Справа № 2а/1770/675/2012
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2012-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/675/2012

19 березня 2012 року 11год. 07хв. м. Рівне

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі судді Шевчук С.М. за участю секретаря судового засідання Бєлкіної Д.С. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_2

відповідача: представник ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" в особі філії ПАТ "КБ "Надра" Рівненське РУ
до Відділ державної виконавчої служби ОСОБА_1 міського управління юстиції
про визнання дій незаконними, визнання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору такою, що не підлягає виконанню та її скасування , -
ВСТАНОВИВ :

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" в особі філії ПАТ "КБ "Надра" Рівненське РУ звернувся до ОСОБА_1 окружного адміністративного суду з позовом до Відділ державної виконавчої служби ОСОБА_1 міського управління юстиції про про визнання дій незаконними, визнання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору такою, що не підлягає виконанню та її скасування.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.06.2011 року на адресу позивача надійшов лист від відповідача, до якого була додана постанова про стягнення виконавчого збору від 20.08.2009 року ВП №14186031. Позивач вважає, що дана постанова винесена з порушенням норм чинного законодавства, оскільки умовою для стягнення виконавчого збору є фактичне примусове виконання судового рішення, чого не було зроблено відповідачем. При цьому позивач зазначив, що 07.08.2009 року між ним та стягувачем було укладено мирову угоду, відповідно до якої позивачем було добровільно виконане рішення суду. 10.08.2009 року дана мирова угода була направлена відповідачу. Наслідком визнання даної мирової годи стала ухвала Рівненського міського суду Рівненської області про визнання мирової угоди від 09.10.2009 року. 30.12.2009 року відповідачем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Оскільки позивач добровільно виконав рішення суду, то вважає, що факт винесення постанови про відкриття виконавчого провадження не утворює бази для нарахування виконавчого збору, оскільки відсутні докази примусового виконання судового рішення, а тому постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 20.08.2009 року є недійсною.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача надав суду письмове заперечення, згідно якого позовні вимоги не визнає, при цьому зазначив, що 11.08.2009 року відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-5289 від 23.07.2009 року Рівненського міського суду Рівненської області та відповідно надано термін для добровільного виконання в строк до 19.08.2009 року. В звязку з тим, що виконавчий лист у добровільний термін боржником не виконаний, державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору. Крім того, представник відповідача зазначив, що Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає зупинення виконавчого провадження на підставі заяви про затвердження мирової угоди. До того ж судом, станом на час винесення постанови про стягнення виконавчого збору, не було винесено ухвали про затвердження такої мирової угоди, а тому дії державного виконавця по винесенню оспорюваної постанови є правомірними, а сама постанова чинною, в звязку з чим просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Суд виходив з наступного.

З пояснень представника позивача вбачається, що про наявність оскаржуваної постанови позивач дізнався 06 червня 2011 року при отриманні листа від відповідача, до якого була додана постанова про стягнення виконавчого збору від 20.08.2009 року ВП №14186031. Відповідачем не надано доказів фактичного отримання постанови раніше обумовленого позивачем терміну. Покликання відповідача на направлення спірної постанови простим листом, не доводять обставини отримання постанови позивачем в 2009 році. Відтак, з матеріалів справи вбачається, що про наявність спірної постанови позивач дізнався 06 червня 2011 року. До суду з адміністративним позовом позивач звернувся 16 червня 2011 року, тобто в межах строку звернення до суду.

З пояснень представників сторін та матеріалів справи вбачається, що виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області згідно виконавчого листа №2-5289 від 23.07.2009 року здійснювалося в порядку зведеного виконавчого провадження, а відтак спір підсудний ОСОБА_1 окружному адміністративному суду.

Як встановлено в судовому засіданні, 11.08.2009 року відповідачем винесена постанова ВП №14186031 про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №2-5289, виданого 23.07.2009 року Рівненським міським судом Рівненської області. Згідно даної постанови боржнику встановлений термін для добровільного виконання до 19.08.2009 року. Відповідно до пояснень представника позивача наданих в судовому засіданні, вказана постанова була отримана позивачем у встановлені строки та у встановленому порядку.

