Справа № 2а-196/10
Суддя: Городівський А. А.
Дата ухвалення: 2010-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а -196 /2010р.
Постанова

Іменем України

19.11.2010 р.

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙСУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі головуючого судді Городівського А.А.

при секретарі Блащук Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

в м. Козятині справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Козятинської міської ради Вінницької області про скарження дій , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення Козятинської міської ради Вінницької області про скарження дій та просить: 1). визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Козятинської міської ради Вінницької області по не донарахуванню та недоплаті йому одноразової компенсації за шкоду завдану здоровю внаслідок Чорнобильської катастрофи в 2009 році та щорічної допомоги на оздоровлення в 2009-2010 роках; 2). зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Козятинської міської ради Вінницької області здійснити перерахунок та виплатити йому недоплачену одноразову компенсацію за шкоду завдану здоровю внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 30 мінімальних заробітних плат, розмір якої встановлений на момент виплати компенсації відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; 3). зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Козятинської міської ради Вінницької області здійснити перерахунок та виплатити йому недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік та 2010 рік в розмірі 4 мінімальних заробітних плат, розмір якої встановлений на момент виплати допомоги відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

В обгрунтування позовних вимог позивач вказав в заяві, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, внаслідок захворювання, повязаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії його визнано інвалідом ІІІ групи, положенням статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII його віднесено до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також йому призначено пенсію по інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 12 лютого 2009 року.

Згідно ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (чинної як на момент втрати працездатності - встановлення йому групи інвалідності повязаної з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС так і на даний час) він має право на одноразову компенсацію за шкоду завдану здоровю в розмірі 30 мінімальних заробітних плат та на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 4 мінімальних заробітних плат. Згідно цієї ж статті вказаного закону, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати і виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення.

Вихідним критерієм розрахунку державної компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення виступає мінімальна заробітна плата, розмір якої визначається законом, а саме законом про Державний бюджет України на відповідний рік .

При зверненні до відповідача 25 лютого 2009 року йому було виплачено лише 100, 00 грн. в рахунок щорічної допомоги на оздоровлення та 189, 60 грн. одноразової компенсації за шкоду завдану здоровю, що є прямим порушенням вищевказаних норм (підтвердження відповідь - лист відповідача від 12.07.2010р. № 1281).

В липні 2010 року він звернувся до відповідача із заявою про усунення порушень щодо нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення та одноразової компенсації за шкоду завдану здоровю та приведення розрахунку виплат у відповідність до чинної ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , але відповідачем у листі від 12.07.2010р. № 1281 було повідомлено, що одноразову компенсацію за шкоду завдану здоровю та щорічну допомогу на оздоровлення йому було виплачено згідно постанов Кабінету Міністрів України « Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996р. № 836 та постанови «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005р. № 562.

Враховуючи, що право на отримання одноразової компенсації за шкоду завдану здоровю внаслідок Чорнобильської катастрофи ним отримано в лютому 2009 року, а згідно відповіді Відповідача від 12.07.2010р. № 1281 виплата одноразової компенсації була здійснена в травні 2009 року, то відповідно вихідним критерієм визначення розміру вказаної компенсації являється розмір мінімальної заробітної плати встановлений на момент виплати. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» (ст.55) розмір мінімальної заробітної плати станом на травень 2009 року становить 625, 00 грн., відповідно розмір одноразової компенсації за шкоду завдану здоровю повинен складати (625 грн. х 30) = 18 750, 00 грн. Однак, з належної йому суми відповідачем було виплачено лише 189, 60 грн.

Так як належні йому суми одноразової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення не були виплачені в повному обємі та своєчасно на час звернення в 2009 році, тому вони підлягаю виплаті і на даний час з урахуванням суми мінімальної заробітної плати, яка склалася на сьогодення на момент виплати, а це, 888, 00 грн з 01.07.2010р. згідно Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20.10.2009р. № 1646-VI (ст.2).

Таким чином, сума недоплаченої йому одноразової компенсації за шкоду завдану здоровю внаслідок Чорнобильської катастрофи станом на 30 серпня 2010 року (день звернення до суду) становить 18 560, 40 грн. (26640, 00 грн. 189, 60 грн. = 26450, 40 грн.)

