Справа № 820/6791/15
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2015-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

18 серпня 2015 р. № 820/6791/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

представника позивача - Павлуненко К.Л.,

представника відповідача - Усачова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Електропівденатоммонтаж"
до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області
про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Електропівденатоммонтаж", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області від 22 червня 2015 року № та №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27.05.2015 року ДПІ у Київському районі м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області складено акт №1642/20-31-22-01-07/21242894 "Про результати планової виїзної перевірки ТОВ "Електропівденатоммонтаж" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р., на підставі якого 22.06.2015 року були прийняті спірні податкові повідомлення-рішення № та №. Позивач стверджує, що не вчиняв податкових правопорушень, про які згадується в акті перевірки. Викладені в акті судження інспекції є помилковими, не відповідають положенням закону та не узгоджуються з дійсними фактичними обставинами проведених платником податків господарських операцій. ТОВ "Електропівденатоммонтаж" виконані всі необхідні вимоги для включення до податкового кредиту сум ПДВ та сплачені податки у вірному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Відповідач - Державна податкова інспекція у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, позов не визнав.

У письмових запереченнях на позов (т.2 а.с.155-160) відповідач вказав, що викладені в акті №1642/20-31-22-01-07/21242894 від 27.05.2015 р. судження ДПІ про вчинення платником податків податкових правопорушень є правильними та вірними. Вказані порушення встановлені цілком об'єктивно. В ході перевірки також була досліджена вся наявна податкова інформація з контрагентами позивача. На думку ДПІ, висновків інших податкових органів достатньо для судження про порушення позивачем вимог Податкового кодексу України. За таких підстав податкові повідомлення-рішення від 22.06.2015 року № та № є правомірними та обґрунтованими. Посилаючись на викладені вище доводи, відповідач просив суд ухвалити рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у письмових запереченнях на позов, просив суд ухвалити рішення про відмову у задоволенні позову.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судовим розглядом встановлено, що позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Електропівденатоммонтаж", пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, набув правового статусу суб'єкта господарювання - юридичної особи, включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 17.07.2009 року, код - 21242894. (т. 1 а.с.11).

На обліку як платник податків підприємство перебуває в ДПІ у Київському районі м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області. (т.1 а.с.12).

Відповідно до плану-графіку проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання на ІІ квартал 2015 року та на підставі наказу від 09.04.2015 р. № 464, виданого ДПІ у Київському районі м.Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області, відповідачем проведена планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Електропівденатоммонтаж", код ЄДРПОУ - 21242894, з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014.

Результати перевірки оформлені актом №1642/20-31-22-01-07/21242894 від 27.05.2015 р. (т.1 а.с.16-70).

За висновками перевірки, позивачем - ТОВ "Електропівденатоммонтаж", порушено:

1) п.138.1, п.138.8, п.138.10.2 ст.138 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755 - ІV (із змінами і доповненнями), внаслідок чого підприємством занижено податок на прибуток на суму 259198 грн.;

2) п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755 - ІV (із змінами і доповненнями), внаслідок чого підприємством занижено податок на додану вартість на загальну суму 37600 грн., в тому числі за січень 2014 р. на суму 9133 грн., за квітень 2014 р. на суму 15679 грн., за липень 2014 р. на суму 4455 грн., за листопад 2014 р. на суму 8333 грн.;

3) п. 2.6 глави 2 "Положення про ведення касових операцій у національній валюті України", затвердженого постановою НБУ №637 від 15.12.2004 р., зареєстрованого в Мінюсті України 13.01.2005 р.№40/10320 із змінами та доповненнями - неоприбуткування готівкових коштів в касу підприємства 27.11.2014 р. у сумі 1050 грн.;

4) статті 1 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" із змінами та доповненнями в результаті чого, ТОВ "ЕЛЕТРОПІВДЕНАТОММОНТАЖ" за 2014 рік порушено строки розрахунків по договорам: договір №18/2009 від 02.03.2009 р. з ООО "Курскатомвентэлектро" (Росія), договір №764//00-66/ п-18 від 26.06.2003 р. з ОАО "Атомэнергопроект" (Росія), договір №81//96-66/П-92/02/3780-Д від 28.09.2012 р. з ОАО "Атомэнергопроект" (Росія).

