Справа № 2-а-699/10
Суддя: Жарун А. П.
Дата ухвалення: 2010-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Бершадський районний суд Вінницької області
Справа № 2-а699/2010 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2010 року м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Жаруна А.П.

при секретарі Гримальській С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бершадь адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Бершадської районної державної адміністрації Вінницької області, Державного Казначейства України про визнання діяльності протиправною, зобовязання вчинити дії, стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Бершадської районної державної адміністрації Вінницької області, Державного Казначейства України про визнання діяльності протиправною, зобовязання вчинити дії, стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу, з тих підстав, що як стверджує, він є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, інвалід 3-ї групи з грудня 2006 року, інвалід 2-ї групи з червня 2009 року безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК серії АС № 025816 від 16.06.2009 року. Статтею 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що щорічна допомога за оздоровлення виплачується в таких розмірах: інвалідам ІІІ групи чотири мінімальних заробітних плати, інвалідам І і ІІ групи пять мінімальних заробітних плат. Але всупереч вимогам зазначеного Закону та п.3 ст. 22 Конституції України, грошова допомога на оздоровлення за 2002 2010 року не виплачувалась в зазначеному розмірі. Просить визнати ці дії управління протиправними та стягнути з Державного казначейства України суму недоплаченої компенсації при встановленні ІІ групи інвалідності в розмірі 28065.60 грн., суму недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 13715 грн. та зобовязати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення встановити щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі не менше 5-ти мінімальних заробітних плат. ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення порушило права позивача, оскільки не нарахувало і не виплатило належні йому по чинному законодавстві кошти як особі, постраждалій від наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, інваліду 2-ї групи безстроково, не повідомило його про порушення цього права та не здійснило в добровільному порядку перерахунок і виплату пенсії та фактично примусило добиватись відновлення порушених прав, страждати через усвідомлення несправедливості по відношенню до себе. Цими діями йому була заподіяна моральна шкода, котру він оцінює в 30611 грн. 24 коп. і просить її стягнути з Державного казначейства України та 5 000 гривень витрат на правову допомогу.

Позивач ОСОБА_1 та його представники ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 надали суду заяву про слухання справи у їх відсутність, підтримують позовні вимоги.

Представник ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Бершадської районної адміністрації Вінницької області надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, надав суду письмові заперечення, в якому просить відмовити в позові.

Представник Державного казначейства України в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав.

При вирішенні даної справи суд керувався наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, інвалідом IІ групи із встановленим причинно-наслідковим зв'язком між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою та втратою працездатності. Цей факт підтверджується довідкою МСЕК серії АС № 025816 від 16.06.2009 року, цього факту не заперечують і особи, котрі приймають участь у справі.

Оскільки вона є інвалідом 2-ї групи безстроково, особою, постраждалою внаслідок аварії на ЧАЕС то має право отримувати на підставі ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» належну компенсаціющорічну допомогу на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Однак, всупереч нормам чинного законодавства відповідач виплату даної компенсації здійснює не в повному обсязі і добровільно зробити перерахунок і виплату належних їй коштів відмовився. Вона з такою позицією ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення в Бершадському районі Вінницької області погодитись не може, тому що отримала інвалідність, і тому має право на належну компенсацію, тому, що відповідно до ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щорічна допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: інвалідам III групи - чотири мінімальні заробітні плати, інвалідам І і II групи -п'ять мінімальних заробітних плат.

Мінімальна заробітна плата станом на грудень 2002 року складала 165 грн. , на грудень 2003 року -205 грн., на грудень 2004 рік-237 грн. Мінімальна заробітна плата у 2005 р. відповідно до Закону України „Про Державний Бюджет на 2005 р." станом на грудень 2005 року складала 332 грн. Мінімальна заробітна плата у 2006 р. відповідно до Закону України „Про Державний Бюджет на 2006 р." станом на грудень 2006 року складала 400 грн. У 2007 році відповідно до Закону України „Про Державний Бюджет на 2007 р." станом на грудень 2007 року мінімальна заробітна плата складала 460 гривень. У 2008 році відповідно до Закону України „Про Державний Бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" розмір мінімальної заробітної плати станом на грудень складав 605 гривень, а станом на грудень 2009 року розмір мінімальної заробітної плати складав 744 гривні. Відповідно до Закону України "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати" від 20 жовтня 2009 року мінімальна заробітна плата з 01.10.2010 року складає 907 гривень. Таким чином, всупереч Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» їй недоплачено за 2002-2010 pp.

