Справа № 2а/1770/2819/2011
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2011-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/2819/2011

30 серпня 2011 року 11год. 07хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шевчук С.М. за участю секретаря судового засідання Чередняка В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача: представник ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

фізична особа-підприємець ОСОБА_4
до Державна податкова інспекція у Рівненському районі
про скасування податкового повідомлення-рішення №/0 та №/0 від 09.03.2011 року , -
ВСТАНОВИВ :

Позивач фізична особа підприємець ОСОБА_4 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Рівненському районі про скасування податкових повідомлень-рішень від 09.03.2011 року №/0 та № /0.

В судовому засіданні представник позивача надав пояснення, які повністю співпадають з позицією, викладеною в позовній заяві, а зокрема зазначив, що позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування, а тому відповідно до Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування обліку та звітності»не є платником податку на доходи фізичних осіб та платником податку на додану вартість. Вважає, що висновки податкового органу про перевищення обсягу виручки понад 500тис. не підтверджується актом перевірки. Також зазначає, що доводи податкового органу про те, що позивач у 2009році та у 2010році повинен працювати на загальній системі оподаткування не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Позов просив задоволити.

Відповідач надав заперечення на позов. В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення, які повністю співпадають з позицією викладеною в запереченнях, а зокрема зазначив, що позивач допустив у 2008р. та у 2009році перевищення гранично допустимого обсягу виручки, що оподатковується єдиним податком, а відтак вважає, що дохід позивача який перевищує граничну допустиму суму повинен у 2009 та 2010рр. оподатковуватись на загальних підставах. Поряд з обумовленим, вказує, що вході перевірки встановлено обставини щодо реалізації товарів, без нарахування та сплати податку на додану вартість. В задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Суд виходив з такого.

Посадовими особами відповідача проведено виїзну планову перевірку позивача з питань дотримання податкового законодавства за період 01.10.2007року по 30.09.2009року, за результатами якої складено акт від 18.02.2011року № 112/10/1751/НОМЕР_1.

Так в ході названої перевірки, встановлено порушення:

- п.п.9.12.1 п. 9.12 ст. 9, п. 7.1 ст. 7 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» та п. «б» ст. 14 Декрету КМ України «Про прибутковий податок з громадян»;

- п.2.1 ст. 2, п.п. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п. 6.1 ст. 6, п. 9.3 ст. 9, п. 7.2.8 п. 7.2 ст. 7, п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

На підставі висновків викладених в акті перевірки, відповідачем винесено 09.03.2011 року податкові повідомлення-рішення №/0 про визначення позивачу грошового зобовязання за платежем-податок з доходів фізичних осіб на суму 121 698 грн. та № /0 про визначення про визначення позивачу грошового зобовязання за платежем-податок на додану вартість на суму 207540грн-основний платіж та 55285 грн.- штрафна санкція.

З матеріалів справи (стор.7-13 названого акту перевірки) та пояснень представників сторін вбачається, що позивач в період 2008, 2009 року та 1-3 кв. 2010року здійснював свою підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування та сплачував єдиний податок.

Згідно поданих позивачем звітів: 09.01.2009року №35409 обсяг виручки від реалізації продукції товарів, послуг за 2008рік становив 456237,20грн.(стор. 7 акту перевірки); 12.01.2010року вх. №38256 обсяг виручки задекларований позивачем за 2009рік в розмірі 489213,68грн. (стор. 11 акту перевірки); 05.10.2010року вх.№22731 обсяг виручки задекларований позивачем за 1-3 кв. 2010року в розмірі 407824,50грн. Названі обставини, окрім обумовленого в акті перевірки підтверджено поясненнями представників сторін та названими звітами (копії яких залучено до матеріалів справи).

В ході обумовленої перевірки, ревізорами відповідача на підставі банківських виписок встановлено, що фактичний обсяг виручки позивача від всіх контрагентів складав : у 2008рік -533346,32грн; у 2009рік - 654 702,10грн., за 9 місяців 2010року -393713,95грн. Основним контрагентом позивача впродовж згаданих періодів був Костопільський обласний ліцей інтернат спортивного профілю, від якого позивач отримав кошти за продукти харчування в сумі: 531 105,78грн. у період 2008 року; 610646,65грн. у період 2009року; 389848,50грн. за 9 місяців 2010року.

Названі обставини, крім згаданого акту перевірки підтверджено довідкою Костопільської міжрайонної ДПІ про результати зустрічної перевірки названого контрагента позивача від 22.02.2011року №022/17-47/26009837 та відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених позивачу доходів за період з 01.10.2007року по 30.09.2010року. Позивачем та його представником в ході судового розгляду справи названі обставини щодо отримання згаданої суми коштів не заперечувались та не були спростовані жодними доказами.

Таким чином, у 2008році позивач перевищив граничний обсяг виручки визначений п. 1 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва" на суму 33346,32грн.

Відповідно до п. 1 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва", спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для суб'єктів малого підприємництва - фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Відповідно до п.6 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва" позивач, як платник єдиного податку не є платником податку на доходи фізичних осіб та платником податку на додану вартість у частині доходів одержаних від видів діяльності, що обкладалися єдиним податком.

Отож, доходи одержані з перевищенням названого граничного розміру не обкладаються єдиним податком, а відтак повинні оподатковуватись на загальних підставах податком на доходи фізичних осіб.

Поряд з обумовленим, відповідно до Пунктом 5 названого Указу, платники податків досягнувши граничного обсягу виручки (500тис.) зобовязані з наступного звітного періоду (кварталу) перейти на загальну систему оподаткування, тобто оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Отож, зважаючи на встановлені обставини щодо граничного перевищення розміру виручки понад 500тис. у період 2008 та 2009роках, позивач у період 2009 та 2010років зобовязаний був перебувати на загальній системі оподаткування та сплачувати податок на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю.

