Справа № 2-а-362/11/0603
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2011-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

"24" травня 2011 р. Справа № 2-а-362/11/0603

номер рядка статистичного звіту 10.3.1

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Пасічник С.С.

суддів: Зарудяної Л.О.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Бердичеві Житомирської області

на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області

від "03" лютого 2011 р. у справі № 2-а-362/11/0603

за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Бердичеві Житомирської області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.02.2011р. у даній справі (а.с.25) позов було задоволено: визнано протиправною бездіяльність ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Бердичеві Житомирської області в частині ненарахування підвищення до пенсії, призначеної ОСОБА_3 відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі, встановленому ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування", за період з 01.07.2010р. по 31.12.2010р.; зобов'язано ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Бердичеві Житомирської області здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії, призначеної ОСОБА_3 відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі, встановленому ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування", за період з 01.07.2010р. по 31.12.2010р. з врахуванням проведених виплат.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою (а.с.29-30), в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення.

В апеляційній скарзі відповідач, зокрема, посилається на те, що дане рішення не відповідає нормам чинного законодавства, так як в його мотивувальній частині є суттєві невідповідності висновків щодо наявних матеріалів справи, тобто порушено вимоги ч.ч.1,3 ст.86 КАС України, а також всупереч приписам ст.163 КАС України в мотивувальній частині даного рішення відсутнє посилання на те, які норми законодавства були порушені відповідачем; до того ж, на думку відповідача, мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, може застосовуватись виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, але не до розмірів підвищень до пенсій, передбачених іншими законами, зокрема, ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни"; крім того, виплата надбавки до пенсії як дитині війни має здійснюватись за рахунок коштів Державного бюджету України, до якого кошти Пенсійного фонду України не включаються, а отже, ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Бердичеві Житомирської області не може здійснювати виплату позивачу надбавки до пенсії за рахунок власних коштів.

Позивач письмових заперечень на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження.

З врахуванням приписів вищевказаної статті, розгляд апеляційної скарги здійснюється судовою колегією в порядку письмового провадження.

З наявних в матеріалах справи паспорту серії ВМ №848301, виданого Бердичівським МРВ УМВС України в Житомирській області 07.03.2000р., та посвідчення серії "АД" №009059 (а.с.9-10) вбачається, що ОСОБА_3 народилась 20.11.1942р., є пенсіонеркою та має статус дитини війни, в зв'язку з чим має право на пільги відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 12.01.2011р. (а.с.3-8).

Відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" № 2195-IV від 18.11.2004р. дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно змін, внесених Законом України від 28.12.2007р. №107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (п.п.2 п.4.1 розділу ІІ) частину 1 статті 6 викладено в такій редакції: "Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни".

Однак, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008, вказані зміни визнано неконституційними, а отже ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має застосовуватись у чинній редакції.

Також, згідно з ч.3 статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Тому, пенсії та інші види соціальних виплат, що є єдиним джерелом існування не можуть бути нижче від прожиткового мінімуму, який встановлюється законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999р. №966-14 для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком застосовується прожитковий мінімум.

З вищезазначеного випливає, що прожитковий мінімум є основою для розрахунку мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії за віком, інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України, та ґрунтується, зокрема, на частині 3 статті 46 Конституції, у відповідності до якої пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги не можуть бути нижчими ніж прожитковий мінімум, встановлений законом.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно якої мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, положення частини 3 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не можуть бути взяті до уваги, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на підвищення пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Розмір прожиткового мінімуму у 2010 році для осіб, що втратили працездатність визначено статтею 52 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік".

Так, прожитковий мінімум для вказаної категорії осіб становить: 695 грн. - у період з 01 січня 2010р. по 31 березня 2010р., 706 грн. - у період з 01 квітня 2010р. по 30 червня 2010р., 709 грн. - у період з 01 липня 2010р. по 30 вересня 2010р., 723 грн. - у період з 01 жовтня 2010р. по 30 листопада 2010р., 734 грн. - у період з 01 грудня 2010р. по 31 грудня 2010р.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Пунктом 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1261 від 24.10.2007р. (далі Постанова № 1261), до основних завдань Пенсійного фонду України віднесено, зокрема, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

