Справа № 760/15243/14-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2015-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 серпня 2015 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Межевича М.В., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Скалецької І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Солом'янського районного суду м.Києва від 15 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до начальника відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Гоцій Богдана Ігоровича, старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві Андрійко Євгена Леонідовича, третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Києві про визнання неправомірними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до начальника відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Гоцій Богдана Ігоровича, старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві Андрійко Євгена Леонідовича, третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Києві та просив суд:

1) скасувати постанову ВП №42563651 відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 23 травня 2014 року про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-а-22-1/09 Солом'янського районного суду м. Києва від 03 січня 2012 року;

2) визнати бездіяльність старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Андрійко Є.Л., яка полягає у відсутності належно примусового виконання у двомісячний строк судового рішення, як це передбачено ч.2 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження», - незаконною та неправомірною, або такою, яка порушує права, свободи, інтереси позивача;

3) визнати дії та бездіяльність начальника відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Гоцій Б.І., які полягають:

- у затвердженні постанови ВП № 42563651 ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 23 травня 2014 року про закінчення виконавчого провадження, внаслідок відсутності належного контролю за законністю, своєчасністю, правильністю, повнотою дій та прийнятих рішень з боку безпосередньо підпорядкованого йому старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Андрійко Є.Л.;

- у відсутності належного, своєчасного реагування на скаргу ОСОБА_2 від 05 травня 2014 року відносно дій та бездіяльності з боку безпосередньо підпорядкованого йому старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Андрійко Є.Л., що разом у сукупності суперечать положенням п.3.8.1. «Інструкції про проведення виконавчих дій» згідно наказу № 74/5 МЮ України від 15.12.1999, ч.ч.1,2 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження», внаслідок чого порушуються право позивача згідно положенням ч.2 ст. 14 КАС "У країни та інші права, свободи, інтереси;

4) з ціллю усунення порушення прав, свобод, інтересів зобов'язати ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві відновити виконавче провадження за виконавчим листом № 2-а-22-1/09 Солом'янського районного суду м. Києва від 03 січня 2012 року.

Постановою Солом'янського районного суду м.Києва від 15 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятою постановою позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, без фіксації судового процесу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Згідно зі п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11.05.2004 року встановлено факт нещасного випадку на виробництві, який стався з ОСОБА_2 26.12.1997 року та зобов'язано ТОВ «ВАЛБІ» скласти акт форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві, що стався з ОСОБА_2 26.12.1997 року при виконанні ним трудових обов'язків (а.с.43).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11.08.2009 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11.05.2004 року залишено без змін (а.с.44-45).

Виконавчим листом по справі №2-а-22-1/09, виданим 03.01.2012 року Солом'янським районним судом м. Києва, зобов'язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві розглянути справу про страхові виплати на підставі заяви ОСОБА_2 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновку МСЕК №099591 та встановленого Деснянським районним судом м. Києва факту нещасного випадку (а.с.55-56).

З вказаним виконавчим листом позивач звернувся до відповідача для примусового виконання рішення.

Постановою Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 22 жовтня 2012 року ВП №30847857 повернуто виконавчий документ стягувачеві, в зв'язку з тим, що позивач не виконав вимогу державного виконавця про надання додаткових документів.

Позивач оскаржив вказану постанову до суду та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.11.2014 року залишено без змін постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 23.12.2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2014 року.

Вказаними рішеннями визнано незаконними дії Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві; скасовано постанову Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про повернення виконавчого документа стягувачеві від 22 жовтня 2012 року ВП №30847857; зобов'язано Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві вчинити дії з виконання виконавчого листа Солом'янського районного суду м. Києва №2-а-22-1/09, на підставі заяви ОСОБА_2 (а.с. 19-20).

Після чого, 18.03.2014 року позивач знову звертається до відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа Солом'янського районного суду м. Києва №2-а-22-1/09, виданого 03 січня 2012 року, яка була отримана Відділом 18.03.2014 (а.с.25).