Поряд з цим, відповідачем також не доплачено йому в 2009 та 2010 роках щорічну допомогу на оздоровлення. В січні 2009 року йому було виплачено лише 100, 00 грн., тоді як згідно ст. 48 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII розмір цієї допомоги має складати 4 мінімальних заробітних плати і на час звернення до суду, враховуючи, що розмір цієї допомоги визначається з розрахунку мінімальної заробітної плати на момент її виплати (888, 00 грн. з 01.07.2010р.) , то сума невиплаченої щорічної допомоги на оздоровлення складає 3452, 00 грн. за 2009 рік (3552, 00 грн. 100,00 грн. = 3452, 00 грн.) та 3552, 00 грн. за 2010 рік .

У своєму листі-відповіді від 12.07.2010р. № 1281 відповідач посилається на недіючі, визнані неконституційними положення ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» де вказано, що виплата та розмір одноразової компенсації за шкоду завдану здоров»ю внаслідок Чорнобильської катастрофи та щорічної допомоги на оздоровлення здійснюється в порядку встановлених Кабінетом Міністрів України.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006р. № 489 було виключено положення ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», де було визначено, що інвалідам ІІІ групи розмір одноразової компенсації за шкоду завдану здоровю виплачується в розмірі 30 мінімальних заробітних плат, а щорічна допомога на оздоровлення в розмірі 4 мінімальних заробітних плат, але Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007р. № 6-рп/2007 такі зміни були визнані неконституційними. Таким чином, у звязку із втратою чинності положень закону, якими були внесені зміни до законодавчих актів, останні діють в редакції, що існувала до внесення змін визнаних такими, що не відповідають Конституції.

В своїх постановах від 26.07.1996р. № 836 та № 562 від 12.07.2005р. Кабінет Міністрів України установив розмір сум одноразової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення усупереч положенням статті 48 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», при чому ця сума не відповідає розмірам мінімальної заробітної плати.

З огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними актами при виплаті одноразової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення передбачених статтею 48 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» N 796-XII, застосуванню підлягає розмір мінімальної заробітної плати, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому його позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, підтвердив обставини, що вказані в позовній заяві, наполягає на задоволенні позовних вимог, які викладені в позовній заяві, в повному обємі.

Представник управління праці та соціального захисту населення Козятинської міської ради Вінницької області позов не визнала, підтримала надані суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначила, що право на отримання компенсації за шкоду, заподіяну здоровю, особі, яка стала інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи, ОСОБА_1 набув з дня призначення йому інвалідності та скористався цим правом і отримав вищевказану компенсацію, в травні місяці 2009 року.

Щорічну допомогу на оздоровлення позивач отримав по 2009 рік включно.

При нарахуванні вищевказаних виплат управління праці та соціального захисту населення Козятинської міської ради керувалось Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Законом України Про державний бюджет на відповідний рік, Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року, Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року та Постановою Кабінету Міністрів України № 936 від 20 вересня 2005 року Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст.54 Закону України Про державний бюджет на 2009 рік та ст. 52 Закону України Про державний бюджет на 2010 рік розміри державних соціальних гарантій на відповідний рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними Законами України, цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

Пунктом 4 ст. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 936 від 20 вересня 2005 року Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків ЧАЕС, які стали інвалідами внаслідок ЧАЕС виплачується відповідно до частини 1 ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та Постанови Кабінету Міністрів № 836, а щорічна допомога на оздоровлення відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону та Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року при встановлені інвалідності виплачується одноразова компенсація інвалідам ІІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у сумі 189 грн. 60 коп. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005 року щорічна допомога на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачується в сумі 90 грн. 00 коп.

Згідно з п.8 ст.7 Бюджетного кодексу України бюджетні кошти використовуються тільки на цілі визначені бюджетними призначеннями та відповідно до ст.23 цього ж кодексу будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Відповідно до ст.51 Бюджетного кодексу визначено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобовязання та проводять виплати тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Покриття витрат на виплату компенсації за шкоду, заподіяну здоровю, особі, яка стала інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів. Виходити за межі передбачених призначень працівники управління не мають права, так як це тягне за собою дисциплінарну, майнову та кримінальну відповідальність.

Отже, вважає, що при нарахуванні та виплаті вищевказаних компенсацій працівники управління діяли в межах своїх повноважень і їх дії визнавати протиправними неможливо.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити повністю.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії, що підтверджується копією посвідчення Серії А № 153446 с особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. (а.с. 7).