Зважаючи, що позивачем в ході перевірки та в ході судового розгляду справи не надано документів, що підтверджують ним понесені витрати у період 2008, 2009 років та 1-3 кв. 2010року, то відповідачем правомірно при визначенні спірними рішеннями грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб застосовано витрати в розмірах передбачених в додатку №6 до Інструкції про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, що затверджена наказом ДПА України від 16.07.2003року №352, зареєстрована в Мінюсті України 08.08.2003року №701/8022 в розмірі 25 відсотків валового доходу.

Беручи до уваги наведене, наявними матеріалами справи підтверджуються правомірність визначення позивачу грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб за 2009 рік в розмірі 73 563,99грн. та за 1-3 кв. 2010року в розмірі 44 292,82грн. та відповідно правомірно донараховано податок з доходів фізичних осіб із суми перевищення за 2008рік в розмірі 3751,46грн.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Відтак згідно чинного законодавства обовязок щодо сплати податків, достовірність їх декларування в першу чергу покладається на платника податку. Допущена посадовими особами податкового органу помилка у видачі свідоцтва платника єдиного податку на 2009 та 2010рік не знімає відповідальності з такого платника.

Відтак, відповідачем правомірно винесено податкове повідомлення-рішення від 09.03.2011 року №/0 про визначення позивачу грошового зобовязання за платежем-податок з доходів фізичних осіб на суму 121 698 грн.

Відповідно до п.п. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Закону України «Про податок на додану вартість»особа підлягає обов'язковій реєстрації, як платник податку у разі коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість).. Як було встановлено вище, згідно даних позивача загальна сума операцій з продажу товарів, робіт, послуг за останні 12 місяців 2008року становить 533346,32грн.

Згідно п.9.3. та 9.4 ст. 9 Закону «Про податок на додану вартість»особи, що підпадають під визначення платників податку згідно з статтею 2 цього Закону, зобов'язані зареєструватися як платники податку в органі державної податкової служби за місцем їх знаходження. Реєстраційна заява має бути подана (надіслана) органу державної податкової служби не пізніше двадцятого календарного дня, що настає за останнім днем дванадцятимісячного періоду, зазначеного у пункті 2.1 Закону. Орган державної податкової служби зобов'язаний протягом 10 робочих днів надати заявнику (надіслати поштою з повідомленням про вручення за рахунок заявника) свідоцтво про реєстрацію як платника податку. Така особа повинна вести окремий облік з продажу та придбання товарів, незалежно від того, чи виникло у цьому періоді податкове зобовязання, чи ні, нараховувати та сплачувати в бюджет податкові зобовязання по ПДВ з вартості реалізованих товарів.

За таких обставин, позивач в період з 21.01.2009року зобовязаний був зареєструватися платником податку на додану вартість та нараховувати та сплачувати названий податок, а також подавати відповідну звітність з названого податку до податкового органу.

В супереч обумовленому, позивач не зареєструвався, як платник ПДВ з 21.01.2009року, чим порушив положення п.2.1 ст. 2, п.п. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п. 6.1 ст. 6, п. 9.3 ст. 9, п. 7.2.8 п. 7.2 ст. 7, п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Відповідно до п. 10.2. ст. 10 Закону України «Про податок на додану вартість»платники податку, визначені у підпунктах "а", "в", "г", "д" пункту 10.1 цієї статті, відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону. Особа, яка згідно з вимогами пункту 2.2 статті 2 цього Закону мала зареєструватися платником податку, але не здійснила таку реєстрацію, несе обов'язки з нарахування та сплати цього податку, а також відповідальність за його ненарахування або несплату на рівні особи, зареєстрованої як платник податку, без права виписки податкової накладної та нарахування податкового кредиту.

Повноваження відповідача щодо визначення грошових зобовязань визначені п. 54.3 ст. 54 Податкового Кодексу України, відповідно до яких, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:

платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію( п.п.54.3.1);

дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (п.п.54.3.2.).

Зважаючи на обумовлене, та розмір фактичного доходу позивача у період 2009р. та 9 місяців 2010року, відповідачем правомірно визначено позивачу грошове зобовязання за платежем податок на додану вартість в розмірі 207 540грн.

Пункт 123.1. ст. 123 Податкового Кодексу України (далі по тексту іменовано ПК України) передбачає, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Випадки неподання або несвоєчасного подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків) тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання (п.120.1. ст. 120 ПК України).

Виходячи з обставин, що встановлені вище щодо обовязку позивача у 2009 та 2010році зареєструватися платником ПДВ, нараховувати та сплачувати вказаний податок до бюджету позивач в період 2009року та 9 місяців 2010року платник податку зобовязаний подавати органу державної податкової служби за місцем свого знаходження податкову декларацію та нараховувати і сплачувати податок на додану вартість. В супереч обумовленому, позивач не подав до податкового органу таких декларацій з ПДВ за названі періоди, податок на додану вартість не нараховував та не сплачував, а тим самим порушив приписи вищевказаних законодавчих актів.

Відтак, відповідачем правомірно визначено позивачу грошове зобовязання за штрафною санкцією в розмірі 55285 грн.

А відтак, наявними матеріалами справи підтверджується правомірність визначення відповідачем податковим повідомленням рішенням від 09.03.2011року № /0 грошового зобовязання позивачу за платежем - податок на додану вартість на суму 207540грн. - основний платіж та 55285 грн.- штрафна санкція

За таких обставин, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції в Рівненському районі про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Шевчук С.М.

Постанова складена в повному обсязі