Справа № 813/3831/15
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2015-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2015 року № 813/3831/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Павлішевського М.В.,

з участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 міська рада, про знесення,

в с т а н о в и в:

Державна архітектурно-будівельна інспекція України (далі ДАБІ України) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 міська рада, з вимогою зобовязати відповідача здійснити знесення за власний рахунок самовільно збудованого гаража по вул. Заміській, 107 в м. Самбір Львівської області та прибудови (розмірами 2,47м х 7,80 м, зазначеними у технічному паспорті, виданому ОСОБА_2 МЕТІ від 18.03.2008 р.) до житлового будинку по вул. Заміській, 107 в м. Самбір Львівської області. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вказані гараж і прибудова до житлового будинку були збудовані відповідачем з порушенням вимог Законів України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про планування та забудову територій» та «Про архітектурну діяльність», у звязку з чим він за наслідками проведених перевірок був притягнутий до адміністративної відповідальності, а також видано обовязкові до виконання приписи. Відповідач не виконав вимог приписів № 6/1-ф від 06.02.2015р. та № 6/2-ф від 06.02.2015р., тому відповідно до ст.376 Цивільного кодексу України та ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» вказане самочинне будівництво підлягає знесенню.

Позивач явки представника в судове засідання не забезпечив, просив розглядати справу без участі його представника на підставі поданих матеріалів.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позву не визнала з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов, поданих в судовому засіданні 04.08.2015 року. Дала пояснення, суть яких полягає у такому.17.10.1991 року рішенням виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ОСОБА_3 народних депутатів № 58 ОСОБА_4, надано дозвіл на добудову веранди до частини будинку по вул. Заміській, 107. Через відсутність фінансової можливості на здійснення даної добудови, будівництво веранди було проведено лише у 2007 р., що підтверджується технічними паспортами від 2007 р. та від 2008 р. Відповідно до пункту 1 розділу II Прикінцевих положень Закону України № 509-УІ від 16.09.2008 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву» дозвіл на виконання будівельних робіт, отриманий до вступу в силу, залишається в силі протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом, а щодо обєктів містобудування, будівництво яких розпочато, - до завершення їх будівництва. Зазначена норма є нормою прямої дії. У звязку з чим дозволи на виконання будівельних робіт, отримані до вступу в силу підпункту 17 пункту 10 розділу І цього Закону, дійсні і не вимагають продовження терміну їх дії в межах строків, установлених пунктом 1 розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву». Крім того, відповідно до пункту 8 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України № 3038-УІ від 12.03.2011 р. «Про регулювання містобудівної діяльності», дозволи на виконання будівельних робіт, отримані до набрання чинності цим Законом, діють до завершення будівництва обєкта. Таким чином, якщо згідно з отриманим дозволом будівництво обєкту було розпочато і воно діяло на момент вступу в силу зазначених законодавчих актів, то дозвіл вважається дійсним до завершення будівництва. Зазначила, що про здійснення самовільного будівництва гаражу позивачу було відомо ще 2008 р. Постанова № 6/58/1-ф/пз про адміністративне правопорушення за невиконання вимог припису № 6/2-ф від 06.02.2015 р., сам припис від 06.02.2015 р, та постанова 1 6/58/1-ф/пз від 27.05.2015 р підлягають скасуванню за пропущенням загальних строків давності. Просила відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються та оцінивши їх в сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Посадовою особою структурного підрозділу позивача ОСОБА_5 ДАБІ у Львівській області у присутності забудовника гр. ОСОБА_1 із залученням в.о. начальника відділу архітектури і містобудування виконавчого комітет ОСОБА_2 міської ради на підставі звернення гр. ОСОБА_6, ОСОБА_3 проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил гр. ОСОБА_1 на обєкті будівництва з «щодо будівництва прибудови до частини житлового будинку та будівництво гаражу по вул. Заміській 107 у м. Самбір Львівської області».

За результатами перевірки складено:

- акт перевірки № 6/5-ф від 06.02.2015р;

- протокол про адміністративне правопорушення № 6/2-ф від 06.02.2015 р.;

Як слідує з акту, в результаті перевірки встановлено, що ОСОБА_1 у 2007 р. (з врахуванням письмових пояснень) по вул. Заміській, 107 в м. Самборі Львівської області здійснила реконструкцію власної частини житлового будинку шляхом будівництва прибудови (розмірами 2,47м х 7,80м, зазначеними у технічному паспорті, виданому ОСОБА_2 МЕТІ від 18.03.2008р. №2784) без дозволу на виконання будівельних робіт. У 2008р. ОСОБА_1 здійснено будівництво індивідуального гаражу (влаштовано огороджуючі конструкції по периметру будівлі та змонтовано дах) на земельній ділянці по вул. Заміській, 107 у м. Самборі Львівської області (розмірами 4,00м х 6,00м) з порушенням вимог табл. 1 Додатку 3.1 «Протипожежні вимоги» та п. 3.25 * ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» (відстань від суміжних будівель становить менше 3,0 м, відстань від межі земельної ділянки становить менше 0,5 м) та без дозволу на виконання будівельних робіт, чим порушено ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій», ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

За наслідками проведеної перевірки та на підставі акту № 6/5-ф від 06.02.2015р. видано приписи, а саме:

- припис № 6/1-ф від 06.02.2015р. про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;

- припис №6/2-ф від 06.02.2015р. про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Вимогами вказаних приписів ОСОБА_1 було зобовязано вчинити дії щодо проведення реконструкції частини житлового будинку шляхом будівництва прибудови на вул. Заміській, 107 у м. Самборі Львівської області у відповідності до вимог чинного містобудівного законодавства та щодо приведення будівництва гаража по вул. Заміській, 107 в м. Самбір Львівської області у відповідність довимог чинного містобудівного законодавства.

18.02.2015р. директором ОСОБА_5 ДАБІ у Львівській області винесено постанову № 6/19-ф/пз про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 170 грнза адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 оплачено штраф у сумі 170 грн в добровільному порядку.

22.05.2015р. посадовою особою структурного підрозділу позивача ОСОБА_5 ДАБІ у Львівській області проведено позапланову перевірку виконання вимог припису № 6/1 від 06.02.2015р. та припису № 6/2 від 06.02.2015р.

За результатами перевірки складено:

- акт перевірки № 6/502-з/н від 22.05.2015р.;

- протокол про адміністративне правопорушення № 6/502-з/н від 22.05.2015р.;

- акт перевірки № 6/501-з/н від 22.05.2015р.;

- протокол про адміністративне правопорушення № 6/501-з/н від 22.05.2015р.

З вказаних актів слідує, що перевіркою встановлено невиконання ОСОБА_1 припису № 6/1 від 06.02.2015р. та припису № 6/2 від 06.02.2015р., чим порушено п.3 ч.4 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.14 абз. 3 Постанови КМУ 553 від 23.05.2011р.

27.05.2015р. директором ОСОБА_5 ДАБІ у Львівській області винесено дві постанови про накладення на ОСОБА_1 штрафу:

1) № 6/58/1-ф/пз - у розмірі 5100 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 188-42 КУпАП;

2) № 6/58/2-ф/пз- у розмірі 5100 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 188- 42 КУпАП.

Вирішуючи даний спір суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (далі Закон № 3038-VI) державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини четвертої статті 41 Закону № 3038-VI, посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, в тому числі, складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону та видавати обовязкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, повязаної з будівництвом обєкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності, визначає Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 р. № 553 (далі Порядок).

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 Порядку державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції.

Державний архітектурно-будівельний контроль, відповідно до пункту 5 Порядку, здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Підстави для проведення позапланової перевірки визначені пунктом 7 Порядку, серед яких є виявлення факту самочинного будівництва обєкта та звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення субєктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

Як встановлено судом, підставою проведення 06.02.2015 року ОСОБА_5 ДАБІ у Львівській області позапланової перевірки на предмет додержання вимог містобудівного законодавства щодо будівництва прибудови до частини житлового будинку та будівництво гаражу по вул. Заміській 107 у м. Самбір Львівської області стало звернення ОСОБА_6 та ОСОБА_3

Повноваження посадових осіб інспекцій під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю визначені пунктом 11 Порядку, відповідно до якого вони мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом та видавати обовязкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Згідно пункту 17 Порядку, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис).

Аналіз частини четвертої статті 41 Закону № 3038-VI та пунктів 11 та 17 Порядку дає підстави вважати, що посадові особи інспекції вправі видавати лише два види приписів, а саме: про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідач ОСОБА_1 не заперечує, що гараж вона побудувала без затвердженої проектної документації та без дозволу на виконання будівельних робіт. Водночас заперечує самочинне будівництво прибудови розміром 2,47м х 7,80 до житлового будинку по вул. Заміській, 107 в м. Самбір Львівської області, яка фактично є верандою, дозвіл на будівництво якої було надано рішенням виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ОСОБА_3 народних депутатів від 17.10.1991 року№ 58. При цьому відповідач посилається на пункт 1 розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву» від 16.09.2008 р. № 509-VІ.

У звязку з цим суд зазначає наступне.

16.09.2008 р. був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву» № 509-VІ (далі Закон № 509-VІ), пунктом 10 розділу І якого було внесено ряд змін до Закону України «Про планування та забудову територій», зокрема, підпунктом 17 внесено зміни до статті 29, яка регулює питання дозволу на виконання будівельних робіт.

У відповідності до пункту 1 розділу II Прикінцевих положень Закону № 509-VІ дозвіл на виконання будівельних робіт, отриманий до вступу в силу, залишається в силі протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом, а щодо обєктів містобудування, будівництво яких розпочато, - до завершення їх будівництва. Зазначена норма є нормою прямої дії. У звязку з чим дозволи на виконання будівельних робіт, отримані до вступу в силу підпункту 17 пункту 10 розділу І цього Закону, дійсні і не вимагають продовження терміну їх дії в межах строків, установлених Законом № 509-VІ.