З посиланням на вказаний вище акт перевірки, Державною податковою інспекцією у Київському районі м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області прийняті спірні податкові повідомлення-рішення від 22.06.2015 р.:

- № , яким ТОВ "Електропівденатоммонтаж" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств у розмірі 388797,00 грн., з яких 259198 грн. - основний платіж,129599 грн. - штрафні (фінансові) санкції. (т. 1 а.с.14);

- № , яким ТОВ "Електропівденатоммонтаж" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 56400,00 грн., з яких 37600 грн. - основний платіж, 18800 грн. - штрафні (фінансові) санкції. (т. 1 а.с.15).

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірного податкового повідомлення-рішення, а також суджень, відображених суб'єктом владних повноважень в акті №1642/20-31-22-01-07/21242894 від 27.05.2015 р. на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд встановив наступне:

Судовим розглядом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що позивач у перевіреному періоді мав господарські взаємовідносини з ТОВ "ТРАНСЛЕМ" (.

Так, на підставі договору поставки № 1276 від 30.12.2013 р., укладеного між ТОВ "Електропівденатоммонтаж" (замовник) та ТОВ "ТРАНСЛЕМ" (постачальник), постачальник зобов'язується поставити, а замовник оплатити контейнери 20-ти футові (б-в, зад. стан) у кількості 4 шт. (т.1 а.с.146-148).

Суд відмічає, що за формою складення, змістом прав і обов'язків сторін, предметом домовленостей, суттєвими умовами, порядком виконання зобов'язань тощо, означений договір закону не суперечить, вчинений між реально існуючими суб'єктами права зі статусом юридичних осіб, не має відношення до обігу обмежених в цивільному/господарському обороті товарів (робіт, послуг), на порушення інтересів держави як учасника суспільних публічних правовідносин з справляння податків (зборів) не спрямовані.

На підтвердження доводів про реальність господарських операцій за правочином платник податків подав до суду складені контрагентом копії податкової накладної № 1021 від 30.01.2014р. на суму 54800,00 грн. (у т.ч. ПДВ 9133,33 грн.); (т.1 а.с.149); видаткової накладної № 1021 від 30.01.2014р. на суму 45200,00 грн. (у т.ч. ПДВ 7533,33 грн.); (т.1 а.с.150); платіжного доручення №4930 від 03.01.2014 р. на суму 54800,00 грн. (т.1 а.с.151); рахунку на оплату №3012301 від 30.12.2013 р. на суму 54800,00 грн. (т.1 а.с.152); актів здачі-приймання робіт (надання послуг) №1021 від 03.01.2014 р. на суму 9600,00 грн. (т.1 а.с. 1600,00 грн.), (т.1 а.с.153), акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 20.02.2014 р., від 31.01.2014 р. (т.1 а.с.156-159).

Транспортування відбувалося автотранспортом постачальника за рахунок позивача на склад у м.Харкові. Зазначені товаро-матеріальні цінності були придбані ТОВ "Електропівденатоммонтаж" для використання у власній господарській діяльності у складі основних виробничих фондів, для чого власними силами підприємства було здійснено їх модернізацію на підставі актів про модернізацію контейнерів 20-футових від 31.01.2014 р. та 20.02.2014 р. (т.1 а.с.154-155), після чого вони були введені в експлуатацію згідно актів типової Форми №03-1 від 31.01.2014 р. та 20.02.2014 р.

Оцінивши перелічені первинні документи за правилами ст.86 КАС України, суд не вбачає недоліків у їх складанні як-то: дефектів форми, змісту або походження тощо, котрі в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст.44 Податкового кодексу України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом - Положення №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, а відтак, оглянуті документи здатні призвести до зміни в структурі і стані активів платника податків - сторони правочину, у зв'язку з цим сприймаються судом як належні та допустимі в розумінні ст.70 КАС України докази реальності вчинення господарських операцій.

