Справа № 2а-15950/09
Суддя: Богаченко С.І.
Дата ухвалення: 2011-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2011 р. Справа № 30323/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Багрія В.М., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Державної податкової адміністрації України на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2009 року в справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 до Державної податкової адміністрації України, Ковельської міжрайонної державної податкової інспекції Волинської області про визнання права на проживання без ідентифікаційного номера,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2, яка діє в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 02.03.2009 року звернулась в суд з адміністративним позовом до ДПА України, Ковельської МДПІ Волинської області про зобов'язання до вчинення дій.

Посилалась на те, що в грудні 2007 року вона в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 звернулася до Ковельської МДПІ із заявою про відмову від присвоєного ідентифікаційного номера її неповнолітньому синові. Однак, Ковельською МДПІ їй відмовлено в задоволенні заяви, оскільки її неповнолітній син немає ще паспорта. Такі дії відповідача вважає неправомірними і такими, що порушують права та свободи її неповнолітнього сина, зокрема право відмовитися від ідентифікаційного номера. У зв'язку з цим просила зобов'язати ДПА України: скасувати ідентифікаційний номер її неповнолітнього сина; виключити ідентифікаційний номер та всю інформацію про її неповнолітнього сина з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів; здійснювати в подальшому облік сина як платника податків та інших обов'язкових платежів за раніше встановленими формами без застосування ідентифікаційного номера, зобов'язати Ковельську МДПІ: скасувати ідентифікаційний номер її неповнолітнього сина; виключити ідентифікаційний номер та всю інформацію про її неповнолітнього сина з Державною реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів; видати її сину довідку про право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2009 року позов задоволено частково. Постановлено зобов'язати Державну податкову адміністрацію України скасувати присвоєний ОСОБА_3 ідентифікаційний помер; виключити ідентифікаційні номера ОСОБА_3 та всю інформацію про них з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів; здійснювати облік ОСОБА_3 як платника податків, та інших обов'язкових платежів за раніше встановленою формою обліку без застосування ідентифікаційної о номера.

Зобов'язати Ковельську міжрайонну державну податкову інспекцію здійснювати облік ОСОБА_3 як платника податків та інших обов'язкових платежів за раніше встановленою формою обліку без застосування ідентифікаційного номера.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із постановою її оскаржила Державна податкова адміністрація України, вважає, що судом при винесенні рішення допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення позовних вимог. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове рішення, яким в частині задоволення позову відмовити. Вказує на те, що судом першої інстанції при винесенні постанови не враховано, що нормами Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів» не встановлено будь-якого механізму реалізації права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера до паспорта фізичної особи, яка через свої релігійні або інші переконання відмовляється від прийняття ідентифікаційного номера та його оформлення. ДПА України не перешкоджають позивачу по справі у здійсненні їх права, але вимагають дотримання процедури, яка на сьогодні уже визначена законодавством, яку не дотримала позивач по справі.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів. Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що дана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно свідоцтва про народження (серія І-КГ №064216 від 21.05.1998 року) виданого на імя ОСОБА_3 вбачається, що позивач ОСОБА_2 являється його матір'ю. Згідно картки фізичної особи - платника податків №12082 від 02.10.2007 року, вбачається, що неповнолітній син позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3 одержав ідентифікаційний номер, наданий ДПА України.

Відповідно до п.2 цього Порядку передбачено, що фізична особа, в залежності від свого статусу, з метою реалізації права на платежі без ідентифікаційного номера подає до податкового органу відповідний комплект документів, а також до органів внутрішніх справ -відповідну довідку та паспорт громадянина України.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивач по справі в грудні 2007 року звернулася до Ковельської МДПІ із заявою про відмову від прийняття ідентифікаційного номера виданого її неповнолітньому синові та внесення змін до Державного реєстру фізичних осіб, і зберегти раніше встановлену форму (альтернативну) обліку платників податків та інших обов'язкових платежів.

Як видно із матеріалів справи, дана заява подана па підставі та по формі встановленій Порядком унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи платника податків та інших обов'язкових платежів, який затверджений спільним наказом Державної податкової адміністрації України, Міністерством внутрішніх справ України 19.10.2004 року за №602/1226 та 20.10.2004 року за №1345/9944 в Міністерстві юстиції України. До заяви були подані усі персональні дані, як визначено у додатку до заяви форми №В2. Також, до заяви додано копія паспорта громадянина України - позивача ОСОБА_3В.(з відміткою має провво здійснювати будь-які платежі без індефікаційного номера), свідоцтво про народження її неповнолітнього сина ОСОБА_3 та довідка про присвоєння ідентифікаційного номера сину.

Луцькою ОДПІ усі документи були отримані 26.12.2008 року, про що свідчить відмітка на копії заяви позивача по справі. Ковельською МДПІ в задоволенні заяви було відмовлено. Разом з тим у відповіді на заяву зазначено, що після отримання паспорта громадянина України, її синові необхідно подати документи передбачені Порядком унесення відмітки до паспорта фізичної особи.

Згідно з п. 1.5. даного Порядку особа, яка через свої релігійні або інші переконання відмовляється від ідентифікаційного номера, у разі наявності в неї ідентифікаційного номера повідомляє у формі заяви орган державної податкової служби за своїм місцем реєстрації. Форму заяви наведено в додатку 2 до Порядку(форма №В2).

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів» (далі по тексту - Закон) передбачено право платників податку та інших обов'язкових платежів через свої релігійні переконання відмовитися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомивши про це відповідні державні органи та сплачувати державні платежі за раніше встановленою формою, про що отримати відповідну відмітку в паспорті.

Частиною другою ст.5 цього Закону передбачено, що до Державного реєстру не вноситься інформація про осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи.

Як видно з матеріалів справи, позивач по справі ОСОБА_2 та її неповнолітній син ОСОБА_3 є віруючими людьми і за своїми релігійними переконаннями відмовляються від присвоєного ідентифікаційного номера.

Внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів інформації про осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера, заборонено частиною другою ст.5 Закону. А у випадку, коли відповідна інформація про таку особу вже внесена до реєстру - то вона підлягає негайному та безумовному виключенню.

Таким чином, Ковельська МДПІ Волинської області неправомірно відмовила позивачеві по справі в інтересах її неповнолітнього сина ОСОБА_4 у виключенні з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів ідентифікаційний номер та всієї інформації про нього, що призвело до порушення прав та свобод останнього.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.160, ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової адміністрації України залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2009 року у справі № 2а-15950/09 - без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя С. І. Богаченко

Суддя В.М. Багрій

Суддя Д.М. Старунський