Справа № 2-а-255/11
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2011-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"26" квітня 2011 р. Справа № 2-а-255/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Пасічник С.С.

суддів: Зарудяної Л.О.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області на постанову Олевського районного суду Житомирської області від "15" лютого 2011 р. у справі № 2-а-255/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 15.02.2011р. у даній справі (а.с.19) позов задоволено частково: визнано дії ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації в Житомирській області неправомірними; зобов'язано ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації в Житомирській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_3 допомоги як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановивши її на рівні 30% мінімальної заробітної плати визначених законодавством щомісячно, починаючи з 01 червня 2010 року; зобов'язано ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації в Житомирській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_3 доплати до заробітної плати як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановивши її на рівні однієї мінімальної заробітної плати визначених законодавством щомісячно, починаючи з 01 червня 2010 року.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач (ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації) звернувся до суду з апеляційною скаргою (а.с.22), в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі відповідач, зокрема, посилається на те, що дане рішення не відповідає нормам чинного законодавства, а саме статтям 51, 87 Бюджетного кодексу України, відповідно до яких видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюються у встановленому порядку за рахунок наявних надходжень до загального фонду державного бюджету в межах обсягів призначень, передбачених у Державному бюджеті України. Відповідач вважає, що у Законах України "Про статус і соціальний захист громадян України, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (починаючи з 1996 року) встановлено, що до прийняття Верховною Радою України змін до законів, у нормах яких для розрахунків застосовується мінімальний розмір заробітної плати, не застосовувати його як розрахункову величину для визначення розмірів допомоги, компенсаційних та інших виплат; крім того, Кабінету Міністрів доручалось здійснювати застосування цих норм, виходячи з реальних можливостей видаткової частини Державного бюджету України на відповідний рік.

Позивачка письмових заперечень на апеляційну скаргу суду не подала.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження.

З врахуванням приписів вищевказаної статті, розгляд апеляційної скарги здійснюється судовою колегією в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадови і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка звернулась до суду з позовом 14.01.2011р. (обкладинка справи), відповідно до якого просила визнати дії відповідача щодо виплати їй доплат і допомоги у розмірі, який не відповідає ст.ст.37,39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", протиправними та стягнути з відповідача на користь позивачки 1599,00 грн. як допомоги особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення, та 5330,08 грн. як доплати до заробітної плати особі, яка працює на радіоактивно забрудненій території (а.с.1-5).

Позивачка проживає в смт Олевську, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 року віднесено до зони посиленого радіологічного контролю, є потерпілою від аварії на ЧАЕС 4-ї категорії, а також працює в ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Олевському районі, що підтверджується паспортом серії ВМ №282083, виданим 12.12.1996р. Олевським РВ УМВС України в Житомирській області, посвідченням серії "В-1" №504886 та довідками Олевської міської ради Житомирської області №1175 від 21.12.2010р. та ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Олевському районі №12/07 від 21.12.2010р. (а.с.6-8, 11-12).

Позивачці виплачувалась доплата, передбачена статтями 37 та 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідно в розмірах 1,60 грн. та 5,20 грн. (довідки ОСОБА_2 Пенсійного фонду в Олевському районі №6146/05 від 08.12.2010р. та ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської РДА №765 від 21.12.2010р., а.с.9-10), суми яких, на думку позивачки, є значно нижчими, ніж це передбачено ст.с.37,39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у зв'язку з чим позивачка і звернулась до Олевського районного суду Житомирської області з позовом за захистом своїх порушених прав (а.с.1-5).

Відповідно до ст.37 Закону України від 28.02.1991р. №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у зоні посиленого радіологічного контролю - 30% мінімальної заробітної плати.

Згідно з частиною 3 цієї ж статті ця допомога виплачується щомісячно органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації.

Згідно зі ст.39 вищевказаного Закону громадянам, які працюють у зоні посиленого радіологічного контролю, провадиться доплата у розмірі 1 мінімальної заробітної плати.

Постановою №836 від 26.07.1996р. "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", всупереч Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановлено такі розміри компенсацій, зокрема:

- в зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у зоні посиленого радіологічного контролю - 160 тис.крб. (1,60 грн. за гр.реф.);

- доплата громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, у зоні посиленого радіологічного контролю - 520 тис. крб. (5,20 грн. за гр.реф.).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств та відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій, тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

При цьому, визначаючи базову величину, з якої розраховується сума допомоги згідно зі ст.ст.37,39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в чинній редакції (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 01.07.1992р. №2532-12, у редакції Закону України від 06.06.1996р. №230/96-ВР), відповідачу слід керуватися розміром мінімальної заробітної плати, а не сумою, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996 року №836.

