Справа № 813/3867/15
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2015 року м. Львів № 813/3867/15

10 год. 06 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Клименко О.М. за участю секретаря судового засідання Рехліцької Ю.Р. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1;

відповідача 1: представник ОСОБА_2;

відповідача 2: представник не прибув;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3М.) звернулася до суду з позовом до Реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області (далі РС Пустомитівського РУЮ), Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (далі ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»), в якому просить скасувати рішення державного реєстратора ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 23.08.2012 року про реєстрацію права власності на 1/2 житлового будинку №48 по вул. Шевченка у с. Сокільники, Пустомитівського району, Львівської області на імя ОСОБА_4; надати завірені копії матеріалів справи, повязаних з реєстрацією права власності будинку №48 по вул. Шевченка у с. Сокільники, Пустомитівського району, Львівської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що підставою для реєстрації права власності ОСОБА_4 на вказане майно стало рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.06.2012 року у справі №1316/1876/12 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на майно.

Вказує, що на підставі судового рішення від 18.06.2012 року, державним реєстратором ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» прийнято рішення про державну реєстрацію прав від 23.08.2012 року, яким за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 1/2 житлового будинку №48 по вул. Шевченка у с. Сокільники, Пустомитівського району, Львівської області.

Вказане рішення Пустомитівського районного суду від 18.06.2012 року залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 09.09.2014 року.

Проте, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.02.2015 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, а рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.06.2012 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 09.09.2014 року скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Вважає, що оскільки рішення суду першої інстанції, на підставі якого за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 1/2 житлового будинку №48 по вул. Шевченка у с. Сокільники, Пустомитівського району, Львівської області, на даний час скасоване, а тому рішення державного реєстратора від 23.08.2012 року необхідно також скасувати.

Крім цього, позивач вказує, що зазначений вище житловий будинок, згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 02.04.1987 р., належав на праві власності ОСОБА_6 і за заповітом перейшов до спадкоємця ОСОБА_7, а ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем за заповітом ОСОБА_7 Відтак, зазначає, що наявність запису про належність 1/2 будинкоуправління ОСОБА_4 є таким, що не відповідає дійсності, а також впливає на права позивача.

Позивач також зазначив, що скасування запису про державну реєстрацію права власності можливе у випадку скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, а відтак, звернувся з даним позовом до суду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач 1 позов заперечив, зазначив про те, що державна реєстрація прав за ОСОБА_4 на 1/2 житлового будинку №48 по вул. Шевченка у с. Сокільники, Пустомитівського району, Львівської області проведена в період до 01.01.2013 року державним реєстратором ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» в Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Також пояснив, що з 01.01.2013 року запроваджено новий порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, яким передбачено реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Реєстри, які діяли до 01.01.2013 р., а саме: Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державний реєстр іпотек діють в пасивному режимі, що передбачає можливість використання їх інформації тільки для цілей державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні також зазначив, що запис про право власності, який перенесений з Реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідно до Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вважається погашеним.

Крім цього, вказав, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності внесено запис, що право власності на житловий будинок №48 по вул. Шевченка у с. Сокільники, Пустомитівського району, Львівської області зареєстровано за ОСОБА_5

Під час розгляду справи, представник відповідача 1 зазначив, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними, оскільки не стосуються РС Пустомитівського РУЮ, а тому просив у їх задоволенні відмовити.

Представник відповідача 2 в судове засідання не прибув, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що у квітні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 про визнання права власності на майно.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.06.2012 року позов задоволено та визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 житлового будинку №48 по вул. Шевченка у с. Сокільники, Пустомитівського району, Львівської області.

На підставі судового рішення від 18.06.2012 року з відміткою про набрання законної сили 29.06.2012 року ОСОБА_4 зареєстровано право власності на зазначену будівлю в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 36).

09.09.2014 року ухвалою апеляційного суду Львівської області апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, а рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.06.2012 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.02.2015 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, а рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.06.2012 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 09.09.2014 року скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

До 01 січня 2013 року державна реєстрація права власності та права користування (сервітут) на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках; права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; права власності на об'єкти незавершеного будівництва, а також облік безхазяйного нерухомого майна, довірче управління нерухомим майном проводилась реєстраторами бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ), створеними до набрання чинності Законом України від 11.02.2010 року №1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідно п. 2, 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень та інших законодавчих актів України» від 11.02.2010 року № 1878-VI, державна реєстрація прав на нерухоме майно в порядку, визначеному цим Законом, здійснюється з 1 січня 2013 року.

Таким чином, усі функції державного реєстратора виконувались реєстраторами БТІ, як спеціальними суб'єктами на яких тимчасово було покладено функції державного реєстратора у відповідності до Закону.