20 березня 2014 державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Андрійко .Л. було відкрито виконавче провадження №42563651 з виконання виконавчого листа Солом'янського районного суду м. Києва №2-а-22-1/09, виданого 03 січня 2012 року (а.с.58) та направлено позивачу, ОСОБА_2, лише 23 квітня 2014 року (а.с.79).

05 травня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача з заявою про залучення його для належного здійснення певних виконавчих дій (а.с.60-61), та скаргою до начальника відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві відносно порядку та часу направлення постанови про відкриття виконавчого провадження стягувачу (а.с.59).

Однак, жодної відповіді на зазначені вище заяви позивач не отримав.

06.05.2014 року на адресу відповідача надійшла заява від боржника про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням судового рішення. На підтвердження цих обставин Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Києві надано протокол засідання комісії з розгляду особових справ потерпілих від 06.09.2012 року (а.с. 69- 75). З вказаного протоколу вбачається, що було вирішено повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 06.07.2005 року та прийнято рішення про відсутність правових підстав для формування особової справи та призначення йому страхових виплат (а.с.62-67).

Вказані обставини також відображені в листі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві від 15.01.2015 №07-04/1ПІ (а.с.93).

В зв'язку з чим, постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Андрійко Є.Л. від 23.05.2014 виконавче провадження №42563651 з виконання виконавчого листа Солом'янського районного суду м. Києва №2-а-22-1/09, виданого 03 січня 2012 року було закінчено (а.с.76-77).

Не погоджуючи з вказаною постановою, діями державного виконавця, що полягали у невиконання рішення суду на протязі двох місяців, а також діями начальника відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві щодо затвердження вказаної постанови та не реагування на подану позивачем скаргу, останній звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст. 86 КАС України).

Так, що стосується вимоги про скасування постанови ВП №42563651 відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 23 травня 2014 року про закінчення виконавчого провадження, то вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюється Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (далі по тексту Закон №606-ХІV).

Частиною 1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено вичерпний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження.

Зокрема, згідно з п. 8 ч. 1, ч. 4 ст. 49 Закону №606-ХІV, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Так, в матеріалах справи міститься протокол засідання комісії з розгляду особових справ потерпілих в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві від 06.09.2012 року (а.с. 69- 75), з якого вбачається, що було вирішено повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 06.07.2005 року та прийнято рішення про відсутність правових підстав для формування особової справи та призначення йому страхових виплат.

Вказаний документ підтверджує виконання рішення суду боржником ще у 2012 році, що є підставою для закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1, ч. 4 ст. 49 Закону №606-ХІV.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині скасування постанови відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві ВП №42563651 від 23 травня 2014 року про закінчення виконавчого провадження та відмову в задоволенні позову в цій частині.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльність старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Андрійко Є.Л., яка полягає у відсутності належно примусового виконання у двомісячний строк судового рішення, як це передбачено ч.2 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження», то вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 30 Закону №606-ХІV, Державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Так, дійсно з матеріалів справи вбачається, що 20 березня 2014 державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Андрійко .Л. було відкрито виконавче провадження №42563651 з виконання виконавчого листа Солом'янського районного суду м. Києва №2-а-22-1/09, виданого 03 січня 2012 року (а.с.58).

А, постанова про закінчення виконавчого провадження винесена 23 травня 2014 року, тобто через три місяці.

Разом з тим, слід зазначити, що бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичної чи юридичної особи.

Незаконною може бути визнана така бездіяльність суб'єкта владних повноважень, яка потягла за собою настання негативних наслідків для фізичної чи юридичної особи.

За змістом ст.17 КАС України, предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішення суду, яким зобов'язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві розглянути заяву ОСОБА_2 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновку МСЕК №099591 та встановленого Деснянським районним судом м. Києва факту нещасного випадку, був виконаний боржником добровільно ще 06.09.2012 року, тобто на момент відкриття виконавчого провадження у 2014 році, боржником уже виконано рішення суду, а тому права позивача в частині несвоєчасного виконання рішення суду не порушено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльність старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Андрійко Є.Л., яка полягає у відсутності належно примусового виконання у двомісячний строк судового рішення.