10 серпня 2009 року стягувачем до відповідача по справі подана заява про затвердження мирової угоди.

У зв'язку з тим, що у встановлений термін для добровільного виконання борг не був сплачений, 20 серпня 2009 року відповідачем винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору та постанова про приєднання до зведеного виконавчого провадження.

09 жовтня 2009 року Рівненським міським судом Рівненської області винесена ухвала про визнання мирової угоди між стягувачем та позивачем.

30 грудня 2009 року відповідачем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України від 21.04.1999, № 606-XIV "Про виконавче провадження" (далі Закон №606).

Згідно ст. 1 Закону №606, в редакції, чинній на момент винесення спірної постанови, виконавче провадження, як завершальна стадія судового впровадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст.24 Закону №606, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення.

Згідно ч. 6 ст. 30 вказаного Закону, якщо боржник у встановлений строк добровільно не виконав рішення, державний виконавець невідкладно розпочинає його примусове виконання.

Згідно вимог ч.1 ст.46 Закону №606, у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передане стягувачу за виконавчим документом, а в разі невиконання рішення немайнового характеру в строк, встановлений для добровільного його виконання, з боржника після повного виконання рішення в тому ж порядку стягується виконавчий збір у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - громадянина і в розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - з боржника - юридичної особи.

Частиною 7 цієї ж статі встановлено, що у разі коли виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому цим Законом.

Твердження представника позивача про те, що спірна постанова підлягає скасуванню з зв'язку з тим, що позивачем добровільно виконане рішення суду, оскільки заява про затвердження мирової угоди від стягувача надійшла на адресу відповідача 10 серпня 2009 року, спростовується з огляду на наступне.

Як зазначено судом вище по тексту, відповідачем встановлений строк для добровільного виконання рішення суду до 19 серпня 2009року. У названий термін позивач рішення суду не виконав. Надходження на адресу відповідача 10 серпня 2009 року заяви про затвердження мирової угоди відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження" не є обставиною, що свідчить про добровільне виконання рішення суду, оскільки мирова угода на вказану дату не буда визнана судом. З матеріалів справи вбачається, що Рівненський міським судом Рівненської області визнано мирову угоду між позивачем та стягувачем лише 09 жовтня 2009 року, тобто після закінчення строку добровільного виконання рішення суду та винесення спірної постанови.

Статтями 34, 35 Закону №606, встановлений вичерпний перелік підстав для обовязку та права державного виконавця зупинити виконавче провадження. Серед даного переліку відсутня така обставина для зупинення виконавчого провадження як заява про затвердження мирової угоди. Оскільки виконавче провадження по виконанню вищевказаного виконавчого документу не було зупинено, а до відділу станом на 19 серпня 2009 року ухвалу Рівненського міського суду про затвердження мирової угоди не предявлено, то державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 20 серпня 2009 року.

Крім того, 20 серпня 2009 року відповідачем винесена постанова про приєднання виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області за виконавчим листом №2-5289 від 23.07.2009 року до зведеного виконавчого провадження, по якому державним виконавцем вчинялись дії щодо примусового виконання.

Таким чином, аналізуючи вищезазначені правові норми, суд дійшов висновку, що державним виконавцем відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 міського управління юстиції ОСОБА_3 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-5289 від 23 липня 2009 року про стягнення боргу з філії Відкритого акціонерного товариства комерційного банку "Надра" Рівненське Регіональне управління на користь стягувача правомірно винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №14186031 від 20 серпня 2009 року.

До того ж, суд зазначає, що законодавець встановлює обовязок щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у разі не виконання боржником рішення суду добровільно, тобто стягнення з боржника виконавчого збору за своєю правовою природою є санкцією держави за невиконання рішення добровільно у встановлений строк.

А відтак, суд приходить до висновку, що дії відповідача по винесенню постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 20 серпня 2009 року є правомірними, а постанова такою, що винесена у відповідності до вимог чинного законодавства, тому в позові позивачу належить відмовити.

Судові витрати відповідно до ст. 94 КАС України, позивачу не присуджуються. Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Шевчук С.М.