6) п.119.2 ст.119 ПК України, а саме: не повне та не коректне подання розрахунку 1ДФ;

7) п.177.2, п.177.4, 177.10 ст.177 ПК України, а саме: неналежне ведення обліку доходів і витрат та включення до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013, 2014 роки перекручених даних буде складено протокол про адміністративне правопорушення;

8) ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме: порядок нарахування єдиного соціального внеску у звітах про суму нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2013, 2014 роки буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

В подальшому, на підставі таких висновків, відповідач виніс податкові повідомлення-рішення, які є предметом оскарження у даній справі.

Податкове повідомлення-рішення відповідача від 29.04.2015 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за основним платежем - 13925,57 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 3481,39 грн., ґрунтується на порушенні ФОП ОСОБА_4 п. 138.1 ст. 138, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України (том 1, а.с.53);

вимога про сплату боргу (недоїмки) від 16.04.2015 року №Ф-2434, яка ґрунтується на порушенні ч.2 ст.9, п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в результаті чого занижено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 32214,47 грн. та рішення форми "Р" № від 16.04.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органам доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (том 1, а.с.10-11);

податкове повідомлення-рішення відповідача від 29.04.2015 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем - 23662 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 11831 грн., ґрунтується на порушенні ФОП ОСОБА_4 п.198.3 ст.198, п.п."г" п.198.5 ст.198, п.п."б" ст.187 ПК України (том 1, а.с.52);

податкове повідомлення-рішення відповідача від 29.04.2015 року №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі - 1698 грн., ґрунтується на порушенні ФОП ОСОБА_4 п.198.3 ст.198, п.п."г" п.198.5 ст.198, п.п."б" ст.187 ПК України (том 1, а.с.50);

податкове повідомлення-рішення відповідача від 29.04.2015 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за штрафними (фінансовими) санкціями - 170 грн., ґрунтується на порушенні ФОП ОСОБА_4 п.п.49.18.1, п.п.49.18.2 п.49.18 ст.49 ПК України (том 1, а.с.51);

податкове повідомлення-рішення відповідача від 29.04.2015 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку за штрафними (фінансовими) санкціями - 510 грн., ґрунтується на порушенні ФОП ОСОБА_4 п.119.2 ст.119 ПК України (том 1, а.с.49).

ФОП ОСОБА_4 до перевірки надано Книги обліку доходів та витрат за перевіряємий період. Так згідно книг обліку доходів та витрат, інші витрати за 2013 рік склали 115259,79 грн., при цьому до розрахунку податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності задекларовано суму 104365,67 грн. Згідно книг обліку доходів та витрат, інші витрати за 2014 рік склали 43525,35 грн., при цьому до розрахунку податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності задекларовано суму 43525,34 грн.

Згідно книг обліку доходів та витрат за 2013 рік та наданих для перевірки первинних документів, перевіркою встановлені витрати в сумі 73378,32 грн., які не включаються до складу витрат, а саме: комунальні послуги (електроенергія та реактивна електроенергія) сплачена ПАТ "Вінницяобленерго" в сумі 35018,84грн., охорона приміщення, сплачені ТЗОВ «Безпека Гарант» -15318,92 грн., газ, сплачені ПАТ "Вінницягаз" - 20540,56 грн.( 34932,93 (100%) - 14392,37 (41,2 % пропорційно площі приміщення), Ліцензія - 2500,00 грн. Таким чином за 2013 рік інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг за результатами перевірки склала 41881,47 грн., замість 104365,67 грн, що призвело до завищення витрат за 2013 р. в сумі 62484,20 грн.

Згідно книг обліку доходів та витрат за 2014 рік та наданих для перевірки первинних документів, перевіркою встановлені витрати в сумі 30352,84 грн., які не включаються до складу витрат, а саме: комунальні послуги (електроенергія та реактивна електроенергія) сплачена ПАТ "Вінницяобленерго" в сумі 5296,64грн., охорона приміщення, сплачені ТЗОВ «Безпека Гарант» - 16130,52 грн., газ, сплачені ПАТ "Вінницягаз" - 8925,68 грн. ( 15179,73 (100%) - 6254,05 (41,2 % пропорційно площі приміщення). Таким чином за 2014 рік інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг за результатами перевірки склала 13172,51 грн., замість 43525,35 грн., що призвело до завищення витрат за 2014 р. в сумі 30352,84 грн.