Що стосується позовної вимоги про визнання протиправними дій та бездіяльність начальника відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Гоцій Б.І., які полягають у затвердженні постанови ВП № 42563651 ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 23 травня 2014 року про закінчення виконавчого провадження, то вона не підлягає задоволенню, оскільки є похідною від першої вимоги та враховуючи, що державним виконавцем правомірно було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 23.05.2014 року, то начальником ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києва правомірно затверджена.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій та бездіяльність начальника відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Гоцій Б.І., які полягають у відсутності належного, своєчасного реагування на скаргу ОСОБА_2 від 05 травня 2014 року відносно дій та бездіяльності з боку безпосередньо підпорядкованого йому старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Андрійко Є.Л., то колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 82 Закону №606-ХІV рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 Закону №606-ХІV рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби можуть бути оскаржені до керівництва органів державної виконавчої служби, якщо їх оскарження передбачено цим Законом.

Відповідно до ч. 8 ст. 82 Закону №606-ХІV скарга, подана у виконавчому провадженні начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, розглядається у десятиденний строк з дня її надходження. За результатами розгляду скарги начальник відділу виносить постанову про її задоволення чи відмову, яка в десятиденний строк може бути оскаржена до вищестоящого органу державної виконавчої служби або до суду. Скарга, подана без додержання вимог, викладених у частині шостій цієї статті, розглядається начальником відділу в порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян".

Так, з матеріалів справи вбачається, що 05 травня 2014 року ОСОБА_2 звернувся зі скаргою до начальника відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві відносно порядку та часу направлення постанови про відкриття виконавчого провадження стягувачу (а.с.59).

Однак, жодної відповіді на зазначені вище заяви позивач не отримав.

Тобто, відповідачем в порядку вимог ст. ч. 8 ст. 82 Закону №606-ХІV не було розглянуто скаргу позивача та за результатами її розгляду не прийнято відповідне рішення.

Вказана обставина жодним чином не спростована відповідачем.

Таким чином, начальником відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Гоцій Богдана Ігоровича протиправно допущено бездіяльність щодо не розгляду скарги ОСОБА_2 від 05.05.2014 року відносно дій та бездіяльності державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві.

Разом з тим, з метою повного захисту прав позивача в порядку ч.2 ст.11 КАС України, колегія суддів виходить за межі позовних вимог та приходить до висновку про зобов'язання начальника відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Гоцій Богдана Ігоровича розглянути скаргу ОСОБА_2 від 05.05.2014 року відносно дій та бездіяльності державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві та за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, зокрема, слід визнати протиправною бездіяльність щодо не розгляду скарги позивача від 05.05.2014 року та зобов'язати відповідача розглянути зазначену скаргу та за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення чи вчинити відповідні дії.

Відповідно до ст. 159 КАС України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Доводи апелянта викладенні в апеляційній скарзі, що інші виплати не входять до складу заробітної плати не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, однак, порушення судом першої інстанції норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи у зв'язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Таким чином вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню.

Керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Солом'янського районного суду м.Києва від 15 травня 2015 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до начальника відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Гоцій Богдана Ігоровича, третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Києві про визнання неправомірною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність начальника відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Гоцій Богдана Ігоровича щодо не розгляду скарги ОСОБА_2 від 05.05.2014 року відносно дій та бездіяльності державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві.

Зобов'язати начальника відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Гоцій Богдана Ігоровича розглянути скаргу ОСОБА_2 від 05.05.2014 року відносно дій та бездіяльності державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві та за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: М.В. Межевич

Є.О. Сорочко

Повний текст виготовлено 27 серпня 2015 року

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Межевич М.В.

Сорочко Є.О.