Справа № 2а-1670/11272/11
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2012-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2012 року м. ПолтаваСправа № 2а-1670/11272/11

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чеснокової А.О.,

при секретарі Пшенишному В.С.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

26 грудня 2011 року позивач ФОП ОСОБА_3 (далі за текстом - позивач, підприємець) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Лубенської ОДПІ (далі за текстом - відповдіач, податковий орган) про скасування податкового повідомлення-рішення від 07 липня 2011 року № НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на помилковість висновків податкового органу щодо заниження позивачем сум податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб (від підприємницької діяльності) на суму 19260,00 грн., що є наслідком порушення статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" у зв'язку з неподання позивачем декларації про доходи за 2010 рік та заниженням одержаного валового доходу на суму 171200,00 грн., а валових витрат - на суму 42800,00 грн. Зазначає, що підставою для нарахування податку на доходи став висновок акта перевірки про те, що позивач у періоді з 01 квітня 2010 року по 31 грудня 2010 року здійснював вид діяльності, що не передбачений класифікатором видів економічної діяльності (посередницька діяльність) та надавав інформаційно-консультативні послуги, а отже, здійснював діяльність, що не вказана у свідоцтві платника єдиного податку, внаслідок чого оподаткування вищеописаних доходів мало здійснюватись на загальних підставах. ФОП ОСОБА_3 вважає, що такий висновок ґрунтується на довільному, помилковому тлумаченні відповідачем норм податкового законодавства та не відповідає фактичним обставинам, а відтак, податкове повідомлення-рішення від 07 липня 2011 року № НОМЕР_1, прийняте на підставі помилкових висновків Лубенської ОДПІ, є протиправним та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та просив адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні, дії податкового органа вважає правомірними, а спірне податкове повідомлення-рішення від 07 липня 2011 року № НОМЕР_1 - таким, що відповідає чинному законодавству внаслідок того, що проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем податкового законодавства, а саме: перебуваючи на спрощеній системі оподаткування позивач здійснював вид діяльності, що не передбачений класифікатором видів економічної діяльності (посередницька діяльність) та надавав інформаційно-консультативні послуги, а отже, здійснював діяльність, що не вказана у свідоцтві платника єдиного податку, внаслідок чого оподаткування вищеописаних доходів мало здійснюватись на загальних підставах.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідачем в період з 03 червня 2011 року по 09 червня 2011 року проведено позапланову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства позивачем за період з 01 липня 2008 року по 01 березня 2011 року.

За результатами перевірки 17 червня 2011 року складено акт № 1333/17-, в якому зазначено, що згідно реєстраційних даних видами господарської діяльності позивача визначено: терміном дії з 01 липня 2008 року по 31 грудня 2010 року - роздрібна торгівля з лотків на ринку, а з 01 січня 2011 року по 01 березня 2011 року - посередництво в торгівлі товарами широкого асортименту. Разом із тим, актом перевірки зафіксовано, що у період з 01 липня 2008 року по 01 березня 2011 року ФОП ОСОБА_3 фактично надавала посередницькі та інформаційно-консультаційні послуги, що стало підставою для висновку про допущення останньою заниження податку з доходів фізичних осіб на суму 19260,00 грн., чим порушено вимоги розділу ІV статті 13 Декрету кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян".

На підставі акта перевірки від 17 червня 2011 року № 1333/17- податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 07 липня 2011 року № НОМЕР_1, яким позивачу донараховано податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 19260,00 грн.

Позивач, не погоджуючись із позицією відповідача щодо правомірності донарахування йому податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, звернувся до суду з вимогою скасувати спірне податкове повідомлення-рішення.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку спірному податковому повідомленню-рішенню Лубенської ОДПІ від 07 липня 2011 року № НОМЕР_1, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва", спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Згідно з абзацами 2-3 пункту 2 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" ставка єдиного податку для суб'єктів малого підприємництва - фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від виду діяльності і не може становити менше 20,00 грн. та більше 200,00 грн. на місяць. У разі, коли фізична особа-суб'єкт малого підприємництва здійснює кілька видів підприємницької діяльності, для яких установлено різні ставки єдиного податку, нею придбавається одне свідоцтво і сплачується єдиний податок, що не перевищує встановленої максимальної ставки.

Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні, позивач, відповідно до свідоцтва про сплату єдиного податку, у 2008-2011 роках значився платником єдиного податку згідно із видом діяльності, за яким встановлена максимальна ставка єдиного податку - 200,00 грн.

Відповідно до абзацу 8 пункту 2 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, що обкладається єдиним податком, не включаються до складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника та осіб, що перебувають з ним у трудових відносинах, а сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобов'язань як самого платника податку, так і осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сім'ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності.

Порядок переходу суб'єкта малого підприємництва на спрощену систему оподаткування врегульовано пунктом 4 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва".

Згідно з абзацом 2 пункту 4 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" форма та порядок видачі свідоцтва про право сплати єдиного податку встановлюються Державною податковою адміністрацією України і є єдиними на всій території України. Для переходу на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єкт малого підприємництва подає письмову заяву до органу державної податкової служби за місцем державної реєстрації.

Згідно з Порядком видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 29 жовтня 1999 року № 599 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 листопада 1999 року за № 752/4045, підставою для видачі Свідоцтва є подання суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою письмової заяви згідно з додатком 1 до зазначеного Порядку.

У рядку 2 вказаної заяви зазначається вид (види) діяльності, яким суб'єкт підприємницької діяльності передбачає займатися.

Зазначені суб'єктом малого підприємництва види діяльності записуються податковим органом у Свідоцтві про сплату єдиного податку.

