Справа № 804/16805/14
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Олефіренко Н.А.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної фінансової інспекції у Дніпропетровській області

за позовом Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради

до Державної фінансової інспекції у Дніпропетровській області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

15.10.2014 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати дії посадових осіб відповідача протиправними, визнати незаконними та повністю скасувати вимоги відповідача «Про усунення виявлених ревізією порушень» від 24.09.2014 року № 840-15/1521.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2014 року адміністративний позов задоволено.

Постанова суду вмотивована тим, що позивачем не допущено жодних порушень при нарахуванні премій та доплат працівникам.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з’ясування судом обставин справи. Просить скасувати постанову суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначає, що позивачем безпідставно нараховано та виплачено премії працівникам виконкому, а тому в результаті цього безпідставно сплачено єдиний внесок на загальнообов’язкове державне соціальне страхування. Зазначає, що до ревізії позивачем не надавались рішення сесії Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська про затвердження розпоряджень Виконкому «Про преміювання працівників».

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, скасувавши постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представники позивача заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що в період з 25.07.2014 року по 12.08.2014 року, на підставі постанови прокуратури Жовтневого району та ухвали Жовтневого районного суду від 10.07.2014 року по справі № 201/8978/14-к, та направлення № 282 від 25.07.2014 року, проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.01.2012 року по 30.06.2014 року, за результатами якої складено акт ревізії № 840-51/098 від 19.08.2014 року.

Згідно висновків акта ревізії по розділу «Штатна дисципліна. Витрачання коштів на оплату праці працівників та нарахування на заробітну плату» встановлено порушень, що призвели до збитків на загальну суму 410 248,61 грн., які не було усунуто в ході проведення ревізії.

Позивачем на адресу відповідача за № 5-31/243 від 29.08.2014 року направлено заперечення на акт позапланової ревізії, крім того 15.09.2014 року за № 5-31/243 направлено уточнення до заперечень.

Листом № 840-16/1505 від 19.9.2014 року на адресу позивача направлено висновки на заперечення до акта перевірки.

24.09.2014 року на адресу позивача відповідачем направлено лист-вимогу № 840-15/1521 про усунення виявлених ревізією порушень, якою:

- Пунктом 2 позивача зобов’язано:

- стягнути з працівників, яким зайво виплачено одноразову премію, на підставі їх заяв, зайво нараховану та виплачену заробітну плату у сумі 64 800,00 грн. з подальшим перерахуванням коштів до державного бюджету за кодом 21080500 «Інші надходження»;

- провести коригування єдиного соціального внеску у сумі 23 522,40 грн. з подальшим перерахуванням коштів до державного бюджету за кодом 21080500 «Інші надходження»;

- в іншому випадку, стягнути з осіб, якими допущено порушення, шкоду в сумі 88 322,40 грн. у порядку встановленому законодавством, з подальшим перерахуванням до державного бюджету за кодом 21080500 «Інші надходження».

- Пунктом 3 позивача зобов’язано:

- стягнути з працівників, яким зайве виплачено доплату, на підставах їх заяв, зайво нараховану та виплачену заробітну плату у сумі 3 079,44 грн. з подальшим перерахуванням коштів до державного бюджету за кодом 21080500 «Інші надходження»;

- провести коригування єдиного соціального внеску у сумі 1 117,84 грн. з подальшим перерахуванням коштів до державного бюджету за кодом 21080500 «Інші надходження»;

- в іншому випадку, стягнути з осіб, якими допущено порушення, шкоду в сумі 4 197,28 грн. у порядку встановленому законодавством, з подальшим перерахуванням коштів до державного бюджету за кодом 21080500 «Інші надходження».

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Президентом України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23.04.2011 року № 499/2011, визначено, що Державна фінансова інспекція є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до пп. 15, 18, 21 п. 6 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23.04.2011 року № 499/2011 Державна фінансова інспекція має право в установленому порядку, зокрема: пред’являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов’язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об’єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23.04.2011 року № 499/2011установлено, що Державна фінансова інспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб і, у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми узгоджуються з положеннями ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», якою визначено права органу державного фінансового контролю. Зокрема, п. 7 передбачено право пред’являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов’язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Згідно п. 10 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а відповідно до пункту 13 цієї норми – при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Відповідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов’язковими для виконання службовими особами об’єктів, що контролюються.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства має право пред’являти обов’язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об’єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на приведення роботи підконтрольної організації у відповідність із вимогами законодавства у майбутньому і є обов’язковою до виконання. Що ж стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об’єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово відшкодовані шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

Отже, орган державного фінансового контролю має право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов’язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути кошти на відшкодування виявлених в ході перевірки збитків.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке порушує безпосередньо права чи обов’язки для позивача.

Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області пред’явила оскаржувану вимогу, яка вказує лише на виявлені збитки, їх розмір та їх стягнення.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність обчислення їх розміру перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15.04.2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-63а14), 13.05.2014 року (21-89а14) та інших.

Відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов’язковим для всіх суб’єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов’язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до статті 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст. 202, ст.205, ст.207 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну Державної фінансової інспекції у Дніпропетровській області задовольнити.

В задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: Н.А. Олефіренко