Висновком Вінницької обласної МСЕК від 12 лютого 2009 року позивачеві встановлена третя група інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного із роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується копією висновку та довідкою МСЕК. ( а.с. 8,9).

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 виплачено одноразову компенсацію особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі 189 гривень 60 копійок за 2009 рік і при визначенні розміру одноразової компенсації відповідач керувався Постановою КМ України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 виплачена щорічна допомога на оздоровлення в сумі 100 гривень за 2009 рік і при визначенні розміру допомоги відповідач керувався Постановою КМ України № 562 від 12 липня 2005 року « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006р. № 489 було виключено положення ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», де було визначено, що інвалідам ІІІ групи розмір одноразової компенсації за шкоду завдану здоровю виплачується в розмірі 30 мінімальних заробітних плат, а щорічна допомога на оздоровлення в розмірі 4 мінімальних заробітних плат.

Проте, Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007р. № 6-рп/2007 справа N 1-29/2007 такі зміни були визнані неконституційними, тобто на даний час діє і є чинною ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , якою визначено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами третьої групи виплачується в розмірі 30 мінімальних заробітних плат, а щорічна допомога на оздоровлення виплачується інвалідам третьої групи в розмірі - чотири мінімальні заробітні плати.

Частиною 2 статті 152 Конституції України та частиною 2 статті 73 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 16.10.1996р. № 422/96-ВР визначено, що визнані неконституційними закони, інші правові акти або їх окремі положення втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, у звязку із втратою чинності положень закону, якими були внесені зміни до законодавчих актів, останні діють в редакції, що існувала до внесення змін визнаних такими, що не відповідають Конституції.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 46 Конституції України пенсії інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум застосовується, зокрема, для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Посилання представника відповідача на те, що після визнання Конституційним Судом України змін, внесених в ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неконституційними, питання про визначення розміру одноразової компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на законодавчому рівні є неврегульованим і визначається постановами КМ України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та від 12 липня 2005 року № 562 « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд вважає надуманими і безпідставними, оскільки в цьому випадку діє попередня редакція ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня постановлення рішення Конституційним Судом України.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має вищу юридичну силу і при виплаті щорічної допомоги на оздоровлення та одноразової компенсації громадянину ОСОБА_1Г, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідач повинен керуватися вимогами ст..48 вищевказаного Закону, який передбачає право позивача ОСОБА_1 на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 4 мінімальних заробітних плати та одноразову компенсацію в розмірі 30 мінімальних заробітних плат.

Отже, виходячи з конституційних норм та засад пріоритетності законів над підзаконними актами ( урядовими нормативними актами), нарахування та виплата позивачеві ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення та одноразової компенсації, як чорнобильцю, має бути проведена, виходячи з розмірів, встановлених ст.. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

А тому, з метою захисту прав позивача ОСОБА_1, дії відповідача, управління праці та соціального захисту населення Козятинської міської ради Вінницької області, щодо по недоврахуванню та недоплаті позивачеві щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 -2010 роки та одноразової компенсації в 2009 році за шкоду, заподіяну здоровю, особі, яка стала інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи, необхідно визнати протиправними та зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 недоплачену одноразову компенсацію за шкоду завдану здоровю внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 30 мінімальних заробітних плат, розмір якої встановлений на момент виплати компенсації відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік та 2010 рік в розмірі 4 мінімальних заробітних плат, розмір якої встановлений на момент виплати допомоги відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

Керуючись ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. ст. 19, 152 ч.2 Конституції України, ст.ст. 9 ч.4, 158 - 163 КАС України, суд ,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Козятинської міської ради Вінницької області по не донарахуванню та недоплаті ОСОБА_1 одноразової компенсації за шкоду завдану здоровю внаслідок Чорнобильської катастрофи в 2009 році та щорічної допомоги на оздоровлення в 2009-2010 роках.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Козятинської міської ради Вінницької області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 недоплачену одноразову компенсацію за шкоду завдану здоровю внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 30 мінімальних заробітних плат, розмір якої встановлений на момент виплати компенсації відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Козятинської міської ради Вінницької області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік та 2010 рік в розмірі 4 мінімальних заробітних плат, розмір якої встановлений на момент виплати допомоги відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Козятинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя : підпис.

З оригіналом вірно: Суддя Секретар

Дата документу 19.11.2010