Справа № 2а-591/10/1370
Суддя: Богаченко С.І.
Дата ухвалення: 2011-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2011 р. Справа № 29215/09

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Багрія В.М., Старунського Д.М.,

при секретарі судового засідання Ткач О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці про визнання нечинним рішення про визначення коду товару,-

В С Т А Н О В И Л А :

20.01.2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці про визнання нечинним рішення про визначення коду товару від 24.12.2009 року № КТ 209-6318-09.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2010 року задоволено адміністративний позов. Постановлено визнати нечинним та скасувати рішення Львівської митниці про визначення коду товару від 24.12.2009 року №КТ 209-6318-09.

Не погодившись із постановою її оскаржила Львівська митниця, вважає, що судом першої інстанції при винесенні рішення допущено неправильне застосування норм матеріального права.

Просила рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі посилається на те, що Наказом ДМСУ №667 від 07.08.2007 року «Про затвердження Порядку роботи відділу номенклатури та класифікації товарів регіональної митниці, відділу контролю митної вартості та номенклатури митниці при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України» вказано, що пропозиції експертних підрозділів щодо класифікації товару викладені у висновках експертів, не є визначальними для класифікації товару та мають інформаційний (довідковий) характер. Зазначає, що керуючись Наказом від 17.01.1997 року № 23 Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації (із змінами та доповненнями), сертифікат відповідності на продукцію, що виготовляється серійно, надається органом із сертифікації на підставі позитивних результатів експертизи документації, наданої заявником, та сертифікаційних випробувань. Тому, під час видачі сертифікату відповідності, могла проводитись лише експертиза документації, наданої заявником, без огляду транспортного засобу. Висновок про те, що автомобіль являється вантажним, орган сертифікації зробив з аналізу документів наданих приватною особою ОСОБА_2, без огляду транспортного засобу. Указом Президента України від 18.03.2003 року № 225/2003 затверджено Положення про Державний комітет України з питань технічного регулювання та споживчої політики. В даному документі наводиться перелік завдань, які покладені на Держспоживстандарт, однак в зазначеному переліку відсутній обов'язок чи завдання Держспоживстандарту по визначенню коду УКТЗЕД.

Вказує, що судом першої інстанції не застосовано роз'яснення, надані листом Держмитслужби від 11.08.2008p. N11/2-29/8908-ЕП, щодо класифікації транспортних засобів як вантажопасажирських та не здійснено належного дослідження відповідних доказів пред'явлених Львівською митницею на підтвердження того, що транспортний засіб «MERCEDES-BENZ VITO 109» класифікований у товарній позиції 8703 згідно з УКТЗЕД.

Заслухавши суддю доповідача, проаналізувавши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що дана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Виносячи дане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 02 грудня 2009 року в Королівстві Нідерланди придбав вантажний автомобіль MERCEDES-BENZ, моделі VITO 109, номер шасі WDF4487, 2004 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №011413115 від 01.04.2004р та ввіз його на митну територію України для проведення митного оформлення.

Як вбачається із матеріалів справи, до митного контролю та оформлення декларантом приватним підприємством «Формула-Плюс» було подано ВМД «IM 40 Г» №209000008/9/005909 та товаросупровідні документи, а саме: договір купівлі-продажу б/н від 02.12.2009р., техпаспорт на автомобіль, сертифікат відповідності серії ВВ, зареєстрований в реєстрі за №UA1.006.0088660-09 від 07.12.2009р. та Висновок №30 від 10.12.2009р. експертного автотоварознавчого дослідження на товар автомобіль вантажний марки «MERCEDES- BENZ» модель «VITO 109», що був у користуванні, 2004 року випуску, кузов WDF4487, двигун дизельний, об'єм двигуна 2148 см3, номер двигуна НОМЕР_1, масою у разі максимального навантаження 2500 кг, вантажопідйомність 660 кг., кількість місць, включаючи місце водія - 3, призначений для використання по дорогах загального користування, який було задекларовано за кодом товару згідно УКТ ЗЕД НОМЕР_2, на який встановлено ставку ввізного мита у розмірі 10%.

Відповідно до ст.41 МКУ здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення операцій їх митного контролю і митного оформлення здійснюється митним органом, шляхом проведення перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів і відомостей, що необхідні для здійснення митного контролю.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 311 МКУ, УКТ ЗЕД складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів. Україна запровадила Гармонізовану систему для декларування товарів при імпорті. Частиною 2 ст.3 МКУ встановлено, що у митній справі Україна додержується визнаних у міжнародних відносинах систем класифікації на кодування товарів.

Суд першої інстанції виходив з того, що код товару, зазначений у будь-яких документах, не є визначальним для класифікації при митному оформленні товарів, а носить інформативний (довідковий) характер. Вирішення складних і спірних питань, пов'язаних з класифікацією товарів за УКТ ЗЕД регламентовано Порядком, яким встановлено, що контроль за правильністю класифікації товарів та прийняття рішень про вйзначення коду товару відноситься до компетенції саме цих підрозділів митних органів.

Згідно розділу II п.1 Порядку до компетенції відділу контролю митної вартості та номенклатури згідно з напрямом діяльності та цим Порядком належить вирішення прийняття рішення про визначення коду товару, тобто віднесення товарів до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Згідно розділу III п.10 Рішення приймається відділом контролю митної вартості та номенклатури на підставі встановлених характеристик товару, які є визначальними для класифікації товару згідно з вимогами УКТ ЗЕД.

Судом першої інстанції встановлено, що оскільки подані декларантом документи, які є підставою для проведення митного оформлення містили розбіжності, посадові особи Львівської митниці скерували запит з метою перевірки правильності визначення коду товару. Відділ контролю митної вартості та номенклатури прийняв рішення про визначення коду товару від 24.12.2009 року № КТ 209-6318-09, яким зроблено висновок, що митне оформлення вантажу необхідно провести за кодом товару згідно УКТ ЗЕТ НОМЕР_3.

Згідно преамбули Закону України «Про митний тариф України» від 05.04.2001р. №2371-111 митний тариф України - це систематизований згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності перелік ставок ввізного мита, яке справляється з товарів, що ввозяться на митну територію України.

Суд першої інстанції врахував те, що для цілей класифікації товарів митні органи використовують УКТ ЗЕД, яка є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України «Про Митний тариф України» від 05.04.2001р. №2371-111, а саме, із врахуванням Основних правил інтерпретації класифікації товарів, відповідних приміток до розділів та груп, текстового опису товарних позицій та тих характеристик товару, які є визначальними для класифікації та за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації.

У відповідності до пункту 3 (а) Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис.

Судом першої інстанції було враховано і те, що згідно із Постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.2002 року №1863 «Про затвердження Порядку ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності», наказом ДМСУ №748 від 11.07.2008 року, внесено зміни до Пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, де вказано, що термін «вантажопасажирський автомобіль фургон» означає транспортний засіб, що має максимально 9 місць для сидіння, крім цього, зазначено, що транспортні засоби типу «фургон», обладнані одним рядом сидінь, які не мають постійних місць для кріплення та спеціальних пристосувань для встановлення сидінь та засобів безпеки (паси безпеки, тощо) у задній зоні транспортного засобу незалежно від того, чи обладнані вони постійною перегородкою між зоною для перевезення пасажирів та зоною для перевезення вантажів чи ні, а також незалежно від того, чи мають вони вікна в бокових панелях чи ні повинні класифікуватися у товарній позиції 8704.

Згідно листа Державної митної служби України від 12.06.07р. №11 1-29/5820-ЕП щодо класифікації згідно з УКТ ЗЕД моторних транспортних засобів, в. аб. 8 зазначено, що до вантажопасажирських автомобілів (багатоцільові транспортні засоби) товарної позиції 8703 за УКТ ЗЕД, також відносяться автомобілі із кузовом типу пікап із здвоєною кабіною, або із кузовом фургон тощо, за винятком автомобілів, які конструктивно складаються з шасі-рами, вантажної платформи та здвоєної кабіни (позаду сидіння водія розташовано другий ряд пасажирських місць для сидіння), оскільки останні відносяться до вантажних автомобілів.

Також, судом першої інстанції було встановлено, що результати митного огляду, які були оформлені відповідними актами від 05.12.2009 року та 10.12.2009 року не містять розбіжностей кількості встановлених сидінь.

Як видно із матеріалів справи, надані позивачем по справі для митного оформлення документи свідчать про те, що автомобіль є вантажним, а не вантажно-пасажирським, так: сертифікат відповідності серії ВВ зареєстрованого в реєстрі за № UA 1.006.0088660 наданого Державним підприємством «Житомирстандартметрологія» для проведення процедури митного оформлення автомобіля придбаного за кордоном, яким на продукцію автомобіль вантажний MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI, що був у користуванні, визначено код УКТ ЗЕД 8704; висновок №30 експертного автотоварознавчого дослідження з визначенням типу кузова транспортного засобу від 10.12.2009 року відповідно до вимог ДМСУ №748 від 11.07.2008 року, яким встановлено, що тип кузова автомобіля MERCEDES-BENZ 109, VIN №WDF4487 слід вважати - вантажний фургон; довідка ТзОВ «Західно-Український Автомобільний Дім» офіційного дилера Даймлер АГ у Львові та Львівській області від 15.12.2009 року, в якій зазначено, що в карті даних даного автомобіля зазначені наступні коди: S02, S04, Z41, які означають, що автомобіль виготовлено, як вантажний (код Z41), у кузові передбачено та встановлено видіння водія (код S02) та сидіння для пасажира поруч з водієм (S04). Сидіння для пасажирів 2-го та 3-го ряду не передбачені і не були встановлені.

Окрім того, як видно із матеріалів справи, 05.03.2010 року позивач по справі звернувся до центрального офісу Даймлер АГ у м.Штудгарт, Німеччина, як до виробника автомобілів Мерседес-Бенц, де даний запит був переадресований до генерального представника компанії Даймлер АГ в Україні фірми «АвтоКапітал» у м.Києві. У відповідь, на запит суду першої інстанції, приватним акціонерним товариством «АвтоКапітал» повідомлено, що автомобіль «VITO 109», з VINІ № WDF4487, 2004 року випуску ідентифікований заводом - виробником як вантажний автомобіль, сидіння для пасажирів 2-го та 3-го ряду позаду водія не встановлені згідно комплектації заводу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що Львівська митниця при прийняття спірного рішення від 24.12.2009 року, на підставі поданих декларантом документів, неправомірно визначила код товару НОМЕР_4.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ч.3 ст.160, ст. 195, 196 ч.4, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2010 року у справі № 2а-591/10 - без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України, до касаційної інстанції протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя С. І. Богаченко

Суддя В.М. Багрій

Суддя Д.М. Старунський

Повний текст виготовлений 11.02.2011 року.