Справа № 805/1612/15-а
Суддя: Васильєва Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2015-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чекменьов Г.А.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 року справа №805/1612/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Васильєвої І.А.,

суддів Ханової Р.Ф., Жаботинської С.В.,

розглянувши у письмову провадженні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь" на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 р. у справі № 805/1612/15-а за позовом Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області до Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь" про стягнення заборгованості за Списком №2 в розмірі 401 915,87грн,-

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2015 року Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області (надалі позивач, Управління) звернулось до суду з адміністративним позовом до Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь" (надалі відповідач, ПАТ «Азовелектросталь») в якому просило суд прийняти рішення про стягнення суми боргу у розмірі 401 915,87 грн. з відповідача - Приватного акціонерного товариства "Азовелектросталь" на користь Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м.Маріуполя (арк.. справи 3-4).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» (87535, м. Маріуполь, площа Машинобудівельників, буд. 1, код ЄДРПОУ 2560517) на користь Управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області (, 87524, м. Маріуполь, пр-т. Металургів, буд. 193) заборгованість з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, за списком № 2 за період з 01.01.2015 року по 31.03.2015 року в розмірі 401 915 (чотириста одна тисяча девятсот п'ятнадцять ) грн. 87 коп. (арк.. справи 66-67).

Відповідач із вказаним судовим рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції при постановленні рішення не надано належної правової оцінки обставинам справи, не в повному обсязі встановлено всі обставини у справі, що, на думку апелянта призвело до необґрунтованого висновку про наявність заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах по Списку № 2 у розмірі 401 915, 87 грн., чим порушено Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Закон України «Про пенсійне забезпечення», Інструкцію про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України. Апелянт також зазначає про відсутність у нього обовязку щодо сплати заборгованості по відшкодуванню витрат нп виплату і доставку пенсій, призначеної на пільгових умовах по Списку № 2 у сумі 401 915,87 грн. (арк.. справи 73-76).

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому, відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Як встановлено судом першої, апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідач, Приватне акціонерне товариство «Азовелектросталь», зареєстроване у якості юридичної особи, включено до єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України (), що підтверджується випискою з єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України ОСОБА_2 ААБ № 313352 (арк.. справи 7-8).

Відповідно до розрахунку заборгованості по відшкодуванню пенсій, призначених згідно пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», розмір витрат, які підлягають відшкодуванню з Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» за період з 01.01.2015 року по 31.03.2015 року за списком № 2 складає - 401 915,87 грн. (арк.. справи 5-6).

Оскільки відповідач відмовився відшкодовувати фактичні витрати на виплату та доставку пенсій за Списком № 2 за період з 01.01.2015 року по 31.03.2015 року у розмірі 401 915,87 грн., тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ПрАТ «Азовелектросталь» вищезазначеної суми.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач повинен відшкодовувати Управлінню фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон України № 1058-IV) передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, зокрема, особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На момент набрання чинності Закону України № 1058-IV, питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" було врегульовано Законом України від 26 червня 1997 року "Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР (далі - Закон № 400/97-ВР).

Згідно абз. 4 п.1 ст. 2 Закону № 400/97-ВР, для платників збору, визначених п.п. 1 та 2 ст. 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно абз. 3 п.1 ч. 1 ст. 4 Закону № 400/97-ВР, встановлена ставка збору у розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абз. 4 п. 1 ст. 2 цього Закону. Оскільки судом встановлено, що спір стосується стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту "б"-"з" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд вважає, що на відповідача у справі покладений обов'язок щодо покриття витрат на виплату та доставку пенсій таким особам.

Відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Закону № 400/97-ВР, розроблена Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1 (надалі Інструкція № 21-1).

Згідно п. 6.4 розділу 6 Інструкції № 21-1, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", які надсилаються підприємствами до 20-го січня поточного року протягом десяти днів з новопризначених пенсій.

Згідно п. 6.8 розділу 6 Інструкції № 21-1, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Відповідно до п. 6.10 Інструкції № 21-1, відшкодування сум і фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, що розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, в частині пенсій, призначених відповідно до пункту "б"-"з" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"за спірний період (січень-березень 2015 року) позивачем направлялись відповідачу (арк.. справи 11-47), а тому, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач повинен відшкодовувати Управлінню фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій.

Сума заборгованості у сумі 401 915,87 грн., грн. підтверджується карткою особовою рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 2 ПрАТ (арк.. справи 48).

Крім того, постановою Донецького окружного адміністративного суду від 28.01.2015 року у справі № 805/62/15-а, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 03.06.2015 року стягнуто з ПрАТ «Азовелектросталь» заборгованість з покриття фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за період з 01.09.2014 року по 31.12.2014 року у розмірі 466 568 (чотириста шістдесят шість тисяч пятсот шістдесят вісім) грн. 59 коп.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ч. 2 ст. 14 КАС України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Посилання апелянта на те, що у нього відсутній обов'язок щодо сплати заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах по Списку № 2 у сумі 401 915,87 грн., оскільки Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах до складу єдиного внеску не віднесено колегія суддів не приймає до уваги, оскільки спірні правовідносини регулюються положеннями Закону України № 1058-IV та Закон № 400/97-ВР, а не Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

На підставі викладеного, судова колегія робить висновок, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року у справі № 805/1612/15-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року у справі № 805/1612/15-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя І.А. Васильєва

Судді Р.Ф. Ханова

ОСОБА_2