Справа № 821/38/15-а
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 р.м. ХерсонСправа № 821/38/15-а
10 год. 54 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроресурс"

до Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпроресурс» (позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Новокаховської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Херсонській області (відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекція у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області № НОМЕР_1 від 18.12.14, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму за основним платежем 194434 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 97217 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі припущень фіскальної служби щодо того, що укладення договорів поставки та здійснення позивачем господарських операцій з ПП ВКФ «Авента» та ПП «Торг-Солюшнс» здійснювалось з метою штучного формування податкового кредиту, без наміру створення правових наслідків, які обумовлені вище вказаними правочинами. Позивач вважає, що відповідачем при проведенні перевірки упереджено та неповно зясовано обставини, що мають значення, використано відомості, які є не встановленими та не доведеними, що призвело до помилкових висновків та визначення грошових зобовязань, застосування санкцій. Факт придбання позивачем товарів у ПП ВКФ «Авента», ПП «Торг-Солішнс» підтверджено первинними документами, податковими накладними, договорами, відповідними платіжними документами, доказом використання придбаних товарів у виробництві електродвигунів, транспортними документами. Податкова інспекція не перевірила складський облік позивача та фактичне переміщення товарів, отриманих від вказаних контрагентів у липні 2014 року. Зміст вказаних господарських операцій належним чином відображений в регістрах бухгалтерського обліку позивача.

Представник позивача прибув в судове засідання, просить задовольнити позов.

Державна податкова інспекція у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області ( далі відповідач, ДПІ у м. Херсоні) заперечує проти позову, вважає, що дії посадових осіб контролюючого органу із складання податкового повідомлення-рішення вчинені у спосіб та в порядку визначеному чинним законодавством України. На думку податкового органу, угоди позивача із ПП Холдінг-Будпроект» є безтоварними, роботи не придбавались, відповідно відсутні підстави для формування податкового кредиту, саме тому відповідач вважає висновки акту перевірки обґрунтованими.

Представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши представників сторін, судом встановлено наступне.

ТОВ «Дніпроресурс» є юридичною особою, платником податків, в тому числі податку на додану вартість. Видами діяльності є виробництво електродвигунів, генераторів і трансформаторів, оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням, тощо. В 2012 році позивач розпочав експериментальне виробництво електродвигунів, генераторів та трансформаторів.

В листопаді 2014 року Новокаховською ОДПІ ГУ Міндоходів в Херсонській області була проведена позапланова виїзна перевірка ТОВ «Дніпроресурс» з питань підтвердження господарських відносин з платниками податків - постачальниками ПП «ВКФ «Авента» та ПП «Торг-Солюшнс» за липень 2014 року (акт від 08.12.14 № 1485/220-24112229), якою встановлено порушення позивачем п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає до сплати в бюджет, на суму 194434 грн. у липні 2014 року.

В акті перевірки вказано, що в декларації липня 2014 року позивачем задекларовано податковий кредит в сумі 652805 грн., встановлено його завищено на суму 194434 грн. внаслідок здійснення господарських операцій з такими постачальниками як ПП «ВКФ «Авента» та ПП «Торг-Солюшнс». Позивач відобразив в обліку придання матеріалів (підшипники NTN 309 СЗ, NTN 314 СЗ/R, NU 310 СЗ, NU 317 СЗ, NTN 317 СЗ, SKF NU 6318/Q, NTN 6313 СЗ, NTN 6317) від ПП «Торг-Солюшнс» на суму 35112 грн. 80 коп. ( в т.ч. ПДВ на суму 5857 грн. 13 коп.), за договором від 08.07.14 № 080714, згідно видаткової накладної № 115 від 08.07.14 та податкової накладної № 53 від 08.07.14, оплата здійснена платіжним дорученням № 1499 від 20.08.14 на суму 35142 грн. 80 коп. Актом перевірки зафіксовано, що перевезення товару відбулось згідно товарно-транспортної накладної від 17.07.14, товар отримував водій-перевізник ФОП ОСОБА_3 без довіреності на право отримання товару, що суперечить умовам договору між позивачем та ФОП ОСОБА_3 від 01.07.14 № 010714. Згідно даних бухгалтерського обліку товар оприбутковано на склад 08.07.14, що не відповідає відомостям ТТН. Підшипники використовувались для виготовлення електродвигунів. Аналізуючи відомості калькуляцій на виготовлення двигунів за 09.07.14 №№ КА-0000503, КА-0000504, КА-0000505, КА-0000506, КА-0000508, КА-0000498, за 23.07.14 №№КА-0000523, КА-0000531, від 25.07.14 за №№ КА-0000533, КА-0000537, відповідач зазначає, що підшипники, які зазначені у калькуляціях від 09.07.14 не мали змоги використовуватись у виробництві електродвигунів, так як фактична дата отримання товару відповідно до ТТН є 17.07.14.