Згідно договору оренди приміщення від 01.01.2009 укладеного громадянином ОСОБА_5 (орендодавець) з ФОП ОСОБА_4 (орендар), орендодавець передає орендарю в оренду частину нежилого приміщення за адресою АДРЕСА_1 площею 100,00 м2, а саме: частину приміщення в магазині «Діброва» 60,00 м2, частину приміщення кафетерію площею 40 м2 . Оплата рахунків Орендодавця не включає в себе оплату витрат на енергозбереження та інші комунальні послуги. Всі вищезгадані витрати бере на себе Орендар, при цьому згідно наданих на перевірку документів встановлено Орендар ФОП ОСОБА_4 не перераховував орендну плату згідно договору в сумі 3000,00 грн /місяць Орендодавцю ОСОБА_7 Також не надано на перевірку відповідних, економічно обґрунтованих, розрахунків згідно яких розраховуються комунальні витрати.

Так, відповідно до договору про постачання електричної енергії заключеного ФОП ОСОБА_4 (Споживач) з ПАТ "Вінницяобленерго" (Постачальник), постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з дозволеною потужністю 45 кВт. Перевіркою встановлено, що в приміщені за адресою АДРЕСА_1. (торговельний комплекс «Діброва») в торговельному залі знаходяться декілька відділів, а орендована ФОП ОСОБА_4 частина приміщення (лікеро-горілчаний відділ та частина кафетерію) займає частку приміщення, а також використовується найменша потужність електроприладів. Також не надано на перевірку документи на встановлення інших лічильників для обліку спожитої електроенергії в даному приміщені. Таким чином, ФОП ОСОБА_4 сплачується за спожиту електроенергію за все приміщення, а не пропорційно площі, що займає такий орендар в орендованому приміщенні, чим штучно завищуються витрати. Проведеною перевіркою не можливо встановити загальну площу магазину за адресою АДРЕСА_1 та до перевірки не надано документів, що підтверджують кількість спожитої електроенергії саме за орендовану частину приміщення (потужності електроприладів, технічні паспорти електроприладів, калькуляцію)

Відповідно договору надання послуг з охорони приміщення, укладеного з ТЗОВ «Безпека -Гарант», визначено торговельний комплекс «Діброва», АДРЕСА_1. Відповідно договору ТЗОВ «Безпека -Гарант» (виконавець) з ФОП ОСОБА_4 (замовник), виконавець охороняє приміщення замовника за адресою АДРЕСА_1, яке належить громадянину ОСОБА_8

Витрати на охорону, використані в орендованому приміщенні, включаються до витрат фізичної особи - підприємця, обчислені пропорційно площі, що займає такий орендар а орендованому приміщені. До перевірки ФОП ОСОБА_4 не надано відповідних, економічно обґрунтованих, розрахунків, тому пропорційно площі поділити не можливо.

Згідно договору оренди приміщення від 01.06.2013 укладеного громадянином ОСОБА_9 (орендодавець) з ФОП ОСОБА_4 (орендар), орендодавець передає орендарю в оренду приміщення магазину за адресою АДРЕСА_2, площею 45,00 м2. Згідно наданих на перевірку документів встановлено Орендар ФОП ОСОБА_4 не перераховував орендну плату згідно договору в сумі 1350,00 грн /місяць Орендодавцю ОСОБА_10 Також не надано на перевірку відповідних, економічно обґрунтованих, розрахунків згідно яких розраховуються комунальні витрати.