Фактичних даних, які б засвідчували наявність у платника податків наміру набути у спірних правовідносинах безпідставну податкову вигоду, суд в ході розгляду справи не виявив.

Добутими доказами підтверджується факт вибуття з власності суб'єкта права-платника податків коштів в оплату вартості придбаних товарів (робіт, послуг), факт юридичної непов'язаності сторін правочину, факт відсутності у сторін правочину спільних економічних інтересів, що в сукупності підтверджує звичайність умов ведення господарської діяльності.

Окрім того, відповідачем а ні в акті перевірки, а ні під час розгляду справи не ставиться під сумнів факт наявності товарів, придбаних ТОВ "Електропівденатоммонтаж" у його контрагентів. Податкові зобов'язання, що сплачені позивачем у визначений період у зв'язку з реалізацією готової продукції зараховані і порушень саме в згаданих питаннях не встановлено. Разом з цим, відповідач стверджує, що господарські операції по перевезенню товарів фактично не відбувалися.

За формою складення, змістом прав і обов'язків сторін, предметом домовленостей, суттєвими умовами, порядком виконання зобов'язань тощо, означений договір закону не суперечить, вчинений між реально існуючими суб'єктами права зі статусом юридичних осіб, не має відношення до обігу обмежених в цивільному/господарському обороті товарів (робіт, послуг), на порушення інтересів держави як учасника суспільних публічних правовідносин з справляння податків (зборів) не спрямовані.

Відносно викладених в акті перевірки обставин господарської діяльності контрагента позивача - ТОВ "ТРАНСЛЕМ", які викладені в акті ДПІ у Київському районі м.Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій області від 28.03.2014 р. №195/05-64-22-02-/38844515 "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "ТРАНСЛЕМ" () щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин їх реальності та повноти відображення в обліку за січень-лютий 2014 року", суд зазначає, що належними та допустимими в розумінні ст.124 Конституції України, ст.70 КАС України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (бо діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України, а діяння по відображенню в документах обов'язкової податкової звітності, тобто в офіційних документах завідомо недостовірних відомостей, є об'єктивною стороною злочину, передбаченого ст.366 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст.207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (бо відповідно до ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави і суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Між тим, у ході розгляду справи відповідачем не подано до суду жодних доказів порушення кримінального провадження відносно посадових (службових) осіб платника податків або за викладеними в акті фактами діяльності платника податків, доказів наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином чи рішення суду про визнання правочину недійсним суб'єктом владних повноважень до суду також не подано.

Окрім того, в силу приписів статей 207 і 208 Господарського кодексу України, ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України, одного лише висновку органу державної податкової служби про нікчемність вчиненого платником податків правочину або про нереальність здійсненої платником податків господарської операції є недостатньо для судження іншого податкового органу про вчинення контрагентом такого платника порушення закону, оскільки податкові органи не наділені законодавцем виключною прерогативою на визнання правочинів такими, що суперечать закону.

Слушність наведеного висновку окружного адміністративного суду підтверджується правозастосовчою практикою Європейського Суду з прав людини (рішення від 22.01.2009р. у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03), а також правозастосовчою практикою Верховного Суду України (постанова від 09.09.2008р. у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010р. у справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011р. у справі за позовом ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011р. у справі за позовом ТОВ "Фірма "ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень), врахування якої при відправленні правосуддя є обов'язковим в силу приписів ст.244-2 КАС України.

Однак, як зазначалось вище, обов'язок ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податків. При цьому, такий платник податків несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку, відповідальність стосується кожного окремого платника податків і не може поширюватись на третіх осіб, у т.ч. на його контрагентів.

Окремо суд зазначає, що в силу приписів ч.4 ст.70 КАС України, Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок (затверджено постановою КМУ від 27.12.2010р. №1232; далі за текстом - Порядок №1232), а також Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства (затверджено наказом ДПА України від 22.12.2010р. №984, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.01.2011р. за №34/18772; далі за текстом - Порядок №984) отримання податковим органом акту перевірки чи довідки зустрічної звірки, в котрих викладені висновки про вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону.

