Справа № 219/6257/2013-а
Суддя: Тверський С. М.
Дата ухвалення: 2013-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/6257/2013-а
2-а/219/267/2013
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2013 року. Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Тверський С.М., розглянувши справу у скороченому провадженні в м. Артемівську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької області стягнення заборгованості недоотриманої суми на оздоровлення

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом, в якому просив визнати дії відповідача неправомірними та стягнути на його користь суму недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення за 2012 рік у розмірі 5550,00 грн., тобто 5 мінімальні заробітні плати на момент виплати. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що він є громадянином, що постраждав від наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії та інвалідом 2 групи та знаходиться на обліку у відповідача і відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення, розмір якої визначений як чотири мінімальні заробітні плати. За 2012 рік відповідач виплатив йому допомогу на оздоровлення в сумі 120,00 грн., керуючись підзаконним нормативним актом - постановами КМ України № 836 від 26 червня 1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та № 562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вважає, що відповідач недоплатив йому встановлений законом розмір щорічної допомоги на оздоровлення, який повинен становити 5 розміри мінімальних заробітних плат. Оскілки, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, при вирішенні даного спору підлягають застосуванню норми ст. 48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закони України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на відповідні роки, а не постанова КМУ. Суми визначені постановою КМУ «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за № 562 від 12 липня 2005 року». Таким чином, відбулося значне звуження обсягу прав, які існували на той час щодо відповідності категорії громадян, а саме звуження обсягу прав позивача на спірну допомогу. Просив суд визнати дії відповідача неправомірними та стягнути з відповідача недоотриману щорічну допомогу на оздоровлення за 2012 рік у сумі 5550,00 грн. з урахуванням виплаченої допомоги у розмірі 120 грн.

Відповідач з адміністративним позовом не погодився і надав письмові заперечення, що згідно ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - витрати, повязані з реалізацією цього закону, фінансуються за рахунок державного бюджету, виходячи з наступного: що щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідам 2 групи виплачується у розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати допомоги. Ст. 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що порядок застосування цього Закону визначається Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковим для виконання Міністерствами та іншими органами виконавчої влади України, органами місцевого самоврядування, всіма суб'єктами господарювання. На підставі Постанови КМУ № 562, за 2012 рік позивач ОСОБА_2 і здійснено виплату щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 120,00 грн., яку перераховано на його розрахунковий рахунок 25 січня 2013 року. Постанова КМУ № 562 введена в дію з 12 липня 2005 року і не визнана такою, що втратила чинність. Частиною 2 ст. 95 Конституції України встановлено, що виключно Законами про державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування таких видатків. Цими Законами щорічно, виходячи з фінансових ресурсів державного бюджету та з огляду на те, що більшість інших видатків державного бюджету також мають соціальні направленість і потребують пріоритетного врахування, передбачається фінансовими ресурсами потреби у коштах для реалізації положень Законів України в обсягах, необхідних для виплати допомог, компенсацій та доплат у розмірах, встановлених Законами про державний бюджет України на відповідний рік та постановами Кабінету Міністрів України. Всі дії УПСЗН виконало у відповідності з вимогами частини другої статті 95 Конституції України. Частиною 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України встановлено, що при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням закону про Державний бюджет України. Аналогічну правову позицію підтримує Верховний Суд України. Так своїм листом від 21.03.2008 року № 21-7/2008 Верховний Суд України визначає, що Закон України про Державний бюджет України на відповідний рік має спеціальні норми, які мають перевагу перед загальними нормами. Як свідчить судова практика спеціальними нормами є Закон України про Державний бюджет України на відповідний рік. Частиною 3 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет на 2012 рік» встановлено, що у 2012 році норми і положення статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік. Саме тому позивачу були нараховані 120,00 грн. допомоги на оздоровлення, які і були в подальшому виплачені УПСЗН Артемівської міської ради. Просять у задоволенні позову відмовити у зв'язку із його безпідставністю.

Перевіривши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, позивач є громадянином, що постраждав від наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії та інвалідом 2 групи, що підтверджується посвідченням серії Б№513447. Позивач перебуває на обліку в УПСЗН Артемівської міської ради.

Згідно довідки управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради, позивачу виплачується допомога на оздоровлення, розмір якої встановлено постановою КМУ № 562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка складає 120 грн. 00 коп.).

Згідно ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, передбачена щорічна допомога на оздоровлення в тому числі інвалідам 2 групи - 5 мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідно до п. З Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» встановлено, що у 2012 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Зазначені Закони України та Постанова Кабінету Міністрів України не визнані такими, що суперечать Конституції України (є неконституційними).

Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 закріплено, що в одних законах безпосередньо встановлено розміри соціальних виплат, а в інших їх визначення віднесено до повноважень Кабінету Міністрів України. Відповідно до положень законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначення порядку та розмірів соціальних виплат віднесено до відання Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 16 березня 2012 року № 4 «Про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у зв'язку із застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» судам необхідно звертати увагу на те, що у разі наявності колізій між нормами законів, що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той із них, який прийнято пізніше.

Також, варто враховувати Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012, яким дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу, на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи компенсацій за шкоду, заподіяну здоров'ю, в абсолютних сумах.

В даному випадку у 2012 році виплата допомоги на оздоровлення позивачу здійснена відповідачем правомірно, з урахуванням вимогБюджетного кодексу України відповідно бюджетного призначення.

Крім того, оскільки Закон № 4282-VІ прийнято пізніше за Закон № 796-ХІІ, суд вважає, що саме положення Закону № 4282-VІпідлягають застосуванню до спірних правовідносин. Відтак, протиправність в діях відповідача при виплаті позивачу спірної компенсації відсутня, а тому позов задоволенню не підлягає.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись п. З Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік», ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст.17,19, 69, 117, 118, 159, 161 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької області стягнення заборгованості недоотриманої суми на оздоровлення - відмовити.

Ця постанова набирає законної сили, якщо її не буде оскаржено в строк передбачений для оскарження останньої.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького адміністративного апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанову винесено суддею одноособово в нарадчий кімнаті.

Головуючий суддя С. М.Тверський