Справа № 2а-0770/2991/11
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2011-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 2a-0770/2991/11
Ряд стат. звіту № 3.3
ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2011 р. 15.55 год. м. Ужгород

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дору Ю.Ю. при секретарі судового засідання Бішко А.Я., та сторін, які беруть участь у справі:

позивача: Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України представник ОСОБА_1;

відповідача: ОСОБА_2;

перекладача: ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до ОСОБА_2 про затримання та примусове видворення за межі території України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 3 статті 160 КАС України 21 вересня 2011 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано протягом 22 вересня 2011 року.

Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про затримання та примусове видворення за межі території України.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі із мотивів викладених у адміністративному позові. Позивач повідомив суду, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач), 29 серпня 2011 року був затриманий прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Чоп»Чопського прикордонного загону за спробу незаконного, поза пунктами пропуску, перетину державного кордону з України в Угорщину. На момент затримання документів, що посвідчують особу не мав.

Надалі - 07 вересня 2011 року позивачем було прийнято рішення про добровільне видворення іноземця або особи без громадянства за межі України, яким зобовязано відповідача покинути територію України у термін до 09.09.2011 р. Однак таке рішення відповідач виконати не зміг через відсутність документів та грошей.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково та просив його видворити за межі України в США або Великобританію.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

29 серпня 2011 року відповідач був затриманий прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Чоп»Чопського прикордонного загону за спробу незаконного, поза пунктами пропуску, перетину державного кордону з України в Угорщину. На момент затримання документів, що посвідчують особу не мав. (а.с.5)

Відповідно до протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 29 серпня 2011 року у відповідача під час огляду не виявлено цінних речей та документів (а.с. 6).

ОСОБА_2 назвався громадянином ОСОБА_4, проте в судовому засіданні дане твердження було спростовано зібраними та дослідженими доказами. За таких обставин встановити дійсну громадянську приналежність не виявилося можливим. Також в судовому засіданні відповідач пояснив, що він є громадянином ОСОБА_4 та прибув до Італії на кораблі, а саме безпосередньо до Риму, звідки на поїзді приїхав до Будапешта, а із Будапешта прибув поїздом до міста Загонь, що знаходиться на території Угорщини на кордоні між Україною та Угорщиною. Переховувався у лісі в Угорщині, де в нього залишилася неповнолітня сестра. В Україну потрапив випадково в пошуках їжі, шляхом перетину кордону річкою (Тиса), а тому просить суд в порядку реадмісії повернути його на територію Угорщини. Проте, такі покази відповідача були спростовані в ході судового розгляду справи, а саме є загальновідомим фактом те, що місто Рим не омивається морем, а відтак, відповідач, ОСОБА_2 не міг туди потрапити морським шляхом. Крім цього, в матеріалах справи міститься відповідь Лівійського посольства в Україні (а.с.17), де зазначено, що особа ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 не являється громадянином ОСОБА_4. Так само, згідно відповіді прикордонної поліції Угорської республіки (а.с.18) не встановлено місця перебування інших нелегальних мігрантів, де зі слів відповідача перебуває його неповнолітня сестра. В судовому засіданні також було встановлено, що відповідач ОСОБА_2, який назвався громадянином ОСОБА_4 не знає жодного слова арабською мовою, натомість добре володіє англійською Повну назву Лівійської держави не знає, а тому всі покази відповідача, дані ним у суді не відповідають дійсності. Покази відповідача щодо випадкового перетину кордону не відповідають дійсності, оскільки він повідомив, що огорожа знаходиться вздовж річки на Угорському боці, проте загальновідомим є факт, що така огорожа стоїть тільки на Українському боці кордону, а тому суд приходить до висновку що перетину кордону із Угорщини в Україну відповідач не здійснював.