Наявність такого права є визначальним для вирішення цього спору, це право позивача гарантується ч.2 ст. 46 Конституції України.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності Законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягає частина четверта ст.54 та ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів, які істотно звужують обсяг встановлених Законом прав.

Посилання відповідача ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Бершадської районної державної адміністрації Вінницької області на те, що постанови Кабінету Міністрів є єдиними нормативно-правовими актами, які регулюють питання обчислення пенсій даній категорії громадян, суд розцінює критично, оскільки надання законодавцем права Кабінету Міністрів України встановлювати порядок обчислення пенсії по інвалідності не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень (зокрема рішення № 8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 р. по справі № 1-21/2005), і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та Закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку Держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким соціальні виплати призначаються за спеціальними Законами.

У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових Законів або внесення змін до чинних Законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Дані вимоги не були враховані при обчислені та виплаті позивачці щорічної допомоги на оздоровлення, від добровільного перерахунку і виплати, на її вимогу відповідач відмовився.

Частиною 1 ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральну шкоду, яку позивач оцінює в сумі 30611 грн. 24 коп. вона просить стягнути на її користь з Державного казначейства України.

Однак суд вважає, що діями відповідача позивачу моральної шкоди заподіяно не було.

Відповідно до ст. 90 КАС України, витрати пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони. Після закінчення розгляду справи стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги. Розмір плати за правову допомогу встановлюється договором. Відповідно до ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Ухвалою суду від 22 грудня 2010 року позов в частині визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії за період з 2002 року по 4 травня 2010 року залишений без розгляду.

Позов у частині зобовязання ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Бершадської районної державної адміністрації Вінницької області здійснювати позивачеві нарахування і виплату пенсії на майбутнє також задоволенню не підлягає, оскільки суд не наділений повноваженнями врегульовувати правовідносини між сторонами, котрі ще не виникли.

Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування рішення, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи протиправність дій ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Бершадської районної державної адміністрації Вінницької області, з метою захисту прав позивача від порушень з боку суб'єкта владних повноважень, суд дійшов висновку про необхідність захисту цих прав шляхом зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу основної пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії, виходячи з розміру, який встановлений ст.50 цього ж Закону, з 2 травня 2010 року по день винесення рішення, тобто по 22 грудня 2010 року.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів у межах стягнення за один місяць.

Тому постанова в частині зобов'язання нарахувати та виплатити позивачу пенсію за один місяць підлягає до негайного виконання.

Позов у частині стягнення заподіяної позивачеві моральної (немайнової)

шкоди задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п.5 абз.2 Постанови №4 Пленуму Верховного Суду України

від 31.03.1995 року з наступними змінами обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Оскільки позивач не довів факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, суд вважає позов у цій частині не доведеним і таким, що не підлягає задоволенню з цих підстав.

Вимога позивача про стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу також задоволенню не підлягає, оскільки положення гл.17 ЦК України, яка регулює представництво, не передбачає оплатне виконання представником право чинів за наданими йому повноваженнями і дії представника за довіреністю не є правовою допомогою в розумінні ст.90 КАС України.

Згідно зі ст. 87 КАС України до судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи: витрат на правову допомогу, витрати сторін та їх представників, повязані із прибуттям до суду, витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз, витрати, повязані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

На підставі ст.ст. 22, 46 Конституції України, ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи", керуючись ст. ст. 10, 11, 71, 158-163, 256 ч.1п.1 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Бершадської районної державної адміністрації Вінницької області, Державного Казначейства України про визнання діяльності протиправною, зобовязання вчинити дії, стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Бершадської районної державної адміністрації Вінницької області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації при встановленні ІІ групи інвалідності та щорічної допомоги на оздоровлення за період з 2 травня 2010 року по 22 грудня 2010 року.

Зобовязати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Бершадської районної державної адміністрації Вінницької області встановити та виплачувати ОСОБА_1, як громадянину, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, інваліду ІІ групи безстроково щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат.

В іншій частині позову відмовити.

Судові витрати в розмірі 3 гривні 40 копійок віднести за рахунок держави.

Постанову в частині зобовязання ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Бершадської районної державної адміністрації Вінницької області проведення перерахування та виплати ОСОБА_1 у межах суми стягнення допустити до негайного виконання.

В іншій частині відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова набирає сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського адміністративного апеляційного суду через Бершадський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня отримання .копії постанови.

СУДДЯ: