Справа № П/811/1723/15
Суддя: С.В. Дегтярьова
Дата ухвалення: 2015-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2015 року Справа № П/811/1723/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Дегтярьової С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача 1: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області

до відповідача 2: ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області

про скасування наказу, визнання неправомірними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,

за участю:

секретаря судового засідання - Черної О.Ю.,

позивача - ОСОБА_1,

представників:

відповідачів - не з'явились,

третьої особи - не з'явився,

ОСОБА_1 звернувся з позовом, в подальшому неодноразово уточненим, до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, ОСОБА_2, про:

- визнання неправомірним та скасування наказу начальника УМВС в Кіровоградській області, полковника міліції ОСОБА_2 від 03.03.2015 за № 83 о/с в частині призначення позивача на посаду дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції міліції громадської безпеки Вільшанського РВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_1;

- визнання неправомірними дій начальника УМВС в Кіровоградській області, полковника міліції ОСОБА_2, які полягали в прийнятті наказу від 03.03.2015 за № 83 о/с в частині призначення позивача на посаду дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції міліції громадської безпеки Вільшанського РВ УМВС України в Кіровоградській області;

- зобов'язання УМВС України в Кіровоградській області здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи з 25.02.2015 р. по 28.07.2015 р.;

- визнання бездіяльності УМВС України в Кіровоградській області протиправною, яка полягає в ненарахуванні та невиплаті грошового забезпечення більш ніж за один місяць;

- стягнення з управління МВС України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 8000,00 (вісім тисяч) гривень.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що після скорочення посади оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу УБОЗ УМВС України в Кіровоградській області, на якій він перебував, йому запропоновано посаду дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції міліції громадської безпеки Вільшанського РВ УМВС України в Кіровоградській області та надано час для вирішення питання про згоду/незгоду із запропонованою посадою. Позивач зазначає, що неодноразово звертався до керівництва УМВС України в Кіровоградській області з проханням повідомити про наявність вакантних посад в підрозділі УМВС в Кіровоградській області для можливості вибору вакансії для продовження проходження служби. Однак через деякий час, як зазначає позивач, йому стало відомо про те, що видано наказ №83 о/с від 03.03.2015 р. про призначення його дільничним інспектором міліції сектору дільничних інспекторів міліції міліції громадської безпеки Вільшанського РВ УМВС України в Кіровоградській області з 25.02.2015 р., що, на думку позивача, призвело до грубого порушення Конституції України, Кодексу законів про працю.

Додатково позивач повідомляє, що він проходить службу в органах внутрішніх справ п'ятнадцять років. За цей час отримав відзнаки та заохочення МВС, державну нагороду. Особисто, відповідно до наказів керівника Антитерористичного центру СБУ №33/55 від 06.04.2014 р., №33/75т від 08.04.2014 р., №48 від 26.10.2014 р., МВС України 1885 о/с дск від 17.09.2014 р., УМВС України в Кіровоградській області №321 о/с дск від 18.09.2014 р., №367 о/с дск від 21.10.2014 р. в період з 21.09.2014 р. по 30.10.2014 р., успішно виконував завдання, приймаючи участь у проведені антитерористичної операції, визначеної Законом України "Про боротьбу з тероризмом" на території Донецької області, а тому розраховував на зайняття посади в підрозділі УМВС Кіровоградської області.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області до суду подано заперечення на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги ним не визнаються у повному обсязі, оскільки позивач в порушення ч.3 ст.99 КАС України, на думку відповідача, звернувся до суду з пропуском строку звернення.

Також за результатами кадрової комісії, на яку було запрошено позивача для вирішення питання щодо подальшого проходження служби в ОВС, у присутності останнього після обговорення та з урахуванням п.п.21, 42 Положення про проходження служби, прийнято рішення про призначення позивача на посаду ДІМ СДІМ Вільшанського РВ.

Вимогу про визнання протиправною бездіяльності УМВС України в Кіровоградській області в ненарахуванні та невиплаті грошового забезпечення більш ніж за один місяць вважає безпідставною, оскільки вищевказані виплати відносяться до компетенції райвідділу. Позовна ж вимога про стягнення моральної шкоди, на думку відповідача, не доведена належними та допустимими доказами.

Відповідачі та третя особа в судове засідання не з'явилися.

Відповідачем-1 через канцелярію суду подано клопотання про розгляд справи без участі представника УМВС України в Кіровоградській області. В задоволені адміністративного позову відповідач-1 просив відмовити.

На підставі ч.3 ст.160 КАС України в судовому засіданні 20.08.2015 р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено у строк до 26.08.2015 р., про що повідомлено під час проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні.

Дослідивши подані позивачем та відповідачами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

Наказом №196 о/с від 26.06.2001 р. рядового внутрішньої служби ОСОБА_1, прибувшого з управління Державного Департаменту України з питань виконання покарань в Кіровоградській області, призначено на посаду помічника слідчого відділення Петрівського районного відділу УМВС України в Кіровоградській області з 02 червня 2001 року, встановивши посадовий оклад в розмірі 110 гривень, та присвоївши спеціальне звання рядовий міліції в порядку переатестування (а.с.55).