Окрім цього, відповідно до пункту 8 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-УІ від 12.03.2011 р., дозволи на виконання будівельних робіт, отримані до набрання чинності цим Законом, діють до завершення будівництва обєкта.

Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ОСОБА_3 народних депутатів від 17.10.1991 року № 58 ОСОБА_7 та ОСОБА_4, надано дозвіл на добудову веранди до їхніх частин будинку по вул. Заміській, 107 розміром 2.70 х 5.50 м кожному.

Тобто дозвіл на добудову веранди був наданий ОСОБА_1 до прийняття законів, які регулюють питання у сфері містобудівної діяльності.

Саме у визначених рішенням від 17.10.1991 року № 58 розмірах було проведено будівництво веранди у 2007 р., що підтверджується технічними паспортами від 2007 р. та від 2008 р.

Відповідач ОСОБА_1, знаючи, що будівництво гаражу здійснено самочинно, разом з іншим співвласником будинку 107 по вул. Заміській в м. Самборі вчиняють дії, спрямовані на узаконення самочинного будівництва, підтвердженням чого звернення до Самбірського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_3 (як ще одного співвласника будинку та автора скарги) про визначення порядку користування земельною ділянкою, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, справа №452/241/15-ц.

Саме під час розгляду Самбірським міськрайонним судом справи №452/241/15-ц ОСОБА_3 ініціює проведення позапланової перевірки, за наслідками якої відповідачем видано приписи від 06.02.2015р. № 6/1-ф та № 6/2-ф.

Вимоги вказаних приписів є нечіткими і полягають у вимозі усунути порушення містобудівного законодавства у виді «проведення реконструкції частини житлового будинку шляхом будівництва прибудови» і «щодо будівництва гаража» по вул. Заміській,107 в м. Самборі Львівської області.

Питання, повязані із самочинним будівництвом, регулюються статтею 376 ЦК України, відповідно до частини першої якої житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Отже, знесення самочинного будівництва можливе лише якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб.

Інших підстав для знесення самочинного будівництва законодавством не передбачено.

Судом встановлено, що між позивачем та одним із співвласників будинку ОСОБА_7 є згода на узаконення самочинного будівництва. Це підтверджується їх узгодженими спільними діями, а також вбачається із письмового пояснення ОСОБА_1, наданого начальнику ОСОБА_5 ДАБІ у Львівській області.

Крім цього, згідно до пояснень суміжного сусіда відповідача ОСОБА_8, добудована до будинку №107 по вул. Заміській у м.Самборі веранда не створює жодних перешкод у користуванні його ділянкою і не завдає шкоди його інтересам, він не заперечує проти доїзду пожежної машини до вказаного будинку у випадку надзвичайної ситуації через прибудинкову територію будинку №109 по вул. Заміській, у якому він проживає.

В Постанові від 30.03.2012 р. № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернув увагу судів, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності (п. 22).

Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

В інших випадках суд за позовом відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування може на підставі частини сьомої статті 376 ЦК зобовязати забудовника здійснити перебудову житлового будинку, будівлі, споруди або іншого обєкта нерухомості, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з істотним порушенням основних будівельних норм і правил, у тому разі, коли таке будівництво суперечить суспільним інтересам, порушує права інших осіб, коли порушення будівельних норм і правил є істотним, а також є технічна можливість виконати перебудову.

Якщо технічна можливість перебудови обєкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна.

Відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобов'язання здійснити перебудову (п.24).

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 р. у разі виявлення факту самочинного будівництва обєкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого обєкта та компенсацію витрат, повязаних з таким знесенням.

Таким чином, умовою внесення припису є неможливість перебудови з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб. Ці обставини повинні зясовуватися під час вирішення питання про внесення припису, однак під час внесення оскаржуваного припису зясовані не були.

Позивачем не було враховано, що відповідач ОСОБА_1 мала дозвіл на прибудовуу вигляді рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ОСОБА_8 народних депутатів від 17.10.1991 року № 58.

Судом встановлено, що позивач під час проведення позапланової перевірки 06.02.2015 року не зясовував чи обєкти нерухомості, з вимогою про знесення яких він звертається, порушують законні права та інтереси інших осіб, а також не перевіряв наявність технічної можливості по здійсненню перебудови цих обєктів і ставлення до цього відповідача ОСОБА_1

Позивач, виносячи приписи від 06.02.2015р. № 6/1-ф та № 6/2-ф та звертаючись до суду з позовом про знесення самочинного будівництва, безперечно, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт.

Однак при цьому небуло враховано балансу між цілями, на досягнення яких діє позивач, та несприятливими наслідками для відповідача та інших співвласників будинку у разі знесення прибудови і гаражу.

Публічно-правовий характер діяльності ДАБІ України спрямований на забезпечення принципу законності у сфері містобудування. Однак досягатися він повинен не за рахунок порушення чи створення загрози порушення інших охоронюваних законом інтересів.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови відповідно до частини другої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Хома О.П.