Щодо постачальника ТОВ « ТОРГ-Солюшнс» відповідач зазначив в акті перевірки про те, що згідно інформації, отриманої від ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві підприємство відсутнє за місцезнаходженням, основних фондів не має, кількість працюючих 5 осіб, при аналізу бази даних ЄДРН встановлено, що податковий кредит за липень 2014 року даний платник податків формував за рахунок придбання інших різнопланових товарів, серед яких немає підшипників.

За висновком ОДПІ невідповідність дати виписаних видаткової та податкової накладних їх оприбуткуванню в бухгалтерському обліку та факту відвантаження товару, отримання товарів не підзвітною особою не дає змоги підтвердити реальність здійснення господарської операції між позивачем та ПП «Торг-Солюшнс».

Що стосується іншого постачальника ПП «ВКФ «Авента», то позивач відобразив в обліку придбання товарів (статори АИР 250, АИР 225, АИР 280, АИР 200, АИР 180, АИР 160, ротори АИР 250, АИР 225, АИР 180, АИР 160, АИР 200, АИР 280) на суму 1131460 грн. 09 коп. ( у т.ч. ПДВ на суму 188576 грн. 69 коп.) за договором № 011213 від 02.12.13. Факт придбання товарів підтверджено видатковими накладними № 474 від 01.07.14, № 475 від 03.07.14, №№ 477-479 від 04.07.14, № 480, 482, 483 від 11.07.14, № 484-487 від 18.07.14, № 488-491 від 24.07.14, №№ 492-495 від 30.07.14. На момент перевірки оплата за придбані товари позивачем не здійснена. Перевезення товарів відбувалось на підставі ТТН від 17.07.14. від 23.07.14, від 29.07.14. Таким чином товар, який був оприбуткований в бухгалтерському обліку 03.07.14, 04.07.14, 11.07.14 фактично доставлено ТТН від 17.07.14, товар придбаний за накладною від 24.07.14 оформлений перевезенням ТТН від 23.07.14, а товар за накладними від 30.07.14 перевезений ТТН від 29.07.14.

Новокаховською ОДПІ був отриманий акт від 05.08.14 № 2274/26-55-22-07 ДПІ у Печерському районі Головного управління у м. Києві про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «ВКФ «Авента» за січень-липень 2014 року, відповідно до якого за юридичною адресою ПП «ВКФ «Авента» відсутнє, одна особа працює, відсутня інформація про наявність основних фондів. Податкові накладні виписані ПП «ВКФ «Авента» подрібнені на суми до 10000 грн., тому не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що не дає змоги прослідкувати походження цих товарів. Даний постачальник в 2014 році реалізовував дуже різноманітний асортимент товарів.

Державною податковою інспекцією у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області прийняте податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 18.12.14, яким збільшено позивачу суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму за основним платежем 194434 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 97217 грн.

Не погоджуючись із вищенаведеним податковим повідомленням рішенням, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. Згідно з пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством. Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу... . Згідно з п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, б) дата відвантаження товарів, ... а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п.п. 201.4, 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в встановленому порядку.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що контролюючий орган при проведені перевірки не обмежується перевіркою наявності податкових накладних, документів бухгалтерського обліку, а повинний аналізувати реальність господарської діяльності платника податків на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку угодах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством. З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Так, позивачем надані докази укладання договорів поставки (зі специфікаціями) із ПП «ВКФ «Авента» та ПП «Торг-Солюшнс» (продавцями) , видаткові накладні, платіжні документи. Судом перевірено пред'явлені до перевірки документи бухгалтерського обліку та встановлено, що вони є первинними в розумінні вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99 № 996 та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95. № 88. В акті перевірки відповідач наводить повний перелік всіх наданих позивачем до перевірки первинних документів по операціям із ПП «ВКФ «Авента» та ПП «Торг-Солюшнс», недоліків в їх складанні податкова інспекція не виявила. Включена позивачем сума ПДВ до податкового кредиту підтверджена відповідними податковими накладними, виданими зареєстрованими платниками ПДВ, які мали право видавати податкові накладні. На час здійснення правочинів з позивачем, ПП «ВКФ «Авента» та ПП «Торг-Солюшнс» були діючими підприємствами. Що стосується можливих порушень податкового обліку зі сторони контрагентів позивача, то чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання - постачальником товарів , на вартість яких нарахований податок на додану вартість, що включений платником податку до податкового кредиту. Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про узгодженість дій позивача з контрагентами з метою незаконного отримання податкової вигоди або його обізнаності з такими діями контрагента. Відповідачем не надано вироку суду по відношенню до посадових осіб ПП «ВКФ «Авента» та ПП «Торг-Солюшнс» щодо порушення ними норм Кримінального кодексу України у створенні фіктивних підприємств та ведення незаконної діяльності, відсутні докази внесення до реєстраційних відомостей про відсутність контрагентів за податковою адресою на час укладання угод та їх виконання, відсутність підприємств за адресою місцезнаходження.