Згідно договору оренди приміщення від 15.04.2012 укладеного громадянкою ОСОБА_11 (орендодавець) з ФОП ОСОБА_4 (орендар), орендодавець передає орендарю в оренду частину приміщення за адресою АДРЕСА_3, площею 29.7 м2. Згідно наданих на перевірку документів встановлено Орендар ФОП ОСОБА_4 не перераховував орендну плату згідно договору в сумі 891,00 грн /місяць Орендодавцю ОСОБА_12 Також не надано на перевірку відповідних, економічно обґрунтованих, розрахунків згідно яких розраховуються комунальні витрати.

ФОП ОСОБА_13 має у власності торговий павільйон (мала архітектурна форма) за адресою АДРЕСА_4 площею 36,4 м2. Згідно договору оренди приміщення від 01.01.2013 року укладеного ФОП ОСОБА_4 (орендодавець) з приватним підприємцем ОСОБА_14 (орендар) орендодавець передає орендарю в оренду частину приміщення за адресою АДРЕСА_4, площею 15 м2. Оплата рахунків Орендодавця включає в себе оплату витрат на комунальні послуги, а саме за газ. Також не надано на перевірку відповідних, економічно обґрунтованих, розрахунків згідно яких розраховуються комунальні витрати.

Такі висновки податкового органу, на переконання суду, є частково помилковими та здійсненими без повної та всебічної оцінки первинних документів, що підтверджують реальність господарських операції позивача.

Крім того, суд вважає, що відповідач під час здійснення перевірки поверхнево та неповно здійснив аналіз господарської діяльності позивача.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Суд критично ставиться до наступних посилань податкового органу.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 29.04.2015 року №, яке ґрунтується на порушенні ФОП ОСОБА_4 п. 138.1 ст. 138, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регулюється статтею 177 ПК України.

Згідно із п.177.2 ст.177 ПК України об'єктом оподаткування фізичних осіб-підприємців є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Відповідно до п.177.4 ст.177 ПК України до переліку витрат фізичних осіб-підприємців, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу ("Податок на прибуток підприємств").

Згідно із п.138.1 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті.

Відповідно до абзацу "в" пп.138.10.2 п.138.10 ст.138 ПК України, до складу інших витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, зокрема, це витрати на витрати на утримання основних засобів, до яких відноситься і амортизація.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_4 витрати за електроенергію при використанні приміщення за адресою: АДРЕСА_1 не сплачує. Договору про постачання електроенергії укладеного з ОСОБА_4 не існує.

Витрати за газ при використанні приміщення за адресою: АДРЕСА_4 не сплачує. Договору про газопостачання укладеного з ФОП ОСОБА_4 не існує. Приміщення по АДРЕСА_4 є малою архітектурною формою та не газифіковане.

Також в акті перевірки міститься висновок про завищення витрат, понесених ФОП ОСОБА_4 на оплату послуг охорони. Відповідно договору надання послуг з охорони приміщення, укладеного з ТЗОВ «Безпека-Гарант», визначено торговельний комплекс «Діброва», АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник податкового органу визнав той факт, що витрати з охорони приміщення є такими, що пов'язані з господарською діяльністю позивача, і останній мав право їх включати до складу витрат, однак не в такому розмірі.

Отже, податковий орган дійшов помилкового висновку про порушення позивачем п.138.1 ст. 138, п. 177.2 п. 177.4 ст. 177 ПК України, а саме завищення витрат ФОП ОСОБА_4 за період, що перевірявся в сумі 92837,04 грн., в тому числі за 2013 рік - 62484,20 грн., за 2014 рік - 30352,84 грн.

Тому, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 29.04.2015 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 16.04.2015 року №Ф-2434, яка ґрунтується на порушенні ч.2 ст.9, п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та рішення форми "Р" № від 16.04.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органам доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, суд зазначає наступне.

В ході судового розгляду справи було встановлено, що підставою для донарахування єдиного внеску слугували ті ж самі підстави, що і для нарахування податку з доходів фізичних осіб.

