Справа № 804/1020/13-а
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 рокусправа № 804/1020/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередниченко В.Є.,

суддів: Юрко І.В., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року у справі №804/1020/13-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Мясокомбінат Дніпро» до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мясокомбінат Дніпро» (далі ТОВ «Мясокомбінат Дніпро») 17 січня 2013 року звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, згідно з яким просить визнати протиправним та скасувати прийняте відповідачем податкове повідомлення рішення №14920/10/17-2-33 від 18 вересня 2012 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вказане податкове повідомлення рішення повинно бути скасоване, оскільки висновки відповідача, викладені в акті №685/22-2-17/34314582 від 12 червня 2012 року (далі акт перевірки) на підставі якого його було прийнято є безпідставними та необґрунтованими.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року адміністративний позов задоволено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що відповідачем не доведена правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом не враховано, що:

- відповідно до пояснень, наданих ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, в період з січня по грудень 2011 року існувала розбіжність між заробітною платою, виплаченою зазначеним працівникам на підставі відомостей, та заробітною платою, виплаченою неофіційно, у звязку з чим позивачем порушено вимоги пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.176.2 ст.176 Податкового кодексу, позивачем не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб.

- в період з 01 жовтня 2010 року по 30 червня 2011 року позивачем компенсовано водіям грошові кошти, витрачені на закупівлю пального, у звязку з отриманням документів (подорожні листи, чеки), що підтверджують факт витрат пального працівниками вже після закінчення робочого часу та після заїзду автомобілів до гаражу на територію ТОВ «Мясокомбінат Дніпро», тому ДПІ прийшла до висновку, що компенсовані водіям грошові кошти за придбане пальне є їх додатковим благом, вони підлягають оподаткуванню на загальних підставах, у звязку з чим позивачем порушено вимоги абз. «Г» пп.4.2.9 п. 4.2 ст.4, пп.8.1.2 п.8.1 ст.8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», абз. «г» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, пп 168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України, позивачем не утримано та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що відповідачем було проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Мясокомбінат Дніпро» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 квітня 2010 року по 31 грудня 2011 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 квітня 2010 року по 31 грудня 2011 року.

За результатами вказаної перевірки відповідачем складено акт №685/22-2-17/34314582 від 12 червня 2012 року, в якому зроблено висновок про порушення позивачем вимог:

абз.1 пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, занижено податок на прибуток всього у сумі 97104,00 грн., у т. ч. у 3 кварталі 2011 року в сумі 1013,00 грн., у 4 кварталі 2011 року в сумі 96091,00 грн.

- п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, занижено податок на додану вартість всього в сумі 152912,00 грн., у тому числі за січень 2011 року у сумі 43590,00 грн., за лютий 2011 року в сумі 51342,00 грн., за березень 2011 року в сумі 57246,00 грн., за серпень 2011 рок в сумі 734,00 грн.

-п.176.2 ст. 176, пп.168.1.1-168.1.4 п. 168.1 ст. 168, ст. 18, п. 167.1 ст. 167, пп. 163.1.1, 163.1.2 п.163.1 ст. 163 ПКУ, абз.«е» п.п. 6.3.3 п. 6.3 ст.6, п. 8.1 ст. 8, ст. 16, п.19.2 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22.05.2003р. №889-IV (далі - ЗУ №889-IV), п.п. 8.1.1, 8.1.2 пункту 8.1 статті 8 ЗУ №889- IV, п.п. п. 168.1 ст. 168, абз. «а» п. 171.2 ст. 171, абз. «а» п. 176.2 ст. 176 та з урахуванням вимог абз. «е» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПКУ не утримано і не перераховано до бюджету ПДФО у сумі 13008,56 грн. (т.1 а.с.62-119).

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 25 червня 2012 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за основним платежем податок на доходи фізичних осіб у розмірі 13008,55 та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 2154,70 грн. (т.1 а.с.13).

Державна податкова служба у Дніпропетровській області прийняла рішення про результати розгляду первинної скарги за № 22631/10/10-014 від 13 вересня 2012 року, згідно з яким скасовано податкове повідомлення-рішення від 25 червня 2012 року № НОМЕР_1 в частині податкового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб у сумі 3081,56 грн. і застосованих штрафних санкцій у сумі 770,39 грн., в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарга - без задоволення.

У звязку з чим, відповідачем прийнято нове податкове повідомлення-рішення №14920/10/17-2-33 від 18 вересня 2012 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за основним платежем податок на доходи фізичних осіб у розмірі 11311,30 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 1384,31 грн. (т.1 а.с.12).

За результатами повторної скарги Державною податковою службою України прийнято рішення про результати розгляду повторної скарги № 6497/0/61-12/10-2315 від 04 грудня 2012 pоку, згідно з яким податкове повідомлення-рішення від 18 вересня 2012 р. № НОМЕР_2 (№14920/10/17-2-33) прийняте за розглядом первинної скарги залишено без змін.

Правомірність та обґрунтованість вказаного податкового повідомлення-рішення відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірне рішення відповідача прийнято не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до вимог підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати,надання).

Згідно з вимогами підпункту г підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, до складу загального місячного оподатковуваного доходу включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді суми грошового або майнового відшкодування будь-яких витрат або втрат платника податку, крім тих, що обов'язково відшкодовуються згідно із законом за рахунок бюджету або звільняються від оподаткування згідно з цим розділом.

Відповідно до вимог пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України, ставка податку становить 15% від бази оподаткування щодо доходів, одержаних, у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які виплачуються (надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами. У разі якщо загальна сума отриманих платником податку у звітному податковому місяці доходів перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного податкового року, ставка податку становить 17% суми перевищення з урахуванням податку, сплаченого за ставкою 15%.

Підпунктами 168.1.1 та 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України встановлено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок з суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Згідно з вимогами пункту 171.2 статті 171 Податкового кодексу України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.

Відповідно до вимог підпункту а пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, податкові агенти зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

З аналізу вказаних правових норм передбачено, що податковий агент зобов'язаний здійснювати утримання та сплату до бюджету податок з доходів фізичних осіб тільки з тих виплат по заробітній платі, які він безпосередньо сплачує своїм робітникам.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, підставою для висновку податкового органу про наявність порушень були письмові пояснення колишніх працівників ТОВ «М'ясокомбінат Дніпро», а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відповідно до яких виявилась розбіжність між заробітною платою, виплаченою зазначеним працівникам на підставі відомостей, та заробітною платою, виплаченою неофіційно.

Наведене, на думку відповідача, свідчить, що позивачем до податкових розрахунків форми № 1-ДФ за перевіряємий період включені недостовірні дані про суми доходів, які отримані працівниками підприємства.

Податковим кодексом чітко визначені матеріали, які є підставами для висновків під час проведення перевірок, та вимоги щодо підтвердження даних, визначених у податковій звітності.

Так, згідно з п. 83.1 ст. 83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Проте, в акті перевірки на підтвердження виплати неофіційної заробітної плати, окрім пояснень звільнених працівників, не наведено жодного з визначених п. 83.1 ст. 83 ПК України документів, а також і жодного первинного документу або документу тіньової бухгалтерії, які б підтверджували розмір виплаченого працівникам доходу у розмірі, що зазначений у поясненнях колишніх працівників.

Пояснення фізичних осіб, які стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення, не є безумовними доказами, як наслідок належними і допустимими, на підставі яких відповідач повинен був зафіксувати відповідні обставини.

Фактично податковий орган, надавши юридичну оцінку лише поясненням ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не здійснив належного мотивування причин цього.

З огляду на те, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є колишніми працівниками підприємства позивача, з якими, відповідно до їх пояснень, при звільненні не проведено повний розрахунок по заробітній платі вони є зацікавленими особами, тому неможливе встановлення податковим органом факту порушення лише на підставі їх пояснень.

Зокрема, в листі ДПА України від 01.04.2010 N 6584/7/23-4017/199 «Про використання в роботі Методичних рекомендацій щодо перевірок достовірності формування валових витрат на оплату праці, утримання ПДФО, встановлення фактів виплат зарплати в «конвертах», виявлення працівників, трудові відносини з якими не оформлені належним чином» надані рекомендації щодо дій податківців при встановленні фактів виплат неофіційної заробітної плати, оформлення з найманими працівниками офіційно трудових відносин.

За змістом даного листа пропонується з метою визначення повноти нарахування заробітної плати, а також повноти декларування податку з доходів фізичних осіб в обов'язковому порядку провести порівняльний аналіз даних бухгалтерського та податкового обліку, що стосуються фонду оплати труда, розміру заробітної плати, чисельності працівників та здійснити такі дії. Визначити питому вагу витрат на оплату праці в загальній сумі валових витрат (порівняти дані рядка 400 балансу "Забезпечення витрат персоналу", рядка 240 звіту про фінансові результати "Витрати на оплату праці" з даними податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум податку з доходу фізичних осіб, утриманого з них за формою № 1ДФ.

Провести аналіз наказів щодо встановлення робочого часу, в тому числі скороченого, порівняти з розрахунковими відомостями на заробітну плату та порівняти з отриманою від податкової міліції по результатах проведених опитувань найманих працівників інформацією щодо фактичного робочого часу.

