Справа № 2-а-7359/11
Суддя: Мазур І. В.
Дата ухвалення: 2012-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ун. № 2-а-7359/11
пр. № 2-а/2608/315/12
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2012 року

31 січня 2012 року Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Мазур І.В.

при секретарі Сіряченко Я.В.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Дорожньо-патрульної служби ДАЇ в м.Києві про скасування постанови сержанта міліції Пискуна Василія Юрійовича,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2011 року позивач звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення /серія АА, №524262 від 8.08.2010 року про його притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП, посилаючись на те, що оскаржувана постанова була винесена незаконно, внаслідок неправомірних дій посадової особи - інспектора ДПС ВДАІ молодшого сержанта Пискуна В.Ю. Твердження про те, що він перетнув суцільну смугу горизонтальної розмітки є безпідставними.

Позивач в судовому засідання підтримав позов в повному обсязі.

Відповідач направив до суду письмові заперечення проти позову, в яких пояснив, що 8.08.2010року він ніс службу по забезпеченню безпеки дорожнього руху, охороні громадського порядку та профілактиці аварійності на Мніському проспекті. О 18год.20хв. ним був зупинений автомобіль Шеврове держномер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1, який в порушення вимоги дорожньої розмітки 1.1. (вузька суцільна лінія, яка поділє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорозі. Лінію 1.1. перетинати забороняється) перетнув суцільну лінію горизонтальної розмітки. Під час ознайомлення з протоколом про правопорушення позиваач вписав нібито свідка даної пригоди ОСОБА_4, але ні в автомобілі ні поблизу ніяких осіб не було. Відповідно другий екземпляр протоколу та постанови було вручено ОСОБА_1 Усних та письмових клопотань позивач під час розбору правопорушення не заявляв. Відповідач просив розглядати справу у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових i службових осіб, інших суб'єктів при здiйсненнi ними владних управлiнських функцiй на основi законодавства, в тому числi на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адмiнiстративних справ.

Судом встановлено, що 8.08.2010 року інспектором ДПС 2 взводу роти СПДПС полку ДПС ДАІ ГУ МВС України в м.Києві сержантом міліції Пискуном В.Ю. було складено протокол про адміністративне правопорушення /серія АА1, №053191/, згідно якого ОСОБА_1 - позивач у справі, 8.08.2010 року о 18:20 годині в місті Києві по пр. Мінському, керуючи автомобілем перетнув суцільну лінію горизонтальної розмітки, що розділяє транспортні потоки протилежних напрямків./а.с.6/

На підставі вказаного протоколу 8.08.2010 року інспектором сержантом міліції Пискуном В.Ю. за порушення п.1.1 (дод.2) ПДР України, було винесено постанову /серія АА, №524262/ про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 255,00 гривень.

Згідно статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи вiдсутнiсть адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- i кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- i кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм i стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей i документів, а також іншими документами.

Позивач обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, що правил дорожнього руху не порушував, діяв у відповідності до вимог правил.

Згідно Інструкції, затвердженої наказом МВС України «Про затвердження Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС» №111 від 27.03.2009 року, завданням та функціями пiдроздiлiв ДПС є, зокрема, нагляд за дорожнім рухом з метою забезпечення його безпеки, забезпечення безпечного й безперебійного руху транспортних засобів, попередження та припинення злочинів i адміністративних правопорушень у сфері дорожнього руху, винесення відповідно до чинного законодавства постанов про адміністративні порушення, контроль за дорожнім рухом, тобто виявлення порушень законодавства, правил, норм i стандартів у сфері забезпечення дорожнього руху.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення було накладено правомочним органом, в діях позивача наявні ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, наявна вина ОСОБА_1 у вчиненні порушення за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також встановлено, що суб'єктом владних повноважень враховано тяжкість вчиненого проступку, майновий стан винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, оскільки за санкцією статті накладено мінімальне стягнення.

Наведене дає суду підстави зробити висновок про те, що відповідач - суб'єкт владних повноважень при винесенні оскаржуваної постанови діяв правомірно в межах наданих йому повноважень та з дотриманням прав, свобод та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин.

Наведені позивачем доводи, якими він обґрунтовує позовні вимоги про скасування оскаржуваної постанови, а саме те, що він правил дорожнього руху не порушував, суд не приймає до уваги, оскільки вони нічим не підтверджуються у судовому засіданні, як і доводи відносно того, що позивач діяв у відповідності до вимог Правил дорожнього руху.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає у зв'язку з його необґрунтованістю та безпідставністю.

Керуючись статтями 158-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя