Справа № 2-а-5146/11
Суддя: Мазур І. В.
Дата ухвалення: 2011-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-5146/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2011 року

16 серпня 2011 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Мазур І.В. розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва про визнання дій щодо нарахування та виплати підвищення до пенсії неправомірними та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати дії неправомірними та стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва на її користь пенсію з урахуванням доплати в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 01.01.2006 року по 31.12.2011 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що Конституційний Суд України рішенням від 9 липня 2007р. за № 6-рп/2007 по справі № 1-29/2007 визнав такими, що не відповідають Конституції України та є неконституційними окремі положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007рік», якими була зупинена дія положень Закону України «Про соціальний захист дітей війни», на підставі яких останній повинна була бути нарахована соціальна допомога. Однак відповідач в порушення вимог Конституції України не виконав судове рішення та не здійснив нарахування та виплату позивачці зазначеного підвищення до пенсії.

Представник відповідача УПФ України в Святошинському р-ні м. Києва направив на адресу суду заперечення на позов, в яких просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач є дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» позивач має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком.

Встановлено, що дію ст. 6 вказаного закону було зупинено на 2006 р. згідно п. 17 ст. 17 ЗУ «Про державний бюджет України на 2006 рік» від 20.12.2005 р., який набув чинності з 01.01.2006 р.

Проте, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 19.01.2006 р., який набув чинності з 01.04.2006 р. п. 17 ст. 77 було виключено, тобто відновлено дію ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни». Статтю 110 ЗУ «Про державний бюджет України на 2006 рік» було викладено в новій редакції, відповідно до якої пільги дітям війни, що передбачені ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», запроваджується у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Таким чином, право позивачки на отримання підвищення було пов'язане з виконанням ЗУ «Про державний бюджет України на 2006 рік».

Пунктом 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007рік» від 19.12.2006 р. дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено на 2007 р. та відповідно до ст. 111 ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік» у 2007 р. підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, виплачується лише особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 % від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007р. №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», зокрема, пункту 12 статті 71, яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення, зокрема п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яке є обов'язковим для виконання.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008 визнано таким, що не відповідає Конституції України п. 41 розділу П Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Положення пункту 41 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» ЗУ «Про державний бюджет на 2008 р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», які визнанні неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, у якому, крім того, було вказано на його преюдиціальність при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії неконституційного акта

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», державні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Щодо розрахункової величини мінімальної пенсії за віком, з якої необхідно рахувати підвищення до пенсії дітям війни в розмірі 30%, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу, встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, ч. 3 ст. 28 цього ж Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частиною першою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Однак, враховуючи той факт, що Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком, та, зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держава не може посилатися на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії (Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office), суд вважає за можливе застосувати саме частину 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для розрахунку зазначеного підвищення дітям війни. Крім того, в даному випадку мінімальний розмір пенсій за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як розрахункова величина для розміру щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки цей Закон передбачає в якості критерію визначення розміру щомісячної доплати до пенсії саме із розрахунку мінімальної пенсії за віком, що на думку суду не суперечить вимогам ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволенні позовних вимог в частині визнання відмови відповідача нарахувати та виплатити підвищення до пенсії позивачці протиправною та зобов'язання нарахувати та виплатити підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в межах строку позовної давності, а саме з 20 січня 2011 р.

На підставі викладеного, керуючись ст. 64 Конституції України, ст. ст. 3,6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст. 9, 69-71, 94, 97, ч. 4 ст. 128, 158-163, 1832 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва щодо нарахування та виплати підвищення до пенсії ОСОБА_1, як дитині війни - неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва здійснити перерахунок щомісячної надбавки до пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за період часу з 20 січня 2011 року з урахуванням проведених виплат.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції шляхом подачі до Святошинського районного суду м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: