Справа № 752/6491/15-а
Суддя: Бабенко К.А
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 752/6491/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Антонова Н.В.
Суддя-доповідач: Бабенко К.А
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 серпня 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів: Кузьменка В.В., Степанюка А.Г., секретаря Чепурко Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Григорян Олени Грайровни, за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва про скасування Постанови та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення Позивача та представників Третьої особи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, Постанову суду першої інстанції скасувати, ухвалити нову Постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково з наступних підстав.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року у справі №752/11710/13-а за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва про визнання протиправними дій при виплаті нарахованої пенсії, зобов'язання виплатити її відповідно до чинного законодавства апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково;

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 19 листопада 2013 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково; визнано бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва щодо розгляду заяви ОСОБА_2 про перерахунок пенсії протиправною; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва розглянути заяву ОСОБА_2 про нарахування йому пенсії, починаючи з 02.03.2008р. по 02.03.2011р. у відповідності до норм діючого законодавства з прийняттям відповідного рішення.

На виконання зазначеної Постанови 17 березня 2014 року Голосіївським районним судом м. Києва видано Виконавчий лист №752/11710/13-а, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.28).

Постановою Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві «Про відкриття виконавчого провадження» від 24 березня 2014 року ВП №42571287, копія якої також наявна в матеріалах справи (а.с.30), відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного Виконавчого листа.

Розпорядженням Третьої особи «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_2» від 09 квітня 2014 року о/р НОМЕР_1 (надалі - Розпорядження), копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.47), відмовлено Позивачу у призначенні йому пенсії з 02.03.2008 року.

Постановою Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві «Про закінчення виконавчого провадження» від 22 вересня 2014 року ВП №42571287, копія якого також наявна в матеріалах справи (а.с.5), зазначене виконавче провадження закінчено.

Як зазначено в оскарженій Позивачем Постанові Відповідача, на виконання рішення суду та вимог державного виконавця, Управлінням Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва листом від 02.09.2014 №14477/07 повідомлено Позивача про повне фактичне виконання рішення суду, а саме розгляд його заяви про нарахування йому пенсії з 02.03.2008 року по 02.03.2011 року у відповідності до вимог діючого законодавства з прийняттям відповідного рішення. В додаток до листа від 09.04.2014 №5812/14 на адресу Позивача направлено також копію Розпорядження «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_2» від 09 квітня 2014 року о/р НОМЕР_1, яким відмовлено йому у нарахуванні пенсії по віку з 02.03.2008 року по 02.03.2011 року.

Проте, відповідно до частини п'ятої ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

А згідно з п. 39 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, в чинній на час прийняття Третьою особою Розпорядження редакції, зокрема виплата пенсії проводиться не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення пенсії.

Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

А згідно з частиною третьою ст. 8 Конституції України, зокрема норми Конституції України є нормами прямої дії.

Будь-які докази прийняття Третьою особою рішення про перерахунок Позивачу пенсії на виконання Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2014 року у справі №752/11710/13-а Відповідачем не надано, а як вбачається з оскарженої Позивачем Постанови Відповідача, виконавче провадження з примусового виконання зазначеного судового рішення закінчено саме на підставі прийнятого Третьою особою Розпорядження, що суперечить чинному законодавству.

Відповідно до частини другої ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, вимоги якої Відповідачем не виконано.

Крім того, Розпорядження за своєю правовою природою є організаційно-розпорядчим документом і видається від імені державного органу його керівником одноосібно у разі наявності у нього на це повноважень.

У зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів дійшла висновку, що Відповідачем безпідставно прийнято оскаржену Позивачем Постанову, у зв'язку з чим, вона є протиправною та підлягає скасуванню.

Проте, згідно з частиною другою ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Предметом адміністративного позову в даній справі є скасування оскарженої Позивачем Постанови Відповідача, а відповідно до п. 1 частини другої ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень і його скасування, тобто скасування рішення суб'єкта владних повноважень є наслідком саме визнання його протиправним, у зв'язку з чим колегія суддів дійшла висновку про необхідність виходу для повного захисту інтересів Позивача за межі позовних вимог, визнання оскарженої Позивачем Постанови Відповідача протиправною та її скасування.

Щодо позовної вимоги Позивача про зобов'язання Відповідача виконати судове рішення, колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до частини п'ятої ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV (надалі - Закон №606-XIV).

Згідно з частиною першою ст. 1 Закону №606-XIV, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до частин першої та другої ст. 2 Закону №606-XIV, примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України; примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (далі - державні виконавці).

Згідно з частиною першою ст. 5 Закону №606-XIV, вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Тобто, виконання судового рішення здійснюється відповідно до Закону №606-XIV, у зв'язку чим, адміністративний позов Позивача в частині позовних вимог про зобов'язання виконати судове рішення задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, Постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року скасовується та ухвалюється нова Постанова, якою адміністративний позов задовольняється частково.

Керуючись ст.ст. 11, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року скасувати, ухвалити нову Постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати Постанову Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві «Про закінчення виконавчого провадження» від 22 вересня 2014 року ВП №42571287.

В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Постанову складено у повному обсязі 27.08.2015 року.

Головуючий суддя Бабенко К.А.

Судді: Кузьменко В.В.

Степанюк А.Г.

Головуючий суддя Бабенко К.А

Судді: Кузьменко В. В.

Степанюк А.Г.