Судом встановлено, що з метою приведення штатної чисельності органів і підрозділів Міністерства внутрішніх справ, що утримується з державного бюджету, у відповідність до Закону України "Про загальну структуру та чисельність Міністерства внутрішніх справ України" та відповідно до наказу МВС від 10.02.2015 р. №141 начальником управління полковником міліції ОСОБА_2 було прийнято наказ №193 від 25.02.2015 р. Про скорочення штатної чисельності УМВС, відповідно до якого скороченню підлягала посада оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з міжнародними організованими злочинними групами управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України в області, яку займав позивач станом на 25.02.2015 року (а.с.143-149).

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 з вищевказаним наказом ознайомлюватись відмовився, що підтверджується актом про відмову від ознайомлення, усно пояснивши про необхідність отримання додаткових консультацій з приводу фактів викладених у даному наказі. Дані обставини викликали необхідність направлення повідомлення про скорочення посади, яку займав позивача, та його виклику до УКЗ УМВС України для вирішення питання подальшого проходження служби в ОВС (а.с.45).

Матеріалами справи підтверджується факт ознайомлення 03.03.2015 року позивача з наказом №193193 від 25.02.2015 р. "Про скорочення штатної чисельності УМВС", а саме - рапортом ОСОБА_1 (а.с.48).

Згідно витягу з Протоколу засіданні кадрової комісії УМВС України в Кіровоградській області №8 від 03.03.2015 р., судом встановлено, що після обговорення питання, винесеного на порядок денний, в присутності ОСОБА_1, члени комісії ухвалили рішення, відповідно до якого, враховуючи п.21 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, майора міліції ОСОБА_1 призначено дільничним інспектором міліції сектору дільничних інспекторів міліції міліції громадської безпеки Вільшанського районного відділу УМВС України в області (а.с.43).

Начальником УМВС України в Кіровоградській області на підставі рішення кадрової комісії винесено наказ №83 о/с від 03.03.2015 р. про призначення майора міліції ОСОБА_1 дільничним інспектором міліції сектору дільничних інспекторів міліції міліції громадської безпеки Вільшанського районного відділу УМВС України в області з 25 лютого 2015 року з посадовим окладом 650 грн. та звільнення його з посади оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з міжнародними організованими злочинними групами управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України в області, установивши щомісячну премію за лютий 2015 року в розмірі 39,4 %.

В судовому засіданні встановлено, що наказ №83 о/с від 03.03.2015 р., в частині звільнення із займаної посади оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з міжнародними організованими злочинними групами управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України в області з мотивів скорочення, позивачем не оскаржується. Через це ним також зменшено позовні вимоги в частині поновлення на посаді, яку він займав до призначення дільничним (а.с.166). Отже, правомірність звільнення позивача з посади оперуповноваженого в особливо важливих справах у зв'язку із скороченням штатів, не є предметом спору у даній справі.

Свою ж позицію про оскарження наказу №83 о/с від 03.03.2015 р. в частині призначення на посаду дільничним інспектором міліції сектору дільничних інспекторів міліції міліції громадської безпеки Вільшанського районного відділу УМВС України в області ОСОБА_1 мотивує тим, що він мав можливість в силу наявних у нього кваліфікації та досвіду розраховувати на вищу посаду ніж посада дільничного інспектора у Вільшанському районі.

Документальних доказів того, що позивач на засіданні кадрової комісії відмовився від призначення на посаду дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції, в тому числі, і з мотивів високої кваліфікації, матеріали справи не містять, позивачем в ході судового розгляду цього не доведено.

Більш того, судом встановлено, що будь-яких рапортів з приводу відмови проходити службу у Вільшанського РВ УМВС України в області на вказаній посаді, рапортів про звільнення з неї або переведення на іншу посаду позивачем до керівництва не подавалось.

Судом встановлено, що призначення позивача на посаду дільничного інспектора Вільшанського РВ є наслідком скорочення його посади, яку він займав до звільнення.

Відповідно до п.21 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженої постановою КМУ РСР від 29 липня 1991 р. N 114 (далі Положення про проходження служби) визначено, що особи рядового і начальницького складу зобов'язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників.

Судом встановлено, що позивач проходив службу на посаді дільничного інспектора Вільшанського РВ у встановленому порядку та отримував відповідне грошове забезпечення, що підтверджується відповідними доказами до 28.07.2015 року, що було викликане наслідками скорочення посад, що проходила в УМВС в Кіровоградській області, а тому, за відсутністю відмови проходити службу, його й було призначено на посаду дільничного в порядку п.21 Положення (а.с.125, 150-156).

Більш того, в ході розгляду справи встановлено, що позивач наказом начальника УМВС України в Кіровоградській області №266 від 28.07.2015 року з посади дільничного був відкомандирований на службу в Полтавську область (а.с.200).

