Справа № 461/4683/15-а
Суддя: Радченко В. Є.
Дата ухвалення: 2015-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/4683/15-а
Провадження № 8а/461/3/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.08.2015

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.

при секретарі Домашовець М.Ф.

з участю:

осіб, які звернулись до суду ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника особи, яка

звернулась до суду ОСОБА_3

особи, яка бере участь у справі ОСОБА_4

представників осіб, які

беруть участь у справі ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові заяву ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, -

В С Т А Н О В И В :

23.04.2015 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Галицького районного суду м. Львова з заявою про перегляд у звязку із нововиявленими обставинами постанови Галицького районного суду м. Львова від 23 квітня 2014 року у справі № 461/1334/14а за адміністративним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до Львівської міської ради, Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Львівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності Львівської міської ради. В заяві зазначено, що оскаржуваною постановою зобов'язано Львівську міську раду винести на розгляд чергової сесії Львівської міської ради питання про безоплатну передачу у спільну приватну власність земельну ділянку площею 56 кв. м. під уже збудовану на ній прибудову до будинку по вул. Доробок, 22 у м. Львові з попереднім вилученням 56 кв. м. з користування ОСОБА_11 (за його згодою) власника будинку по вул. Доробок, 18 у м. Львові. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вважають цю постанову не законною, оскільки суди попередніх інстанцій не встановили та не оцінили ряд обставин і доказів у справі, які мають значення для правильного вирішення спору і виключають можливість безоплатної передачі у спільну приватну власність позивачів спірної земельної ділянки площею 56 кв. м. під уже збудованою на ній прибудовою до будинку. Відповідно до Державного земельного кадастру інформація щодо наявності правовстановлюючих документів на земельну ділянку за адресою : м. Львів, вул. Доробок, 18 у відділі відсутня. В рішенні Залізничного райсуду м. Львова від 26.12.2008 р. встановлено, що виконкомом ЛМР за будинковолодінням № 15 по вул. Вигоди в м. Львові залишено в користуванні площу 344,3 кв. м та частину земельної ділянки, яка належала до будинковолодіння № 20 у м. Львові. Власники будинковолодіння по вул. Доробок, 22 в м. Львові порушили межі земельної ділянки, самовільно зайняли земельну ділянку. ОСОБА_11 станом на 2009 р. І на час розгляду справи в суді не мав права власності чи користування земельною ділянкою по вул. Доробок, 18 у м. Львові і не мав права давати дозвіл на вилучення земельної ділянки 56 кв. м. Нововиявленою обставиною зазначено те, що земельна ділянка не належить ОСОБА_11 і він не був її користувачем. Про це заявники дізнались лише 03.04.2015 р. з відповіді відділу Держземагенства.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2, їх представник, в судовому засіданні заяву підтримали та надав аналогічні пояснення викладеним у заяві. Просили заяву задовольнити.

Представник Львівської міської ради в судовому засіданні пояснила, що інформація є суперечливою і відстуньо достатньо інформації для задоволення заяви чи для відмови в задоволенні заяви.

ОСОБА_4 та представник ОСОБА_7, ОСОБА_6, просили відмовити в задоволенні заяви, оскільки всі перелічені в заяві обставини вже були досліджені судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій. Вони не є нововиявленими. Права заявників рішеннями суду не зачіпаються.

Інші учасник в судове засідання не зявились, хоча про час та місце судового засідання були належним чином повідомлені.

Заслухавши пояснення представника заявника, вивчивши надані документи, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав .

Судом встановлені наступні обставини. У лютому 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 звернулись до Галицького районного суду м. Львова з адміністративним позовом до Львівської міської ради, Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Львівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності Львівської міської ради щодо зволікання з розглядом питання про надання у приватну власність земельної ділянки по вул. Доробок, 22 у м. Львові, площею 56 кв. м. та зобов'язання Львівської міської ради винести на розгляд чергової сесії питання про безоплатну передачу у спільну приватну власність земельної ділянки площею 56 кв. м. під уже збудовану на ній прибудову до будинку по вул. Доробок, 22 у м. Львові з попереднім вилученням 56 кв. м. з користування ОСОБА_11 (за його згодою) власника будинку по вул. Доробок, 18 у м. Львові.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 23.04.2014, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.03.2015, позов задоволено частково. Зобов'язано Львівську міську раду винести на розгляд чергової сесії Львівської міської ради питання про безоплатну передачу у спільну приватну власність земельну ділянку площею 56 кв. м. під уже збудовану на ній прибудову до будинку по вул. Доробок, 22 у м. Львові з попереднім вилученням 56 кв. м. з користування ОСОБА_11 (за його згодою) власника будинку по вул. Доробок, 18 у м. Львові. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2396922, від 23.12.2003 будинок за адресою: вул. Доробок, 22 у м. Львові перебуває у приватній спільній сумісній власності року ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10

Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 200538 та на підставі договору міни серії ВВА № 521307 від 09.12.2003 ОСОБА_7 є власником земельної ділянки площею 0,0555 га по вул. Доробок, 22 у м. Львові, цільове призначення земельної ділянки - обслуговування житлового будинку.

Згідно із нотаріально засвідченою заявою ОСОБА_11 від 28.07.2009 вказана особа дає свою згоду на вилучення земельної ділянки площею 56 кв. м., яка є у його користуванні за адресою: вул. Доробок, 18 у м. Львові і долучення її до земельної ділянки для обслуговування індивідуального житлового будинку по вул. Доробок, 22 у м. Львові.

ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10 неодноразово звертались до Львівської міської ради з заявами про надання їм у приватну власність земельної ділянки площею 56 кв. м. з попереднім вилученням її у ОСОБА_11 за його згодою.

Відповідно до листа юридичного управління Львівської міської ради від 13.05.2013 № 4-1104-702 будь-яких застережень щодо винесення цього питання на розгляд чергової сесії Львівської міської ради немає.

На звернення ОСОБА_4 від 28.05.2013 № 3-М-13336/АП про надання у приватну власність земельної ділянки по вул. Доробок, 22 у м. Львові Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Львівської міської ради листом від 16.12.2013 № 2403-3вих.-2200 повідомило про те, що оскільки спір про узаконення чи демонтажу самочинної прибудови, що знаходиться на земельній ділянці досі перебуває в суді, питання, порушені у її листі, може бути розглянуто після остаточного рішення суду.

Водночас, судом апеляційної інстанції установлено, що судове рішення стосовно питання узаконення чи демонтажу самочинної прибудови після його перегляду судом апеляційної інстанції набрало законної сили.

Згідно з вимогами чинного законодавства Львівська міська рада зобов'язана розглянути заяву позивачів про безоплатну передачу у спільну приватну власність спірної земельної ділянки.

Вищезазначені обставини встановлені судом першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

Відповідно до ст. 245 КАС України постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами. . Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

5) встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

При цьому статтею 246 КАС України передбачено, що особи, які брали участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 липня 2015 р. по оскаржуваній справі визначено наступне.

Предметом спору в цій справі є бездіяльність органу місцевого самоврядування в частині порушення процедури розгляду питання передачі у приватну власність земельної ділянки. Таким чином, суд першої інстанції не вирішував питання щодо спірної земельної ділянки площею 56 кв. м., оскільки це відноситься до виключної компетенції міської ради. Саме міська рада вирішує питання щодо надання позивачам у приватну власність спірної земельної ділянки чи відмови у наданні цієї земельної ділянки. Саме під час розгляду вказаного питання міська рада повинна врахувати ті обставини, на які посилаються ОСОБА_2 і ОСОБА_1

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з обґрунтованими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

В силу приписів пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Статтею 118 Земельного кодексу України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства) (ч. 6 ст. 118 ЗК України).

Частиною сьомою статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Ураховуючи те, що Львівська міська рада у визначений законодавством строк клопотання позивачів про безоплатну передачу у спільну приватну власність земельної ділянки площею 56 кв. м. не розглянула, суд касаційної інстанції вважає обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій щодо протиправності такої бездіяльності органу самоврядування, а тому наявність підстав для зобов'язання відповідача розглянути таке клопотання.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, захисту в порядку адміністративного судочинства підлягають лише «порушені права, свободи чи інтереси фізичних осіб. Проте, як правильно зазначив суд апеляційної інстанції, предметом дослідження у цьому спорі є правомірність дій (бездіяльності) Львівської міської ради щодо дотримання процедури розгляду заяви ОСОБА_4 про передачу земельної ділянки, яка жодним чином не стосується прав чи інтересів ОСОБА_2 і ОСОБА_1

Зважаючи на те, що суди попередніх інстанцій у своїх рішеннях питань щодо прав га інтересів ОСОБА_2 і ОСОБА_1 не вирішували, а Львівська міська рада не довела законності своєї бездіяльності щодо розгляду заяви ОСОБА_4, колегія суддів вважає рішення судів попередніх інстанцій обґрунтованими. Доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень. Суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Тобто, Вищий адміністративний суд України чітко визначив, що предметом дослідження у цьому спорі є правомірність дій (бездіяльності) Львівської міської ради щодо дотримання процедури розгляду заяви ОСОБА_4 про передачу земельної ділянки, яка жодним чином не стосується прав чи інтересів ОСОБА_2 і ОСОБА_1

А це, в свою чергу, у відповідності з вимогами ст. 246 КАС України позбавляє права ОСОБА_2 і ОСОБА_1 подавати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ст. 253 КАС України суд може залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню.

Частиною 3 ст. 252 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою може зупинити виконання судового рішення, яке переглядається за нововиявленими обставинами, до закінчення перегляду.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 27.04.2015 р. зупинено виконання оскаржуваної постанови Галицького районного суду м. Львова від 24.04.2014 р. по справі № 461/1334/14а. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 252 КАС України, ухвала суду про зупинення може діяти лише до закінчення перегляду справи за нововиявленими обставинами. Тому ухвала Галицького районного суду м. Львова від 27.04.2015 р. про зупинення виконання оскаржуваної постанови Галицького районного суду м. Львова від 24.04.2014 р. по справі № 461/1334/14а діє лише до закінчення перегляду справи за нововиявленими обставинами. КАС України не передбачає необхідність скасування ухвали суду про зупинення виконання і через це суд не вважає за необхідне приймати окреме процесуальне рішення про скасування ухвали суду про зупинення виконання оскаржуваної постанови Галицького районного суду м. Львова від 24.04.2014 р. по справі № 461/1334/14а.

На підставі викладеного, керуючись ст. 253 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Залишити без задоволення заяву ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Радченко В.Є.