Вивчаючи матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що реалізуючи свої права та свободи, останній міг встановленим порядком іммігрувати в будь-яку Європейську країну на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, як це передбачено законодавством України, законодавством інших держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України. Але знаючи про можливість легально вїхати до Європейських країн, відповідач вибравши найбільш легкий та незаконний спосіб, умисно йде на вчинення правопорушень завідомо знаючи про те, що під час досягнення своєї мети, він неодноразово буде порушувати та ігнорувати законодавство країн на своєму шляху.

Таким чином, відповідач незаконно в порушення ст. 3 «Правил в'їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1995 р. N 1074 перебування на території України (іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні, зобовязані мати паспортний документ, яким є документ, що підтверджує громадянство іноземця та особи без громадянства або посвідчує особу без громадянства, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, дає право виїзду за кордон і визнаний Україною), перебуває на території України. Під час незаконного перебування на території України, всупереч ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»незаконно, поза пунктами пропуску намагається незаконно, поза пунктами пропуску перетнути державний кордон з України в Словаччину на ділянці відділу прикордонної служби «Чоп»Чопського прикордонного загону.

Згідно вимог ст. 32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»іноземці та особи без громадянства, затримані за незаконне перебування на території України (всупереч забороні щодо в'їзду в Україну, за відсутності визначених законодавством та міжнародними договорами України підстав для перебування в Україні (транзитного проїзду через її територію), у тому числі перебування за чужими, підробленими, зіпсованими або такими, що не відповідають встановленому зразку, візою (дозволом), паспортним документом) або прийняті на територію України на виконання міжнародних договорів про реадмісію осіб, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, розміщуються за рішенням адміністративного суду в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з регламентованим внутрішнім розпорядком на період, необхідний для підготовки їх видворення за межі України у примусовому порядку, але не більш як дванадцять місяців.

07 вересня 2011 року Чопським прикордонним загоном Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України було прийнято рішення про добровільне видворення іноземця або особи без громадянства за межі України, яким зобовязано відповідача покинути територію України у термін до 09.09.2011 р.. (а.с.12) Однак таке рішення відповідач не виконав.

Згідно ст. 32 зазначеного закону органи внутрішніх справ, органи охорони державного кордону або Служби Безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх зверненням постанови адміністративного суду затримати і примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець та особа без громадянства будуть ухилятися від виїзду, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі органами охорони державного кордону до суміжної держави. Така постанова приймається судом за зверненням органу охорони державного кордону або Служби безпеки України, якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець та особа без громадянства будуть ухилятися від виїзду.

Відповідач грошей та документів, що посвідчують особу та дають право на перетин кордону не має, в звязку з чим, в разі прийняття рішення про видворення органом охорони державного кордону, виїхати з території України у встановленому законодавством порядку відповідач не зможе, оскільки згідно ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»іноземці та особи без громадянства виїжджають з України за дійсними паспортними документами. Отримати такі документи на території України в термін до 5 діб, які відведені іноземцю для покидання території України Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»іноземці та особи без громадянства виїжджають з України за дійсними паспортними документами.

Відповідно до відповіді Лівійського посольства в Україні (а.с.17) особа ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 не являється громадянином ОСОБА_4.

За наведених обставин, позовні вимоги про затримання та примусове видворення ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Оскільки протиправна поведінка відповідача суперечить інтересам забезпечення безпеки України, з метою захисту прав, інтересів громадян України та з метою недопущення уникнення ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 примусового видворення, суд приходить до переконання, що у відповідності до п.3 ч.2 ст.256 КАС України слід допустити негайне виконання постанови.

Згідно ч. 4 ст. 94 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 17, 71, 86, 94, 160, 163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до ОСОБА_2 про затримання та примусове видворення за межі території України задовольнити повністю.

2. Затримати ОСОБА_2 Вейна, ІНФОРМАЦІЯ_1 на термін до дванадцяти місяців, з розміщенням в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства Міністерства внутрішніх справ України.

3. Примусово видворити ОСОБА_2 Вейна, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі території України.

4. Допустити негайне виконання постанови в частині примусового видворення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

5. Згідно ч. 4 ст. 94 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються

6.Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Дору Ю.Ю.