Згідно наказу УМВС України в Полтавській області від 07.08.2015 р. №467 о/с, ОСОБА_1 призначений на посаду старшого оперуповноваженого відділу боротьби з організованою злочинністю управління карного розшуку УМВС в Полтавській області, де і проходить службу на день розгляду справи в суді (а.с.200). При цьому своє відкомандирування в Полтавську область для проходження служби ОСОБА_1 вважає правомірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а займану на даний час посаду - його досвіду та кваліфікації.

Суд вважає, що скасування наказу від 03.03.2015 р. № 83 о/с в частині призначення позивача на посаду дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції міліції громадської безпеки Вільшанського РВ УМВС України, з якої його було відкомандировано для проходження подальшої служби в Полтавській області, може призвести до негативних наслідків та погіршення його правового становища в галузі трудових правовідносин на майбутнє, в тому числі, і подальшої служби на посаді старшого оперуповноваженого відділу боротьби з організованою злочинністю управління карного розшуку УМВС в Полтавській області.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову про визнання протиправним та скасування наказу начальника УМВС в Кіровоградській області від 03.03.2015 р. №83 о/с в частині призначення на посаду дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції міліції громадської безпеки Вільшанського районного відділу УМВС України в Кіровоградській області через відсутність порушеного права, оскільки позивач не навів жодних доказів відмови від проходження служби за цією посадою (тобто призначення всупереч його волевиявлення).

Додатково позивач заявив вимогу про визнання протиправними дій начальника УМВС в Кіровоградській області полковника міліції ОСОБА_2 03.03.2015 за № 83 о/с в частині призначення позивача на посаду дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції міліції громадської безпеки Вільшанського РВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_1 з прийняття оскаржуваного наказу, оскільки вважав, що ОСОБА_2 розпочав відносно позивача протиправні службові переслідування.

Суд вважає, що оскільки вимога про визнання протиправним та скасування наказу 03.03.2015 за № 83 о/с в частині призначення позивача на посаду дільничного інспектора не підлягає задоволенню, вимога про визнання протиправним дій начальника УМВС в Кіровоградській області полковника міліції ОСОБА_2 з прийняття такого наказу є необґрунтованою.

Більш того, дана позовна вимога про визнання протиправним дій начальника з прийняття наказу охоплена вимогою про визнання протиправним та скасування самого наказу, оскільки повноваження (дії) з прийняття наказу перевіряються відповідно до п.2 ч.3 ст.2 КАС України під час аналізу на предмет законності самого рішення суб'єкта владних повноважень, а тому в будь-якому випадку, розглядається в сукупності з першою позовною вимогою (визнання протиправним та скасування наказу).

Окрім цього, в судовому засіданні встановлено, що на момент розгляду справи ОСОБА_2 суб'єктом владних повноважень (посадовою особою) вже не є.

Додатково позивачем заявлено вимоги про визнання бездіяльності МВС України в Кіровоградській області в ненарахуванні та не виплаті грошового забезпечення більш ніж за один місяць та зобов'язання УМВС в Кіровоградській області здійснити нарахування та виплату на користь позивача різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, з приводу яких суд вважає за необхідне вказати наступне.

З 25.02.2015 р. посада оперуповноваженого, на якій перебував позивач, скорочена, наказ в частині звільнення позивача з посади оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з міжнародними організованими злочинними групами УБОЗ УМВС в області позивачем не оскаржується, а тому підстав для здійснення нарахування та виплати грошового забезпечення із розрахунку структури грошового забезпечення скороченої посади відсутні, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

З огляду на зміст частини 1 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. №2011-ХІІ, норми якого з огляду на п.1 ч.1 ст.3 поширюються, зокрема, на військовослужбовців правоохоронних органів, встановлено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

При цьому частиною другою зазначеного Закону передбачено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Таким чином, із аналізу зазначених норм суд дійшов висновку, що права та гарантії встановлені Конституцією та законами України поширюються на військовослужбовців із врахуванням законодавчо встановлених особливостей, а не за умови, якщо вони безпосередньо визначені спеціальним законодавством, яке врегульовує питання, пов'язані з прийняттям, проходженням та звільненням зі служби в органах внутрішніх справ України.

За таких умов, суд вважає необґрунтованим твердження представника відповідача щодо відсутності у позивача права позову про відшкодування завданої моральної шкоди, з огляду на не встановлення такого права спеціальними нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

На підставі пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З'ясуванню в даному випадку підлягає те, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З огляду на те, що в ході розгляду справи судом встановлена відсутність протиправності дій та рішень відповідача, тож позовні вимоги про відшкодуванням шкоди є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Судом встановлено, що заперечуючи проти позову, відповідач зазначив про порушення позивачем строків звернення до суду.

Суд не приймає дані посилання, з огляду на зміст ухвали судді від 05.06.2015 р., якою таке питання вже вирішене: строк звернення до суду позивачу поновлено.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 159 - 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10- денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня отримання копії постанови у повному обсязі, апеляційної скарги.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду С.В. Дегтярьова