Розмір мінімальної заробітної плати визначений Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" і становить: з 01.01.2010 року - 869,00 грн., з 01.04.2010 року - 884,00 грн., з 01.07.2010 року - 888,00 грн., з 01.10.2010 року - 907,00 грн., з 01.12.2010 року - 922,00 грн.

Виходячи із засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні спору в частині того, яка сума підлягає стягненню з відповідача за визначений позивачем період, застосуванню підлягає саме статті 37 та 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року №936 "Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплата щомісячної грошової допомоги громадянам, які проживають на території зон радіоактивного забруднення, у зв'язку із обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, а також доплата особам за роботу (службу) на території зон радіологічного забруднення, відповідно до ч.1 ст.37 та ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", проводиться управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) адміністрацій за місцем реєстрації громадян.

Таким чином, обов'язок проводити нарахування та виплату доплат, передбачених ст.ст.37,39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відноситься до відання органів праці та соціального захисту населення, а отже, ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації є належним відповідачем у справі.

При цьому, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги за період з 01 червня 2010 року по 13 липня 2010 року, не врахував шестимісячний строк звернення до суду в адміністративних справах.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про пропущення своїх прав, свобод, чи інтересів.

Так як виплати пенсій мають щомісячний характер, то позивач про порушення свого права повинен був бути обізнаним на час отримання пенсії.

Клопотань щодо поновлення пропущеного строку позивачем не подавалося.

Згідно з ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

А тому, враховуючи, що позовну заяву було подано 14.01.2011р., судова колегія вважає, що позовні вимоги за період з 01 червня 2010 року по 13 липня 2010 року знаходяться поза межами встановленого шестимісячного строку, а тому, з вищеназваних підстав, повинні бути залишені без розгляду. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачці передбачених законодавством виплат є протиправною з 14.07.2010р. по 30.11.2010р.

Одночасно, слід зазначити, що судом першої інстанції позовні вимоги задоволено, починаючи з 01.06.2010р. та без визначення кінцевого строку, тобто фактично на майбутнє.

Проте, судова колегія приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині зобов'язання відповідача в подальшому виплачувати позивачу щомісячну державну допомогу в розмірі, визначеному ст.ст.37,39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки те, що нарахування державної соціальної допомоги в подальшому буде також здійснюватися з порушенням вимог законодавства, є лише припущенням й не підтверджується будь-якими доказами, а наявні в матеріалах справи довідки ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Олевському районі №6146/05 від 08.12.2010р. та ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської РДА №765 від 21.12.2010р. (а.с.9-10) свідчать про те, що відповідачем нараховувались позивачці доплати в розмірі, меншому, ніж встановлено ст.ст.37,39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", по листопад 2010 включно, а тому позов підлягає задоволенню включно по 30.11.2010р.

Крім того, суд першої інстанції всупереч приписів ст.94 КАС України, а також тієї обставини, що відповідно до ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" позивачка звільнена від сплати державного мита (судового збору), стягнув з ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації на користь держави 6,80 грн. державного мита.

Відповідно до ч.2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, судова колегія приходить до висновку, що відповідач (ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації) не довів правомірність своєї бездіяльності, яка полягає у невиплаті позивачці передбачених ст.ст.37,39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплат за період з 14.07.2010 року по 30.11.2010 року, а тому позов в цій частині слід задовольнити.

При цьому, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з того, що вимоги про стягнення з відповідачів соціальних виплат у визначених позивачем грошових сумах не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були йому нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, якому надані такі повноваження.

За наведеного, постанова суду першої інстанції у даній справі підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Овруцької райдержадміністрації - частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.100, 195, 198, 202, 205, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації задовольнити частково.

Постанову Олевського районного суду Житомирської області від 15 лютого 2011 року в частині задоволення позову за період з 01 червня по 13 липня 2010р. скасувати та залишити його в цій частині без розгляду.

В решті постанову Олевського районного суду Житомирської області від 15 лютого 2010 року залишити без змін.

Викласти абзаци третій-четвертий, шостий резолютивної частини постанови в наступній редакції:

"Позов задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації провести нарахування та виплату ОСОБА_3 доплати до заробітної плати як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення, за період з 14 липня 2010 року по 30 листопада 2010 року в розмірі, визначеному ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює одній мінімальній заробітній платі, встановленій Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік", щомісячно.

Зобов'язати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації провести донарахування та виплату ОСОБА_3 щомісячної грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства за період з 14 липня 2010р. по 30 листопада 2010р. в розмірі, визначеному ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює 30 % від мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік", щомісячно.

Позов в частині вимог за період з 01 червня 2010 року по 13 липня 2010 року залишити без розгляду."

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.С. Пасічник

судді: Л.О. Зарудяна

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано (прост.):

1 - в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 вул.Володимирська, 4/26, смт Олевськ, Житомирська область,11001

3 - відповідачу ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації Житомирської області вул.Привокзальна 5, смт Олевськ, Житомирська область,11002