Справа № 817/1385/15
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гломб Ю.О.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"20" серпня 2015 р. Справа № 817/1385/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Зарудяної Л.О.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "08" липня 2015 р. у справі за позовом Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного підприємства "Смакосир" про стягнення санкцій та пені ,

ВСТАНОВИВ:

Рівненське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до суду з адміністративним позовом до Приватного підприємства "Смакосир" про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у сумі 3803,06 грн. та пені у сумі 110,20 грн.

На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач, згідно середньооблікової кількості працюючих, повинен був забезпечити 3 робочих місця для працевлаштування інвалідів. Натомість, як вбачається з інформації, отриманої від державної служби зайнятості, відповідачем працевлаштовано лише 1 інваліда, тобто, не виконано встановлений законодавством норматив. Крім того, відповідачем самостійно обчислено суму штрафних санкцій, що належнить до сплати про що зазначено у звіті про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2014 рік.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 08 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноти з"ясування обставин справи просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначав, що відповідачем вжито усіх залежних від нього заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, тому на нього не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування.

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судами встановлено, що Приватне підприємство "Смакосир"є юридичною особою та здійснює господарську діяльність за основним видом КВЕД 10.51 "Перероблення молока, виробництва масла та сиру" (а.с. 7).

31.01.2015 року ПП "Смакосир" подано до Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2014 рік за №831, в якому визначено кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" у кількості 3 осіб та зазначено, що середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, складає 2 особи (а.с. 5).

Так, за приписами ч.3 ст.18 Закону "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991р № 875-XII підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до ч. 1 ст. 19 Закону, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій, громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

За ч.ч.1-4 ст. 20 Закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов'язкових платежів).

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Вимогами пункту 4 частини 3 статті 50 Закону України "Про зайнятість населення" №5067-VI від 05.07.2012 року передбачено, що роботодавець зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Приписами ст.218 Господарського кодексу України визначено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання, а згідно частини другої цієї ж статті, учасник господарських відносин відповідає за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Із системного аналізу вказаних норм, суд приходить до висновку, що неналежне інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць для інвалідів, а саме неподання звітів за формою № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" про наявність вакансій для інвалідів державній службі зайнятості за спірний період, є порушенням вищезгаданих норм матеріального права та підставою для застосування адміністративно-господарських санкцій.

Як вбачається з матеріалів справи, Приватним підприємством "Смакосир" протягом 2014 року подавалась до Радивилівського районного центру зайнятості інформація про попит на робочу силу (вакансії) за формою №3-ПН із зазначенням 3-ьох вакансій. Радивилівським районним центром зайнятості було направлено з метою працевлаштування на Приватному підприємстві "Смакосир" 7 інвалідів, з яких 1 особу працевлаштовано, 4 особи відмовились від працевлаштування, 2 особи не відповідали вимогам у зв'язку із неможливістю виконання роботи за станом здоров'я (а.с. 20-25, 42, 48-45).

Таким чином, відповідачем вжито усіх необхідних та залежних від нього заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, тому він не може бути притягнений до відповідальності за ненаправлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування чи відсутність інвалідів, які бажають та/або можуть бути працевлаштовані.

Що стосується посилання позивача на самостійне визначення відповідачем штрафних санкцій, необхідних до сплати, у рядку 6 звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2014 рік від 31.01.2015 року №831 відповідно до приписів ч. 4 ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991 року №875-XII, де передбачено обов"язок підприємства самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону, розрахувати суму адміністративно-господарських санкцій, то суд першої інстанції встановив, що звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2014 рік був поданий відповідачем без заповнення рядка 06 "Сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів (грн.)", у зв'язку з чим працівник позивача відмовила у його прийнятті, як не повністю заповненого, посилаючись на вимоги Інструкції щодо заповнення форми №10-ПІ. Після цього рядок 06 звіту був заповнений власноруч бухгалтером відповідача та поданий позивачу.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що адміністративно-господарські санкції, передбачені ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", по своїй суті, є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням ним правопорушення.

Разом з тим, враховуючи ту обставину, що судом встановлено відсутність підстав для притягнення Приватного підприємства "Смакосир" до відповідальності за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та з огляду на те, що наведені норми законодавства, які регулюють порядок заповнення і подання звітності про зайнятість і працевлаштування інвалідів, передбачають необхідність розрахунку та сплати адміністративно-господарських санкцій лише у разі якщо порушення нормативу мало місце, самостійне заповнення відповідачем рядка 06 звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2014 рік не є самостійною підставою для виникнення обов'язку щодо їх сплати.

За наявних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Приватне підприємство "Смакосир" вчинило всі передбачені Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" заходи для працевлаштування інвалідів згідно нормативу, що свідчить про відсутність складу правопорушення в діях відповідача.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Всупереч обумовленому, позивачем не доведено факту, що з боку відповідача мало місце порушення вимог Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", а тому вимоги Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів щодо стягнення таких санкцій та пені є необґрунтованими та безпідставними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, висновку суду першої інстанції не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Тому, враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, а судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "08" липня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Л.О. Зарудяна

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Рівненське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів вул.Замкова,10а/1,м.Рівне,33028

3- відповідачу: Приватне підприємство "Смакосир" вул.Берестецька,2 Б,с.Пасіки,Радивилівський район, Рівненська область,35523

- ,