Суд зазначає, що нормами Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" не передбачено обовязку субєкта малого підприємництва, який бажає перейти на спрощену систему оподаткування, обирати вичерпний перелік видів підприємницької діяльності, якими він планує займатися.

Щодо посилання відповідача на наявність такого обмеження у підзаконному нормативному акті, яким є Порядок видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, суд вважає, що подібне обмеження не може бути застосовано виходячи з наступного.

Обмеження у застосуванні спрощеної системи щодо деяких видів підприємницької діяльності встановлені пунктом 7 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" застосовується з урахуванням таких особливостей.

Спрощена система оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва не поширюється на:

суб'єктів підприємницької діяльності, на яких поширюється дія Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" в частині придбання спеціального патенту;

довірчі товариства, страхові компанії, банки, інші фінансово-кредитні та небанківські фінансові установи;

суб'єктів підприємницької діяльності, у статутному фонді яких частки, що належать юридичним особам - учасникам та засновникам даних суб'єктів, які не є суб'єктами малого підприємництва, перевищують 25 відсотків;

фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які займаються підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи і здійснюють торгівлю лікеро-горілчаними та тютюновими виробами, пально-мастильними матеріалами;

спільну діяльність, визначену пунктом 7.7 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Інших обмежень щодо видів підприємницької діяльності, під час здійснення яких може застосовуватися спрощена система оподаткування, чинне законодавство не містить. При цьому додаткові обмеження не можуть встановлюватися підзаконними нормативними актами, зокрема Порядком видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, на який посилається відповідач.

Поряд із тим, суд вважає за доречне зауважити, що з 01 січня 2012 року до Податкового кодексу України внесено зміни (частина 7 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298), якими визначено обов'язок платника податків перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у свідоцтві платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця. Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин дане питання законодавчо врегульоване не було.

Пунктом 1 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" встановлений вичерпний перелік умов, дотримання яких є необхідним для застосування спрощеної системи оподаткування.

Ці умови не обмежують суб'єкта малого підприємництва у виборі здійснюваних ним видів діяльності лише тими, що зазначені у свідоцтві про сплату єдиного податку чи в будь-якому іншому документі.

Отже, суб'єкт малого підприємництва має право займатися будь-якими видами підприємницької діяльності, за винятком тих, що не можуть здійснюватися з використанням спрощеної системи оподаткування в силу прямої законодавчої заборони.

За таких обставин режим оподаткування єдиним податком поширюється на всі доходи суб'єкта малого підприємництва, що обрав спрощену систему оподаткування, незалежно від видів підприємницької діяльності, від яких ці доходи одержані.

Наявність певного рядка в заяві суб'єкта малого підприємництва про видачу свідоцтва про сплату єдиного податку та зміст самого свідоцтва не можуть слугувати такими обмеженнями, оскільки відповідно до статті 1 Закону України "Про систему оподаткування" (чинного на час спірних правовідносин) механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) не може встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що норми Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" поширюються на всі доходи суб'єкта спрощеної системи оподаткування, отримані ним як виручка від реалізації товарів, робіт, послуг у межах усіх видів здійснюваної ним підприємницької діяльності.

Твердження відповідача, що відповідно до національного класифікатора України класифікації видів економічної діяльності, затвердженого наказом Держспоживстандартом України, такий вид діяльності, як "посередницька діяльність", не значиться, а класифікація видів економічної діяльності передбачає КВЕД 51 - оптова торгівля та посередництво в оптовій торгівлі, що не відповідає тим видам діяльності, які здійснювала ФОП ОСОБА_3 внаслідок чого у разі, якщо останній отримує інші доходи, ніж визначені у підпункті 9.12.1 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", то такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Законом для платників податків, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, суд оцінює критично та відхиляє їх з мотивів безпідставності та необґрунтованості, зазначаючи, що свідоцтво платника єдиного податку серії "Ж" № 462456 від 01 квітня 2010 року (а.с. 57), яке надає позивачу право здійснювати посередницьку діяльність, видане податковим органом з урахуванням того факту, що Рішенням органу місцевого самоврядування - Войнихівською сільською радою Лубенського району Полтавської області від 23 жовтня 2008 року "Про встановлення розмірів єдиного податку для громадян-суб'єктів підприємницької діяльності" передбачено здіснення фізичними особами-підприємцями з 01 січня 2009 року, зокрема, посередницької діяльності із ставкою єдиного податку 200,00 грн.

З урахуванням викладеного є підстави стверджувати, що податковий орган в межах своєї компетенції та з урахуванням чинних нормативно-правових актів правомірно видав позивачу свідоцтво платника єдиного податку серії "Ж" № 462456 від 01 квітня 2010 року, яким передбачено здійснення посередницької діяльності.

Таким чином, відповідачем не доведено недотримання позивачем умов, які є необхідними для застосування спрощеної системи оподаткування, встановлених пунктом 1 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва", не доведено здійснення останнім таких видів діяльності, які заборонені за умови використання спрощеної системи оподаткування.

Приписами частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте доказів правомірності та обґрунтованості прийнятого відповідачем спірного податкового повідомлення-рішення відповідачем не надано.

За таких обставин, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Зважаючи на те, що податкове повідомлення-рішення Лубенської ОДПІ від 07 липня 2011 року № НОМЕР_1 є правовим актом індивідуальної дії, який відповідно до повноважень суду, встановлених частиною 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, визнається судом протиправним і скасовується, суд вважає за необхідне згідно з частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Лубенської ОДПІ від 07 липня 2011 року № НОМЕР_1.

Згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції від 07 липня 2011 року № НОМЕР_1.

Стягнути з Державного бюджету на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) витрати зі сплати судового збору в розмірі 28 (двадцять вісім) грн. 23 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 30 січня 2012 року.

Суддя А.О. Чеснокова