Як з'ясовано судом в ході розгляду спору, позивачем - ТОВ "Електропівденатоммонтаж" (підрядник) був укладений договір з ТОВ "Будмонтажізоляція" (субпідрядник) №2014-11-10-1 від 10.11.2014 р. на виконання будівельно-монтажних робіт з модернізації генераторного вимикача, які є частиною загального обсягу робіт з реконструкції енергоблоку ст.№9 ДТЕК КУРАХІВСЬКА ТЕС. (т.1 а.с.161-202).

Вказаний договір за формою складення, змістом прав і обов'язків сторін, предметом домовленостей, суттєвими умовами, порядком виконання зобов'язань тощо, закону не суперечить, вчинений між реально існуючими суб'єктами права зі статусом юридичних осіб, не має відношення до обігу обмежених в цивільному/господарському обороті товарів (робіт, послуг), на порушення інтересів держави як учасника суспільних публічних правовідносин з справляння податків (зборів) не спрямовані.

Факт виконання робіт за договором підтверджується наданими суду копіями:

- графіку виконання договору №2014-11-10-1 від 10.11.2014 р. (т.1 а.с.203);

- договірною ціною складеною відповідно до договору №2014-11-10-1 від 10.11.2014 р. (т.1 а.с.204);

- актом здачі-приймання будівельного майданчику (фронту робіт), (т.1 а.с.205);

- податковою накладною №70 від 10.11.2014 р. на суму 50000,00 грн. (у т.ч. ПДВ 8333,33 грн.) (т.1 а.с.206);

- рахунком №72 від 10.11.2014 р. на суму 50000,00 грн. (у т.ч. ПДВ 8333,33 грн.), (т.1 а.с.207);

- платіжним дорученням №4154 від 11.11.2014 р. у сумі 50000,00 грн. (т.1 а.с.208);

- договором №226-ЭН від 18.06.2014 р. із замовником будівельно-монтажних та пусконалагоджувальних робіт на об'єкті Курахівська ТЕС (т.2 а.с.65-111);

- довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форма КБ-3 (т.2 а.с.112-113);

- журналу-ордеру і відомості по рахунку 3711 "Розрахунки за виданими авансами" (т.2 а.с.114);

- бухгалтерською довідкою взаємних розрахунків з ТОВ "Будмонтажізоляція" від 30.07.2015 р. (т.2 а.с.115).

Відповідно податкової інформації про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "БУДМНОТАЖІЗОЛЯЦІЯ" () щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за листопад 2014 року, котра, як з'ясовано судом, отримана з Єнакіївської ОДПІ (Дебальцівське відділення) 03.03.2015 р. № 43/05-10-22-13-0/36760769, податковим органом зроблено висновок про відсутність ознак господарської діяльності вказаного суб'єкта господарювання.

Оскільки, це єдина підстава, котра вплинула на висновки відповідача про відображення позивачем у звітності показників господарської операції, яка фактично не відбулася, суд не приймає їх згідно до вимог ст. 124 Конституції України, ст.70 КАС України та статей 207 і 208 Господарського кодексу України, ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України.

Судовим розглядом також встановлено, що позивачем - ТОВ "Електропівденатоммонтаж" (покупець) укладено договір постачання №17062014 ДП від 17.06.2014 р. з ПП "ЦЕНТРОМАШ" (постачальник) на придбання металоконструкцій.

Згідно вказаного договору постачальник в порядку та на умовах, визначених договором зобов'язується виготовити та поставити металоконструкцію (продукцію) разом з усіма її приладдям та документами, що стосуються продукції та підлягають переданню разом із нею відповідно до вимог чинного законодавства України, а покупець зобов'язується своєчасно й належним чином прийняти та оплатити таку продукцію. (т.1 а.с.209-213).

Виконання договору підтверджується: рахунком - фактурою №200 від 20.06.2014 р. у сумі 26728,00 грн. (у т.ч. ПДВ 4454,67 грн.) (т.1 а.с.217), податковою накладною №7 від 07.07.2014 р. у сумі 26728,00 грн. (у т.ч. ПДВ 4454,67 грн.), платіжним дорученням про предоплату №2580 від 07.07.2014 р. у сумі 26726,00 грн. (т.1 а.с.216), видатковою накладною №111 від 17.07.2014 р. на суму 26728,00 грн. (у т.ч. ПДВ 4454,67 грн.), (т.1 а.с.215).

Транспортування відбувалося власним автотранспортом покупця згідно подорожнього листа на автомобіль ГАЗ 33023-414 держ. АХ 4791 ВІ зі складу постачальника за адресою: м.Зугрес, Донецької обл., вул. Кошового, 88 для виконання робіт на об'єкті Зуївська ТЕС у м.Зугрес. (т.1 а.с.218), що також підтверджується договором №135-ЭН від 28.03.2014 р. з замовником будівельно-монтажних робіт на об'єкті Зуївська ТЕС (т.2 а.с.21-60), звітом про витрати основних матеріалів у будівництві в співставленні з виробничими нормами за серпень 2014 р. (т.2 а.с.61-63).

Суд відзначає, що ні в акті перевірки, ні в запереченнях на позов податкової інспекцією не ставиться під сумнів наявність поставленої металоконструкції контрагентом позивача, однак, відповідач зробив висновок про відсутність правових підстав для формування податкового кредиту за операціями з придбання товаро-матеріальних цінностей, на підставі показників, що містяться в підсистемі АІС "Податковий блок".

В обґрунтування господарської мети, представник позивача у судовому засіданні пояснив, що основною ділової метою підприємства є отримання прибутку від здійснених господарських операцій.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що відповідно до п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9 підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цією статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6, пунктами 138.11, 138.12 цією статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього кодексу.

За змістом п.138.6, п.138.8 ст. 138 Податкового кодексу України, собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Згідно п.п.138.10.2 п.138.10 ст. 138 Податкового кодексу України, до складу інших витрат включаються, зокрема: адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, серед яких, витрати на врегулювання спорів у судах; інші витрати загальногосподарського призначення (витрати на пакувальні матеріали для затарювання товарів на складах готової продукції; витрати на ремонт тари; оплата праці та комісійні винагороди продавцям, торговим агентам та працівникам підрозділів, о забезпечують збут; витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), на передпродажну підготовку товарів; витрати на відрядження працівників, зайнятих збутом; витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів, пов'язаних зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (оперативна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона); витрати на транспортування, перевалку і страхування товарів, транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов договору (базису) поставки; витрати на гарантійний ремонт і гарантійне обслуговування; витрати на транспортування готової продукції (товарів) між складами підрозділів підприємства; інші витрати, пов'язані зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг).

Правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені в ст. 198 Податкового кодексу України.

Так, згідно п.п. 198.1., 198.2 вищеназваної статті право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Підпунктом 198.6 п. 198 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Встановлені судом фактичні обставини об'єктивно засвідчують здійснення господарських операції між позивачем та його контрагентами, а також правомірність віднесення позивачем до складу валових витрат та податкового кредиту суми витрат на оплату вартості отриманих товарів (робіт, послуг), відповідно до первинних документів та за податковими накладними, які виписані на виконання умов викладених вище договірних відносин.

За таких обставин, слід дійти висновку, що судження податкового органу про неправомірність формування податкового кредиту та завищення позивачем податкового кредиту з ПДВ внаслідок чого занижено суми зобов'язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у перевіреному періоді не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

Отже, в ході судового розгляду відповідачем не доведено правомірності мотивів для винесення спірних податкових повідомлень - рішень, що зумовлює висновок про необґрунтованість визначення платнику податків додаткових податкових зобов'язань і, як наслідок, наявність факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Електропівденатоммонтаж".

За таких підстав, позов слід задовольнити.

Судові витрати слід розподілити відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71 ,158, 159, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Електропівденатоммонтаж" до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області від 22 червня 2015 року № та №.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 21 серпня 2015 року.

Суддя О.В. Панченко