Оскільки валові витрати позивачу знято безпідставно то і збільшення бази для донарахування єдиного внеску також є безпідставним, а тому, як наслідок вимога про сплату боргу (недоїмки) від 16.04.2015 року №Ф-2434 та рішення форми "Р" № від 16.04.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органам доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення відповідача від 29.04.2015 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем - 23662 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 11831, ґрунтується на порушенні ФОП ОСОБА_4 п.198.3 ст.198, п.п."г" п.198.5 ст.198, п.п."б" ст.187 ПК України.

В ході проведення перевірки було встановлено, що в порушення п. 198.3 ст. 198 ПК України, ФОП ОСОБА_4 завищено податковий кредит в сумі 20486,00 грн., а саме: позивачем не нараховані податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 ст. 189 ПК України (виходячи з вартості їх придбання), за товарами під час придбання яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, які використані в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, тобто включено до податкового кредиту суми ПДВ у зв'язку з придбанням товарів без мети їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Суд не погоджується із такими висновками відповідача, оскільки, як уже було встановлено судом вище, товари, під час придбання яких суми податку були включені до податкового кредиту, використовувались позивачем у ході здійснення ним господарської діяльності, що повністю підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Одночасно, податкове повідомлення-рішення в частині донарахування ПДВ в розмірі 4008 грн. основного платежу та 25% фінансової санкції є обґрунтоване та не підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Дана сума податку була нарахована відповідно до договору оренди приміщення б/н від 01.01.2013 року укладеним між ФОП ОСОБА_4 (власник) та ПП ОСОБА_14 (Орендар) про те, що власник передає, а орендар бере в оренду частину приміщення торгового магазину-павільйону загальною площею 15 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4.

Позиція позивача полягає в наступному. Оскільки даний договір оренди фактично не реалізований, тобто позивач не користувався орендованим приміщенням та не сплачував орендну плату, відсутня будь яка з подій визначена в ст.187 ПК України, з огляду на що відсутній обов'язок по декларуванню податкового зобов'язання.

З такою позицією суд не погоджується та залишає в цій частині податкове повідомлення-рішення без змін.

Згідно до п.3.2 Договору оренди б/н від 01.01.2013 року набирає чинності з моменту підписання його сторонами.

Враховуючи те що, договір оренди не передбачає складанню додаткових актів прийому-передачі предмету оренди, натомість договір містить пряму вказівку на час набрання ним чинності, суд вважає що факт підписання договору оренди є тією подією передбаченою в ст.187 ПК України, а саме: датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про протиправність та скасування податкового повідомлення - рішення від 29.04.2015 року № в частині визначення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 19654 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 9827 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 29.04.2015 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за штрафними (фінансовими) санкціями - 170 грн., ґрунтується на порушенні ФОП ОСОБА_4 п.п.49.18.1, п.п.49.18.2 п.49.18 ст.49 ПК України.

Податковим органом до позивача застосовано штрафну санкцію за несвоєчасну подачу декларації з ПДВ. Позивачем надано до матеріалів справи квитанцію, яка засвідчує своєчасне подання декларації (том 1, а.с.146). Податковим органом не надано жодного доказу, яки й би підтверджував факт несвоєчасної подачі звітності. За таких обставин, оскаржуване рішення є протиправним і підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 29.04.2015 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи з фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку за штрафними (фінансовими) санкціями - 510 грн., ґрунтується на порушенні ФОП ОСОБА_4 п.119.2 ст.119 ПК України.

Позиція позивача полягає на тому, що оскільки ним не сплачувались суми по договорам оренди, і як наслідок відсутній обов'язок подавати звіт 1ДФ.

Разом з тим, обґрунтування такої позиції позивача не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Наказом Міністерства доходів і зборів України 21 січня 2014 року № 49, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 лютого 2014 р. за № 228/25005 затверджено "Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку".

Відповідно до п.2.2 Порядку - податковий розрахунок подається незалежно від того, виплачує чи не виплачує доходи платникам податку податковий агент протягом звітного періоду.

Таким чином, податковий орган прийшов до вірного висновку про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за неподання звіту 1 ДФ.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційні скарги Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області та фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В.

Смілянець Е. С.