Призначена судом економічна експертиза (висновок експерта ОСОБА_4 № 1187 від 07.07.15) підтвердила необгрунтованість висновків акту перевірки та правильність формування позивачем податкового кредиту.

Товарно-транспортні накладні, що надані позивачем для підтвердження перевезення придбаних товарів, мають всі основні реквізити . Невідповідність дати товарно-транспортної накладної та видаткових накладних не впливають на визначення характеру, сутності та розміру господарської операції та не дають жодних підстав для необліковування даної господарської операції. Уповноваження перевізника ФОП ОСОБА_3 на отримання товарів для позивача не забороняється.

Доводи ДПІ про неможливість використання товарів, придбаних у ПП «ВКФ «Авента» та ПП «Торг-Солюшнс» для виготовлення електродвигунів є припущенням, а не достовірно встановленими фактами. Так, в акті перевірки відсутнє дослідження залишків товарів на складі позивача та переміщення товарів зі складу до цеху, в якому використовувались комплектуючі для виробництва електродвигунів. Придбані товари (підшипники, статори, ротори) у ПП «ВКФ «Авента» та ПП «Торг-Солюшнс» не мали індивідуальних ознак ( номерів), тому визначити який саме комплектучий вироб був використаний при виробництві того чи іншого електродвигуна неможливо. Калькуляція попередньої вартості продукції також не є документом, який би свідчив на який електродвигун були використані ті чи інші товари.

ТТН не можна вважати первинним документом, що підтверджує факт придбання товарів, а є документом, що засвідчує факт перевезення. Господарські операції позивача з придбання товару від ПП «ВКФ «Авента» та ПП «Торг-Солюшнс» підтверджуються не тільки ТТН, але й іншими документами, якими є договір, видаткова накладна, про що вказувалось вище. В сукупності всі ці документи повністю відповідають поняттю "первинні документи", що визначені у ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України".

ДПІ не встановлено та в судовому засіданні не доведено фактів безоплатного отримання позивачем зазначених товарів від інших, ніж ПП «ВКФ «Авента» та ПП «Торг-Солюшнс» осіб, а відтак і не доведено відсутності у відповідача підстав для формування спірної суми податкового кредиту.

Посилання відповідача на інформацію щодо ПП «ВКФ «Авента» та ПП «Торг-Солюшнс» отриману від інших податкових інспекцій, є неспроможними, адже недостатність у контрагентів позивача трудових, виробничих або інших ресурсів не є обставинами, які самі по собі позбавляють правового значення виданих контрагентом підприємства податкових накладних, що виключає відповідальність платника податків (позивача). Платник податків не зобов'язаний перевіряти наявність його контрагента за місцем реєстрації під час здійснення підприємницької діяльності, на нього не може бути покладено надмірний тягар доказування своєї добросовісності.

За встановленого факту документального підтвердження формування позивачем податкового кредиту за результатом здійснення господарської діяльності з контрагентом, а також використання придбаного товару підприємством у власній господарській діяльності, податковим органом безпідставно донараховано податкові зобов'язання з податку на додану вартість.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд зауважує, що висновки позапланової документальної виїзної перевірки ТОВ «Дніпроресурс» не відповідають вимогам чинного законодавства, ґрунтуються на припущеннях та без системного викладення порушень вимог діючого податкового законодавства. З огляду на вищевикладене, суд вважає доведеним позивачем право на формування податкового кредиту . Натомість, відповідач у справі як суб'єкт владних повноважень на виконання вимог ч. 2 ст. 71 КАС України не довів суду правомірність та законність прийнятого податкового повідомлення - рішення від 18.12.14 № НОМЕР_1.

За таких обставин, позовні вимоги до Новокаховської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про скасування податкового повідомлення-рішення належить задовольнити.

Позивачу відшкодовуються з Державного бюджету витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроресурс".

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області від 18.12.14 № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість 194434,00 грн. та штрафних санкцій на 97217,00 грн.

Відшкодувати з Державного бюджету на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроресурс" () витрати по сплаті судового збору в сумі 487 грн. (чотириста вісімдесят гривень) 08 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 19 серпня 2015 р.

Суддя Хом'якова В.В.

кат. 8.3.3