З 01 січня 2013 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень почала здійснюватись реєстраційними службами територіальних органів Міністерства юстиції України.

З вищенаведеного вбачається, що повноваження реєстраторів БТІ, як спеціальних суб'єктів на яких було покладено функції державного реєстратора, було припинено, а органом, який перейняв повноваження державного реєстратора стали реєстраційні служби територіальних органів Міністерства юстиції України, зокрема, у даному випадку, реєстраційна служба РС Пустомитівського РУЮ.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-IV (надалі - Закон №1952-IV).

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №1952-IV державна реєстрація прав є обов'язковою.

Пунктом 1 ч.1 ст. 4 Закону №1952-IV передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягає право власності на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування.

В силу ч. 1 ст.5 Закону №1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Відповідно до ч.1 ст. 19 Закону №1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

З аналізу вищевказаних норм слідує, що для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно подається рішення суду, яким визнано або встановлено факт права власності на обєкти нерухомого майна і яке набрало законної сили.

Суд зазначає, що спір виник щодо скасування підстави для прийняття державним реєстратором ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» рішення від 23.08.2012 року про реєстрацію права власності ОСОБА_4 на 1/2 житлового будинку №48 по вул. Шевченка у с. Сокільники, Пустомитівського району, Львівської області, саме таке рішення просить скасувати позивач. У звязку з цим, доказуванню у даній справі підлягає доведеність здійснення реєстрації права власності БТІ у відповідності до законодавства.

В силу ст.2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 1 ст.15 Закону №1952-IV передбачено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Вичерпний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень визначений ст. 24 Закону №1952-IV.

За змістом ч.1 ст. 24 Закону №1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

В силу ч.4. ст. 24 Закону №1952-IV відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Як вбачається із ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав (а.с. 9) право власності ОСОБА_4 на 1/2 житлового будинку №48 по вул. Шевченка у с. Сокільники, Пустомитівського району, Львівської області зареєстровано на підставі судового рішення від 18.06.2012 року з відміткою про набрання законної сили 29.06.2012 року (а.с. 14).

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як встановлено судом, рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.06.2012 року станом на час здійснення державної реєстрації права власності на 1/2 житлового будинку за ОСОБА_4 набрало законної сили.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» мав усі необхідні документи та законодавчо визначені підстави для здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно за ОСОБА_4, а відтак, відповідач 2 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Посилання представника позивача на ту обставину, що реєстрація права власності здійснювалась на підставі судового рішення, яке потім було скасоване Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ не береться судом до уваги, оскільки первинна реєстрація органами БТІ здійснена у відповідності до Закону №1952-IV, Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Вказана позиція узгоджується із позицією ВАСУ, викладеною в ухвалі від 20 січня 2015 року №К/800/48578/14.

Крім цього, суд зазначає, що питання щодо права власності на майно не може бути предметом розгляду у даній справі, а тому суд не приймає до уваги доводи позивача щодо правових наслідків скасування рішення у цивільній справі, оскільки таке рішення було чинним на час прийняття оскаржуваного рішення ОКП ЛОР «БТІ та ЕО».

Вказана позиція узгоджується із позицією ВАСУ, викладеною в ухвалі від 18 червня 2015 року №К/800/60446/14.

Таким чином, враховуючи викладені правові норми законодавства та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідачем 2 - ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» не допущено порушення приписів вищезазначених положень законодавства, а відтак, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

У контексті положень ч. 1 ст. 6 КАС України, яка передбачає право на судовий захист, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Крім цього, суд враховує, що згідно з ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Із наведених правових норм слідує, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішенням, дією або бездіяльністю субєкта владних повноважень, а предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обовязків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

В той же час, позовних вимог щодо відповідача 1 - РС Пустомитівського РУЮ позивачем не зазначено та не вказано обставин, які б свідчили про порушення прав та інтересів ОСОБА_3 даним відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, п. 1 ч. 3 ст. 2, ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд враховує також і те, що відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Позивач не надав належних та допустимих доказів протиправності дій відповідача 2 - ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» при прийнятті рішення про реєстрацію права власності ОСОБА_4 на 1/2 житлового будинку №48 по вул. Шевченка у с. Сокільники, Пустомитівського району, Львівської області при зверненні до суду за захистом своїх прав, а відтак не довів обґрунтованість та законність підстав для задоволення позовних вимог.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити.

З урахуванням положень ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати на користь позивача не присуджуються.

Керуючись ст.ст. 17-19, 35, 71, 94, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складено та підписано 26.08.2015 року.

Суддя Клименко О.М.