Провести аналіз показників: розмір окладу (ставки), зазначеного у штатному розписі, трудових договорах (контрактах, угодах) з законодавчо встановленим розміром мінімальної заробітної плати, а також з фактично нарахованим та виплаченим розміром заробітної плати, зазначеним у розрахункових та платіжних відомостях. У разі встановлення фактів невідповідності нарахованої та виплаченої заробітної плати разом із залученими працівниками податкової міліції провести опитування найманих працівників щодо причин невідповідності або щодо фактичного розміру отриманої ними заробітної плати.

Між іншим наголошено, що до функцій органів ДПС відноситься контроль за повнотою та своєчасністю сплати податків до бюджету, а питання дотримання законодавства про працю не віднесено до компетенції податкових органів, тому до одночасного проведення перевірок платників податків доцільно залучати відповідні органи, які здійснюють контроль за дотриманням законодавства про оплату праці на підприємствах, а також міліцію.

Отже відповідач для отримання об'єктивної, неупередженої та правдивої інформації щодо предмету доказування, міг і мав право в межах наданих йому повноважень покласти в основу акту не лише пояснення фізичних осіб.

Водночас норми діючого законодавства з питань оподаткування, не передбачають права податкового органу на відображення у актах перевірок необґрунтованих та непідтверджених даних, а відтак, і на донарахування податків лише зі слів фізичних осіб, як усних, так і у письмовому вигляді, без підтвердження викладених фактів іншими доказами.

Крім того, прокуратурою Красногвардійського району міста Дніпропетровська 01 червня 2012 року порушено кримінальну справу стосовно керівника ТОB «М'ясокомбінат Дніпро» за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України (т.1 а.с.56).

За результатами досудового розслідування кримінальну справу направлено до Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська, який 07 листопада 2012 року постановив закрити кримінальну справу на підставі ст. 7 КПК України та ст. 48 КК України. Вказане рішення прокуратурою району не оскаржувалось (т.1 а.с.263).

Враховуючи зазначені обставини справи та те, що викладені в акті перевірки факти взагалі не ґрунтуються на документах первинного бухгалтерського обліку або на будь-яких інших, висновки податкового органу зроблені без належної оцінки та дослідження зібраної за результатами перевірки інформації та на підставі суб'єктивних припущень, що, як наслідок, вказує на недоведеність встановлених перевіркою порушень.

Крім того, згідно з актом перевірки відповідачем встановлено, що на ТОВ «М'ясокомбінат Дніпро» працювали наймані працівники ОСОБА_4, ОСОБА_5, Клименко JI.A., ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які були зареєстровані фізичними особами - підприємцями. У періоді квітень - грудень 2010 року позивачем надано зазначеним працівникам податкову соціальну пільгу у розмірі 100%, з урахуванням того, що вказані громадяни зареєстровані як приватні підприємці, позивачем порушено абз.«е» пп.6.3.3 п.6.3 ст.6 Закону України №889, що призвело до не доотримання податку з доходу, виплаченим вказаним найманим працівникам у сумі 2127,20 грн.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, підставою для вказаного висновку податкового органу стало те, що у періоді з 01 жовтня 2010 року по 30 червня 2011 року ТОВ «М'ясокомбінат Дніпро» компенсовано водіям грошові кошти, витрачені на закупівлю пального у загальній сумі 32351,73 грн., в тому числі у 2010 році у сумі 3059,98 грн. та у 2011 році у сумі 29291,75 грн., до перевірки надані документи (подорожні листи, чеки), що на думку податкового органу підтверджують факт придбання пального працівниками вже після закінчення робочого часу та після заїзду автомобілів до гаражу на територію ТОВ «М'ясокомбінат Дніпро», у звязку з чим відповідач прийшов до висновку, що компенсовані водіям грошові кошти за придбане пальне є їх додатковим благом.

Відповідно до частини 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання відповідача на вказані докази, оскільки, як вірно встановлено судом першої інстанції, факт придбання пального працівниками після закінчення робочого часу та після заїзду автомобілів до гаражу на територію ТОВ «М'ясокомбінат Дніпро» не свідчить про невикористання пального для потреб господарської діяльності підприємства позивача.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем в акті перевірки, який став підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, не наведено тих обставин, які б свідчили про порушення позивачем вимог податкового законодавства України.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим відповідач зазначеного обов'язку не виконав.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року у справі № 804/1020/13-а - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений 21 серпня 2015 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: І.В. Юрко

Суддя: О.М. Панченко