Справа № 296/299/15-а
Суддя: Галасюк Р. А.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/299/15-а
Провадження № 2-а/296/98/15
У Х В А Л А

Іменем України

"27" серпня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого-судді Галасюка Р.А.,

за участю секретаря судового засідання Могилевець В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 327 адміністративний позов ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання не чинним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Житомирської міської ради про визнання не чинним та скасування пункту 10.1 рішення Житомирської міської ради від 09.12.2014 р. № 807 про надання дозволу на укладання договору оренди землі: 10.1 площею 0,0168 га за адресою: м. Житомир, пров. Корбутівський, ОСОБА_2.

В судовому засіданні до початку розгляду справи по суті представник відповідача заявив письмове клопотання про закриття провадження у справі, оскільки її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Представники позивача заперечили проти клопотання, просили у його задоволенні відмовити.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, враховуючи належність сповіщення самої третьої особи про час і місце розгляду справи, приймаючи до уваги, що вирішення питання про закриття провадження у справі не має своїм наслідком розгляду справи по суті, суд вважає за можливе постановити ухвалу про закриття провадження у справі за відсутністю третьої особи виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 09.12.2014 р. Житомирською міською радою було прийнято рішення № 807 «Про приватизацію, передачу в оренду земельних ділянок громадянам та внесення змін до рішень міської ради», де п.10 надано дозвіл на укладання договору оренди землі 10.1 площею 0,0168 га за адресою: м. Житомир, пров. Корбутівський, ОСОБА_2.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення впливає на право користування вказаною вище земельною ділянкою як позивачем, так і третьою особою у справі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін суб'єкт владних повноважень позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою чи службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 14 Конституції України встановлено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. ст. 2, 5 ЗК України міська рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 Земельного кодексу України (далі - ЗК) земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Статтею 80 ЗК установлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За приписами частини другої статті 5 Конституції України носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Частиною першою статті 125 ЗК передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Аналізуючи зазначені норми права, можна дійти висновку, що після оформлення відповідно до чинного законодавства права на земельну ділянку однією із сторін по справі, виник спір про право цивільне, а відтак і захищати свої права та інтереси особи повинні у способи, визначені у статтях 152 ЗК та 16 ЦК України.

Таким чином вбачається, що у разі прийняття субєктом владних повноважень рішення про позбавлення права користування земельною ділянкою, яка перебуває в комунальній власності (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання права користування фізичною чи юридичною особою спірною земельною ділянкою має вирішуватися в порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Такий висновок відповідає правовій позиції колегії суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України висловленій в постанові від 16.12.2014 р. (справа за позовом ТзОВ «Інститут соціальних технологій» до Львівської міської ради), згідно якої спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, має не публічний, а приватно-правовий характер, а тому вирішення таких спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Враховуючи викладене, за суб`єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду у порядку, визначеному нормами Цивільно-процесуального кодексу України.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що у розумінні Кодексу адміністративно судочинства України даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Зазначені обставини є підставою закриття провадження у справі, згідно п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, яким визначено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на те, що заявлені позивачем вимоги не підлягають вирішенню у порядку адміністративного судочинства, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі, розяснивши позивачу, що заявлені ним вимоги, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 157 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання не чинним та скасування рішення закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні під час проголошення ухвали, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Р. А. Галасюк