Справа № 804/7769/15
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2015-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"21" серпня 2015 р.справа № 804/7769/15
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Шальєвої В.А. Білак С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2015 року у адміністративній справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області, в якому позивач просить стягнути з відповідача заборгованості у розмірі 508,08 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України у м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області на користь Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області заборгованість з відшкодування витрат, понесених у зв'язку із виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання у розмірі 508,08 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач з таким судовим рішенням не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, як прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права і без повного з'ясування обставин у справі, та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що особи, відшкодування витрат на виплату пенсій яким вимагає відповідач, не перебувають на обліку у Відділенні відповідача і відсутні їх особові справи та необхідні документи про страхові випадки. Крім того, стягнення сум з відповідача не відповідає встановленому порядку, який передбачає здійснення відшкодування на централізованому рівні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги, вважає, що останню необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що за грудень 2014 року УПФУ в Баглійському районі було виплачено пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_1 на суму 150,00 грн., ОСОБА_2 на суму 116,28 грн., ОСОБА_3 на суму 150,00 грн., ОСОБА_4 на суму 91,80 грн., - на загальну суму 508,08 грн., що підтверджується довідками УПФУ в Баглійському районі.

Крім того, судом встановлено, що з ОСОБА_1 страховий випадок стався під час виконання трудових обов'язків на Тюменській КТОФ Тюменської області, що підтверджено актом про нещасний випадок форми Н-1, присвоєна ІІІ група інвалідності у зв`язку із трудовим каліцтвом.

З ОСОБА_2 страховий випадок стався під час виконання трудових обов'язків на Ханужській пристані по Набережній, 48 МРФ, що підтверджено актом про нещасний випадок на виробництві форми Н-1,присвоєна ІІІ група інвалідності у зв`язку із трудовим каліцтвом.

ОСОБА_3, отримала трудове каліцтво під час виконання трудових обов'язків на Павловському заводі СМІ м. Павлова, що підтверджено актом про нещасний випадок на виробництві Н-1, присвоєння ІІІ група інвалідності у зв`язку із трудовим каліцтвом.

ОСОБА_4 отримав трудове каліцтво під час виконання трудових обов'язків в Лінійно-дорожньому експлуатаційному управлінні Камчатської області, що підтверджено актом про нещасний випадок на виробництві Н-1, присвоєння І групи інвалідності у зв`язку із трудовим каліцтвом.

Задовольняючи частково позовні вимоги стосовно осіб, з якими страховий випадок стався за межами України, суд першої інстанції виходив з того, що витрати на виплату пенсій ОСОБА_1,ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 підлягають відшкодуванню Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог постанова суду не оскаржується.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення цих позовних вимог, з наступних підстав.

Частиною 4 статті 26 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування передбачено, що якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між страховиками виник спір щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернулася застрахована особа. При цьому неналежний страховик має право звернутися до належного страховика щодо відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 р. № 1105-ХІУ особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону.

Абзацом 1 частини 3 розділу XI (Прикінцеві положення) Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено, що відшкодування шкоди, медична, професійна та соціальна реабілітація провадяться Фондом соціального страхування від нещасних випадків також зазначеним у статті 8 цього Закону особам, які потерпіли до набрання ним чинності та мали право на зазначені страхові виплати і соціальні послуги. Абзацом 2 цієї частини встановлено, що уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної і моральної (немайнової) шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Крім того, абзацом 7 наведеної вище частини передбачено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків є правонаступником державного, галузевих та регіональних фондів охорони праці, передбачених статтею 21 Закону України «Про охорону праці», які ліквідуються.

Відповідно до підпункту «г» п.1 ч.1 ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 р. № 1105-ХІУ у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Крім того, ч.2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 р. № 1105-ХІУ передбачено, якщо після призначення застрахованій особі матеріальної допомоги чи надання соціальних послуг між Фондом соціального страхування від нещасних випадків і страховиками з інших видів соціального страхування виникають спори щодо понесених витрат, виплата здійснюється страховиком, до якого звернувся застрахований. При цьому страховик, до якого звернувся застрахований, має право звернутися до відповідного страховика з інших видів соціального страхування щодо відшкодування понесених ним витрат.

13 березня 1992 року між державами-учасницями Співдружності Незалежних Держав (в тому числі Російською Федерацією і Україною) підписано Угоду про гарантії прав громадян у сфері пенсійного забезпечення, в преамбулі якої визначено, що держави-учасниці Співдружності мають зобов'язання щодо непрацездатних осіб, які отримали право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження до складу СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди.

Відповідно до умов Угоди пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної Угоди та членів к сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають (стаття 1); всі витрати, пов'язані із здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення (стаття 3); призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання; для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою (стаття 6); при переселенні пенсіонера в межах держав-учасниць Угоди виплата пенсії за попереднім місцем проживання припиняється, якщо пенсія того ж виду передбачена законодавством держави за новим місцем проживання пенсіонера (стаття 7).

Тобто, пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався на території будь-якої з держав-учасниць СНД або на території інших республік за період входження до складу СРСР, виплачується особі за законодавством тієї держави-учасниці Співдружності, на території якої вона проживає.

Таким чином, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що пенсії по інвалідності (основний розмір), які виплачуються Пенсійним Фондом України ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які стали інвалідами від нещасного випадку на виробництві на території будь-якої з держав-учасниць СНД або на території інших республік за період їх входження до складу СРСР, підлягають відшкодуванню Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог постанова не оскаржується, тому перегляд справи здійснюється в межах доводів апеляційної скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги апелянта не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, спір за суттю вирішений вірно, підстави для скасування судового рішення відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 198, 200, 205, 206, 254, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2015 року у справі № 804/7769/15 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак