Справа № 2а/1770/687/2012
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2012-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/687/2012

15 березня 2012 року 12год. 30хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шевчук С.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Рівненський МВ УМВС України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області. З урахуванням вимог, викладених в позовній заяві, заяві про доповнення позовних вимог від 03.03.2012 року, позивач просив:

- визнати протиправними діями Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області повязані з обчисленням та сплатою з «інших виплат», додаткового грошового забезпечення ОСОБА_1 надлишкового прибуткового податку та повернути надлишково стягнуті кошти за 2008-2009 роки;

- визнати протиправними діями Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області обчислення та відрахування з доходів ОСОБА_1 обовязкових податків та зборів не у відповідності до вимог законів 889-IV, 1058-IV на 2008-2009 роки;

- визнати протиправними діями Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області щодо не стягнення обовязкових податків та зборів з виплачених коштів в 2011-2012 роках за оплату праці 2000-2009 рр. ОСОБА_1;

- зобовязати Рівненський РВ УМВС України провести перевірку правильності нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за 2 кв. 2008 року;

- визнати протиправними діями внесення коригувань доходів ОСОБА_1 за 2 кв. 2008 року шляхом коригування даних відомостей уточненою 1ДФ в квітні 2010 року, яка не відповідає фактичним даним та подання до податкового органу для внесення до центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України.

В разі необхідності - позивач просив вийти за межі позовної вимоги для повного захисту прав позивача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що під час судового розгляду справи № 2а/1770/4050/2011 представником головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області було доведено, що страховий внесок сплачується з оподатковуваного доходу. Висновок про сплату соцвнеску із доходу, який включається до складу загального оподатковуваного доходу, вбачається з аналізу ст. 19 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1. Виходячи з ст. 22 п. 22.7 Закону № 889-IV, база оподаткування грошового забезпечення та інших виплат повинна бути рівна базі нарахувань страхового внеску згідно вимоги ст. 19 ч. 1 п 2 пп. 2 Закону 1058- IV. Відповідно до даних довідки № 161 за 2011 р. Рівненського МВ УМВС про доходи ОСОБА_1 за 2008 та 2009 роки всі види грошового забезпечення в тому числі інші виплати оподатковані прибутковим податком, тому з позиції закону з вказаних коштів повинен бути відрахований страховий внесок. Стаття 19 ч. 1 п. 2 пп. 2 закону 1058- IV чітко визначила, що страховий внесок нараховується на грошове забезпечення та іншу виплату. В грошовому забезпеченні військовослужбовців є компенсація прибуткового податку (інша виплата). Компенсація прибуткового податку не оподатковується лише в разі виплати коштів із загального фонду (коштами бюджетного фінансування). У разі виплати коштів на оплату праці із власних надходжень (кошти спецфонду) компенсація є іншою постійною виплатою, яка є базою оподаткування та нарахування страхового внеску на загальних підставах. А відтак, якщо сплачувався податок з доходів фізичних осіб з компенсації такого податку, то і страховий внесок повинен стягуватись з даної виплати. Якщо ж з компенсації податку соцвнесок не сплачується, то така компенсація не повинна оподатковуватися.

Крім того позивач зазначає, що в 2011-2012 роках позивач отримав від Рівненського РВ УМВС кошти по оплаті праці з 2000 по 2009 роки та відповідну компенсацію за своєчасно невиплачені кошти в розмірі орієнтовно 16000 грн. При цьому позивач не виключає, що з вказаних коштів могли бути не нараховані та не сплачені податки та збори згідно вимог законодавства.

Позивач також вказує, що за 2 кв. 2008 року даних державного реєстру ДПА України внесено зміни в 2010 році. Загальна сума по даних форми 1ДФ за 2 кв. 2008 року склала 3614291 грн., в 2010 році відповідачем скориговано суму виплат на за 2 кв. 2008 року на суму 1599801 грн., тобто відповідач помилився в 2008 р. на суму 1599801 грн. При цьому дані про переплачений податок відсутні. Коригування нарахованих та виплачених сум також повинно бути в документах, які здаються в Пенсійний фонд.

Позивач просив позов задоволити повністю, справу розглянути за його відсутності.

Відповідач проти задоволення позову заперечив. В обґрунтування своїх доводів відповідачем подано довідки та необхідні докази. Так, в довідці від 14.03.2012 року відповідач зазначає, що порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у період 2001-2007 років проводилося згідно Указу Президента України «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ». З 1 січня 2008 року грошове забезпечення нараховувалося згідно наказу МВС України № 499 від 21.12.2007 року «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ». З 1 січня 2004 року затверджений порядок виплати щомісячної компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримується з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу. З 1 січня 2007 року відповідно до ст. 100 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» особи рядового і начальницького складу підлягають загальнообовязковому пенсійному страхуванню. Постановою Пенсійного фонду № 2-2 від 18.01.2007 року (в редакції постанови № 3-3 від 25.01.2008 року) передбачено, що розмір страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування складає 2 відсотки із сум доходу у вигляді заробітної плати, інших виплат та винагород, нарахованих платнику відповідно до умов трудового або цивільно-правового договору, сум грошового забезпечення, що включається до складу загального оподатковуваного доходу. З 13 січня 2009 року відповідно до вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» військовослужбовці, особи рядового та начальницького складу набули статусу застрахованих осіб в системі загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття, та із їх грошового забезпечення почали утримуватися внески в розмірі 0,6 %.

Крім того відповідач надав довідку № 2 від 14.05.2012 року, в якій зазначає, що на виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду № 2а-3140/09/1770 від 30.04.2010 року ОСОБА_1 виплачені кошти в сумі 17033,65 грн. При виплаті вказаних коштів відповідач єдиного внеску не утримував, оскільки відповідно до ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне страхування» передбачено чіткий перелік платників єдиного внеску, який не передбачає обовязок стягнення єдиного внеску при виплаті коштів особі, з якою підприємство, установа, організація не перебуває у трудових відносинах. Зважаючи, що отримані згідно рішення суду позивачем кошти є компенсацією, тому податок з виплаченої суми не утримувався.

Крім того, відповідачем надано витяг з акту від 29.04.2011 року № 172 про результати планової перевірки з питань дотримання вимог законодавства щодо нарахування, обчислення та сплати внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та єдиного внеску, з якого вбачається відсутність порушень у нарахування таких внесків.

Поряд з обумовленим відповідачем надано довідку № 4 від 14.05.012 року про те, що у ІІ кварталі 2008 року працівниками фінансового сектору Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області була допущена помилка по нарахуваннях сумарної заробітної плати, у звязку з чим міськвідділом були здійснені коригування шляхом подання уточнюючої декларації. Довідкою № 5 від 14.03.2012 року відповідачем повідомлено, що відповідно до ст. 24 Закону України «Про міліцію» фінансування і матеріально-технічне забезпечення міліції здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету. У період з 2008 року по 2012 рік утримання осіб рядового і начальницького складу Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області здійснюється лише за рахунок коштів Державного бюджету відповідно до кошторисних призначень на 2008-2012 роки.

Справу відповідач просив розглянути без участі його представника.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження (без виклику осіб, які беруть участь у справі, та проведення судового засідання) за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши у порядку письмового провадження позову заяву, документи, додані до позовної заяви, матеріали, подані відповідачем, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити частково.

При цьому суд виходив з наступного.

Відповідно до витягу з наказу Управління МВС України в Рівненській області № 11 о/с від 27.01.2009 року вбачається, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ та був звільнений із ОВС на підставі пункту 64 "а" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України в запас Збройних Сил (із постановкою на військовий облік) за віком із 29.01.2009 року. Вказані обставини також встановлені постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 20.01.2010 року № 2а-3140/09/1770 (яка набрала законної сили).

В період служби позивач перебував на грошовому забезпеченні у відповідача Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області.

З довідки № 161 про грошове забезпечення капітана міліції ОСОБА_1 за 2008-2009 роки вбачається, що грошове забезпечення позивача складалося з: податкового окладу, окладу за звання, надбавки за вислугу років, надбавки за виконання особливо важливих завдань, премії, нічних.

У періоді здійснення вказаних виплат у 2008-2009 роках порядок оподаткування доходів фізичних осіб визначався Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб» № 889-IV, а принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування визначалися Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.

Відповідно до пп. 4.2.1 п. 4.2 ст. 4 Закону № 889-IV, до складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються, зокрема, доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати та винагороди, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового або цивільно-правового договору.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ з 2001 року по грудень 2007 року проводилось згідно Указу Президента України № 926/96 від 04.10.1996 року «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ». З 1 січня 2008 року грошове забезпечення нараховувалось згідно наказу МВС України № 499 від 31.12.2007 року «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» (зареєстр. в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за N 205/14896).

Відповідно до норм вказаного Наказу (п. 3), грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

А відтак, до складу загального місячного оподатковуваного доходу позивача включаються суми його грошового забезпечення, яке, відповідно до довідки № 161, складалося з посадового окладу, окладу за спеціальне звання, надбавки за вислугу років, надбавки за виконання особливо важливих завдань, премії, доплати за роботу в нічний час.

Відповідно до п. 7.1 ст. 7 Закону № 889-IV, ставка податку становить 15 відсотків від об'єкта оподаткування. З довідки № 161 вбачається, що податок з доходів фізичних осіб в розмірі 15% позивачу правомірно нараховано та утримано з сум грошового забезпечення (до яких ввійшли такі виплати, як посадовий оклад, оклад за звання, надбавка за вислугу років, надбавка за виконання особливо важливих завдань, премія, надбавка за виконання роботи в нічний час). При арифметичному підрахунку сум нарахованого та утриманого податку на доходи фізичних осіб вбачається, що з суми виплаченої позивачу компенсації податку на доходи фізичних осіб названий податок в розмірі 15% не нараховувався.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 р. № 44 затверджено порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу. Відповідно до умов вказаного Порядку, грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця або є особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Держспецзв'язку, Державної кримінально-виконавчої служби, МНС, податкової міліції. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

З наведених норм законодавства та аналізу довідки № 161 вбачається, що відповідач, обчисливши суму грошового забезпечення позивача за кожен місяць, обрахував з вказаної суми розмір податку з доходів фізичних осіб (15 % від загального місячного оподатковуваного доходу), а потім, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44, така сума податку була компенсована позивачу. Так, наприклад, розрахунок за грудень 2008 року: (800+120+230+287,50+542,33+112) х 15 % = 313,77 грн. (сума податку). З довідки № 161 вбачається, що саме така сума податку і була компенсована позивачу.

Крім того, з довідки № 5 від 14.05.2012 року вбачається, що відповідно до ст. 24 Закону України «Про міліцію», фінансування і матеріально-технічне забезпечення міліції здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету. У період з 2008 року по 2012 роки утримання осіб рядового та начальницького складу Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області здійснюється лише за рахунок коштів Державного бюджету відповідно до кошторисних призначень на 2008-2012 роки.

А відтак, судом не встановлено надлишкового стягнення податку з доходів фізичних осіб з доходів ОСОБА_1, зазначених в довідці № 161. А тому і вимога про повернення надлишково стягнутих коштів за 2008-2009 роки до задоволення не підлягає.

Стосовно покликання позивача щодо неправомірного утримання з грошового забезпечення страхових внесків до Пенсійного фонду в розмірі 2 % за період 2008 січень, лютий 2009 років, в тому числі і щодо не правомірного утримання названого внеску із сум компенсації податку на доходи фізичних осіб, то судом встановлено наступне.

Відповідно до п. 8, 17 ст. 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, зокрема, підлягають особи, які проходять строкову військову службу у Збройних Силах України, Службі безпеки України, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, а також в органах Міністерства внутрішніх справ України; військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи рядового і начальницького складу.

Пункт 2 ч. 1 ст. 14 Закону № 1058-IV передбачає, що страхувальниками є підприємства, установи, організації, військові частини та органи, які виплачують заробітну плату (винагороду), грошове забезпечення, допомогу, - для осіб, зазначених у пунктах 7 - 9, 12 - 14, 17 і 18 статті 11 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону № 1058-IV, обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України визначено Інструкцією, затв. постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 р. № 21-1 (зареєстр. в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 р. за № 64/8663).

Відповідно до п. 4.4 ст. 4 зазначеної вище Інструкції (в редакції, що діяла на дату нарахування та сплати страхових внесків позивача в 2008-2009 роках), розміри страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування встановлюються відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" за ставками: 2 відсотка із сум доходу у вигляді заробітної плати, інших виплат та винагород, нарахованих (виплачених) платнику відповідно до умов трудового або цивільно-правового договору, сум грошового забезпечення, що включається до складу загального оподатковуваного доходу.

З аналізу наведених вище норм законодавства та довідки № 161 вбачається, що відповідач правомірно, нарахувавши позивачу грошове забезпечення, обчислив з суми грошового забезпечення позивача розмір страхового внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 2 відсотки із суми грошового забезпечення (до яких ввійшли такі виплати, як посадовий оклад, оклад за звання, надбавка за вислугу років, надбавка за виконання особливо важливих завдань, премія, надбавка за виконання роботи в нічний час). При арифметичному підрахунку сум нарахованого та утриманого внеску до Пенсійного фонду вбачається, що з суми виплаченої позивачу компенсації податку на доходи фізичних осіб названий внесок в розмірі 2% не нараховувався.

Так, наприклад, розрахунок за грудень 2008 року: (800+120+230+287,50+542,33+112) х 2 % = 41,84 грн. (сума внеску).

Суд вважає, що відповідачем правомірно не нараховувався та не утримувався внесок до Пенсійного фонду в розмірі 2 % із виплачених позивачу сум компенсації податку з доходів фізичних осіб, оскільки Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV та Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України передбачають, що розміри страхових внесків обчислюються в відсотковому відношенні до сум грошового забезпечення, що включається до складу загального оподатковуваного доходу.

При цьому, компенсація податку з доходів фізичних осіб, відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затв. наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 р. № 499 та зареєстр. в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за № 205/14896, не належить до складу грошового забезпечення позивача.

Отож, відповідач, при нарахуванні та утриманні страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (зазначених в довідці № 161 про грошове забезпечення ОСОБА_1Г.) правомірно обчислював такий внесок в розмірі 2% від суми грошового забезпечення (не враховуючи при цьому суми компенсації податку на доходи фізичних осіб).

Обставини щодо правильного обчислення відповідачем страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування підтверджуються також копією акта перевірки Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне від 29.04.2011 року № 172. Так, в розділі ІІІ названого акту перевірки зазначено, що перевіркою пункту № 1 та пункту № 2 плану перевірки порушень не встановлено.

З 13 січня 2009 року (тобто з дня опублікування Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу світової фінансової кризи на сферу зайнятості населення», яким внесено зміни до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття») військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу набули статусу застрахованих осіб в системі загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття, та із їх грошового забезпечення почали утримуватися страхові внески в розмірі 0,6 %. Розмір внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття визначено Законом України «Про розмір внесків на деякі види загальнообов'язкового державного соціального страхування» та відповідно до п. 2 ст. 1 вказаного Закону, розмір таких внесків для найманих працівників, військовослужбовців складає 0,6 відсотка суми оплати праці, грошового забезпечення, що включає основну та додаткову заробітну плату, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, які підлягають обкладанню податком з доходів фізичних осіб.

А відтак, відповідачем правомірно із суми грошового забезпечення позивача, яка підлягала обкладанню податком з доходів фізичних осіб, в період з 13.01.2009 року по лютий 2009 року утримано страховий внесок в розмір 0,6 %. Утримання такого внеску до 13.01.2009 року чинним законодавством не було передбачено.

При цьому слід зазначити, що утримання внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття з суми компенсації податку на доходи фізичних осіб чинним законодавством не передбачено, оскільки з Закону України «Про розмір внесків на деякі види загальнообов'язкового державного соціального страхування» вбачається, що розмір страхового внеску обчислюється у відсотковому відношенні до суми оплати праці, грошового забезпечення, що включає основну та додаткову заробітну плату, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, які підлягають обкладанню податком з доходів фізичних осіб. Зважаючи, що компенсація податку з доходів фізичних осіб, відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затв. наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 р. № 499 та зареєстр. в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за № 205/14896, не належить до складу грошового забезпечення позивача, то і внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття з суми такої компенсації не утримуються.

За таких обставин судом встановлено, що дії Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області з обчислення та відрахування з доходів ОСОБА_1 обовязкових податків та зборів в період 2008-2009 року (довідка № 161 про грошове забезпечення капітана міліції ОСОБА_1 за 2008-2009 роки) відповідають вимогам законів № 889-IV, № 1058-IV, № 1533-III.

Відтак, в задоволенні позовних вимог позивача про визнання протиправними дій Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області повязаних з обчисленням та сплатою з «інших виплат», додаткового грошового забезпечення ОСОБА_1 надлишкового прибуткового податку та повернути надлишково стягнуті кошти за 2008-2009 роки; визнання протиправними дій Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області щодо обчислення та відрахування з доходів ОСОБА_1 обовязкових податків та зборів не у відповідності до вимог законів 889-IV, 1058-IV на 2008-2009 роки - слід відмовити.

Крім того судом встановлено, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 20.01.2010 року у справі № 2а-3140/09/1770, яка набрала законної сили, позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України у Рівненській області, Рівненського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх прав України у Рівненській області задоволено частково. Зобов'язано Управління Міністерства внутрішніх справ України у Рівненській області Рівненський міський відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України у Рівненській області вчинити дії щодо:

- нарахування та виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги за період з 2000 року по 2008 рік включно, з урахування виплачених сум;

- виплати ОСОБА_1 заборгованості по грошовому забезпеченню за грудень місяць 1998 року та грудень місяць 1999 року;

- виплати ОСОБА_1 компенсації за невидане продовольче забезпечення (продпайки) за 1999 рік та І квартал 2000 року;

- нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації за ненадані та не відбуті дні щорічних відпусток;

- нарахування та виплати ОСОБА_1 грошових коштів як індексації за несвоєчасне нарахування, затримку у виплаті, невиплату сум матеріальної допомоги, грошового забезпечення за грудень місяць 1998 року та грудень місяць 1999 року; сум компенсації за ненадані та не відбуті дні щорічної відпустки.

На виконання такої постанови суду відповідачем виплачено ОСОБА_1 кошти в сумі 17033,65 грн., що підтверджується довідкою № 2 від 14.05.2012 року. Виплата ОСОБА_1 вказаних коштів за рішенням суду відбувалася у 2011-2012 роках, що підтверджується копіями видаткових касових ордерів № 26 від 09.02.2012 року, № 34 від 22.02.2012 року, № 313 від 29.11.2011 року.

На дату виплати позивачу вказаних сум порядок оподаткування доходів фізичних осіб визначено розділом IV «Податок на доходи фізичних осіб» Податкового кодексу України. Пункт 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України передбачає, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. А відтак, дохід позивача в сумі 17033,65 грн., виплачений йому відповідно до постанови Рівненського окружного адміністративного суду № 2а-3140/09/1770 від 20.01.2010 року, є оподатковуваним доходом.

Підпункт 168.1.1 пункту 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України передбачає, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Відповідно до положень пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковим агентом є юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

З наведених вище норм вбачається, що відповідач, при нарахуванні та виплаті позивачу доходу згідно названого рішення суду по відношенню до позивача є податковим агентом, котрий був зобовязаний нарахувати та утримати з сум виплаченого позивачу доходу податок за ставкою, визначеною у статті 167 цього Кодексу.

З довідки № 2 від 14.05.2012 року вбачається, що податок на доходи фізичних осіб з виплаченої суми не нараховувався та не утримувався.

Виплачені позивачу доходи не належать до переліку доходів, які, відповідно до ст. 165 Податкового кодексу України, не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Всупереч обумовленому, відповідач виплатив позивачу 17033,65 грн. доходу без нарахування та утримання з названої суми податку на доходи фізичних осіб.

Крім того, на дату виплати позивачу доходів за рішенням суду № 2а-3140/09/1770 діє Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до абз. 7 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці - підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу або компенсацію відповідно до законодавства, - для осіб, зазначених у пунктах 9 - 14 цієї частини. Пункт 9 вказаної частини вказує, що платниками єдиного внеску є військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби), особи рядового і начальницького складу. А відтак, органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу або компенсацію відповідно до законодавства військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, мають утримувати з таких виплат єдиний внесок, розмір якого визначено ч. 10 ст. 8 Закону № 2464 та складає 2,6 відсотка грошового забезпечення.

З матеріалів справи вбачається, що проведені відповідачем виплати в період 2011-2012 років на користь позивача в розмірі 17033,65 грн. пов'язані з проходженням позивачем служби в органах МВС. Відтак, по відношенню до вказаних виплат, на відповідача покладається обов'язок щодо утримання з таких виплат єдиного внеску в розмірі 2,6 %.

З довідки № 2 від 14.05.2012 року вбачається, що єдиний внесок з виплаченої позивачу суми не утримувався.

А відтак, відповідач не правомірно здійснив виплату позивачу коштів в розмірі 17033,65 грн. без нарахування та утримання з таких коштів єдиного внеску.

З огляду на обумовлене, позовна вимога позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо визнання протиправними дій Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області щодо не нарахування та не утримання податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску з виплачених позивачу коштів в розмірі 17033,65 грн. в період 2011-2012 років підлягає до задоволення.

Що стосується позовних вимог про зобовязання відповідача провести перевірку правильності нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за 2 кв. 2008 рік, та визнання протиправними дій відповідача щодо внесення коригувань відносно доходів ОСОБА_1 за 2 кв. 2008 року шляхом коригування даних відомостей уточненою 1ДФ в квітні 2010 року, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статтей 26, 27 Закону України "Про міліцію", контроль за діяльністю міліції здійснюють Кабінет Міністрів України, Міністр внутрішніх справ України і в межах своєї компетенції ради. Місцеві ради, здійснюючи контроль за роботою міліції, не втручаються в її оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та адміністративну діяльність. Нагляд за додержанням законності у діяльності міліції здійснюють Генеральний прокурор України і підлеглі йому прокурори.

Інші контролюючі органи здійснюють контроль та перевірку фінансової діяльності органів внутрішніх страв в межах повноважень, наданих їм відповідним законом.

Чинним нормативними актами не передбачено обов'язку та повноважень органів внутрішніх справ здійснювати перевірку власної фінансової діяльності, в тому числі і здійснених виплат на користь військовослужбовців.

Контролюючими органами з названих питань є Державна фінансова інспекція, податкові інспекції, органи Пенсійного фонду та інші контролюючі органи в межах наданих повноважень.

Отож, позовна вимога про зобов'язання відповідача власноручно провести перевірку правомірності здійснених ним виплат на користь позивача не підлягає до задоволення, оскільки такими повноваженнями відповідач не наділений.

Стосовно ж позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо внесення коригувань відносно доходів ОСОБА_1 за 2 кв. 2008 року шляхом коригування даних відомостей уточненою 1ДФ в квітні 2010 року, то ОСОБА_1, обґрунтовуючи ці позовні вимоги, посилається на відомості з Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, при цьому зазначає, що суми доходу, які зазначені у цих відомостях, не співпадають з тими сумами грошового забезпечення, які були йому реально виплачені.

Судом встановлено, що відповідно до письмових пояснень від 14.03.2012 року та довідки відповідача № 4 від 14.05.2012 року, відповідачем в 2010 році загальна сума по даних форми 1 ДФ за 2 квартал 2008 року складала 3614291 грн. В 2010 році названа сума була відкоригована шляхом зменшення на суму 1599801 грн.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів» від 22.12.1994р. N320/94-ВР (далі Закон N320/94-ВР), чинного на момент виникнення спірних правовідносин, державний реєстр фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів (далі Державний реєстр) - це автоматизований банк даних, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які зобов'язані сплачувати податки, збори, інші обов'язкові платежі до бюджетів та внески до державних цільових фондів у порядку і на умовах, що визначаються законодавчими актами України.

При цьому, згідно з ч.1 ст.8 Закону N320/94-ВР дані Державного реєстру використовуються виключно для обліку одержаних доходів, об'єктів оподаткування, повноти та своєчасності сплати податків та інших обов'язкових платежів.

Статтею 9 Закону N320/94-ВР передбачено, що керівники і посадові особи підприємств, установ, організацій всіх форм власності, включаючи Національний банк України та його установи, комерційні банки, інші фінансово-кредитні установи та фізичні особи-суб'єкти підприємницької діяльності відповідно до чинного законодавства зобов'язані подавати до державних податкових інспекцій відомості про нараховані та виплачені суми фізичним особам доходів і суми утриманих з них податків та інших обов'язкових платежів.

Відомості про нараховані та виплачені суми фізичним особам доходів і суми утриманих з них податків та інших обов'язкових платежів подаються у вигляді податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку форми №1ДФ, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 29.09.2003р. N451.

Порядок заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затверджений цим же наказом Державної податкової адміністрації України від 29.09.2003р. N451 (далі Порядок N451) передбачає можливість коригування поданого і прийнятого податкового розрахунку у разі самостійного виявлення податковим агентом помилок, а також на підставі повідомлень про помилки, виявлені органом державної податкової служби. При цьому, уточнюючий податковий розрахунок може подаватися як за звітний період, так і за попередні періоди відповідно до підпункту 5.1 статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

Отож, чинним податковим законодавством передбачена можливість відповідача здійснювати дії щодо коригування поданого і прийнятого податкового розрахунку у разі самостійного виявлення податковим агентом помилок.

Стосовно ж покликань позивача щодо зайвого утримання з належних йому виплат сум податку на доходи фізичних осіб у зв'язку з таким коригуванням, то позивачем, всупереч положень ч.1 ст.71 КАС України, не доведено обставин, на яких ґрунтуються його вимоги. Встановлена ч.2 ст.71 КАС України презумпція вини субєкта владних повноважень не звільняє позивача від обовязку довести суду ті обставини, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги.

Відтак, у задоволенні названих позовних вимог позивачу слід відмовити.

За наведених обставин, позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити частково.

Визнати протиправними дії Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області щодо не нарахування та не утримання податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску з коштів, що виплачені ОСОБА_1 у розмірі 17033,65 грн. у період 2011-2012 років.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 із Державного бюджету судовий збір у розмірі 1,70 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Шевчук С.М.