У пункті 8 вказаної Постанови до джерел формування коштів Пенсійного фонду України відносяться також кошти державного бюджету та державних цільових фондів, що перераховуються до Фонду у випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до Указу Президента України №121/2001 від 01.03.2001р. "Про Положення про Пенсійний фонд України" Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для їх виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, інших соціальних виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

Тому, беручи до уваги те, що згідно із Законом України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни виплачується підвищення саме до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, суд, керуючись положеннями Указу Президента України №121/2001 від 01.03.2001р. та зазначеної вище Постанови №1261, приходить до висновку, що саме органами Пенсійного фонду України позивачу мало проводитись нарахування та виплата підвищення пенсії відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

За наведеного, доводи відповідача про те, що він не являється розпорядником коштів Державного бюджету України, а тому невзмозі здійснити виплату позивачу соціальної допомоги у встановлених законодавством порядку та розмірі, судом не приймаються до уваги.

Відповідно до ч.2 ст.52 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" розміри державних соціальних гарантій на 2010 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

Законом, який встановлює доплату до пенсії особам, які мають статус дитини війни, є Закон України "Про соціальний захист дітей війни".

Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" дію ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в 2010 році не зупинено.

Отже, відповідач у 2010 році повинен діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та провести позивачу відповідні нарахування та виплати з врахуванням фактично виплачених сум щомісячного підвищення до пенсії за 2010 рік.

При цьому, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги за період з 01.07.2010 року по 31.12.2010 року, не врахував шестимісячний строк звернення до суду в адміністративних справах.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про пропущення своїх прав, свобод, чи інтересів.

Так як виплати пенсій мають щомісячний характер, то позивач про порушення свого права повинен був бути обізнаним на час отримання пенсії.

В позовній заяві позивачем заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду за 2007р.

Згідно з ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Згідно ухвали від 14.01.2011р. (а.с.15) суд першої інстанції залишив без розгляду позов в частині вимог за період з липня 2007р. по 30.06.2010р.

Проте, враховуючи, що позовну заяву було подано 12.01.2011р., судова колегія вважає, що судом не в повному обсязі враховано приписи ст.ст.99,100 КАС України й задоволено позовні вимоги за період з 01.07.2010 року по 11.07.2010 року, які знаходяться поза межами встановленого шестимісячного строку, а тому, з вищеназваних підстав, повинні бути залишені без розгляду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу підвищення пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яка визначається в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, є протиправною з 12.07.2010р. по 31.12.2010р.

Відповідно до ч.2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому, судова колегія вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача доплати до пенсії у визначеній позивачем грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були йому нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, якому надані такі повноваження.

Також, безпідставною та непідлягаючою задоволенню є позовна вимога про зобов'язання відповідача виплачувати позивачу щомісячну державну допомогу в розмірі, визначеному Законом України "Про соціальний захист дітей війни", тобто фактично на майбутнє, оскільки те, що нарахування державної соціальної допомоги у вказаний період буде також здійснюватись з порушенням вимог законодавства, є лише припущенням позивача й не підтверджується будь-якими доказами.

Отже, бездіяльність відповідача по невиконанню приписів статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, яка призвела до порушення прав позивача на своєчасне нарахування на отримання доплати до пенсії, є протиправною з 12.07.2010р. по 31.12.2010р.

За наведеного, постанова суду першої інстанції у даній справі підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга відповідача - частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.100, 183-2, 195, 197, 198, 202, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Бердичеві Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.02.2011 року в частині задоволення позову за період з 01.07.2010р. по 11.07.2010р. скасувати та залишити його в цій частині без розгляду.

В решті постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.02.2011 року залишити без змін.

Викласти абзаци перший - третій резолютивної частини постанови в наступній редакції:

"Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Бердичеві Житомирської області в частині ненарахування підвищення до пенсії, призначеної ОСОБА_3 відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі, встановленому ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування", за період з 12.07.2010р. по 31.12.2010р.

Зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Бердичеві Житомирської області здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії, призначеної ОСОБА_3 відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі, встановленому ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування", за період з 12.07.2010р. по 31.12.2010р. з врахуванням проведених виплат.

Позов в частині вимог за період з 01.07.2010р. по 11.07.2010р. залишити без розгляду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити."

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.С. Пасічник

судді: Л.О. Зарудяна

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано (прост.):

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,13300

3- відповідачу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Бердичеві Житомирської області вул. Л. Карастоянової,29,м. Бердичів,Житомирська область,13312