Справа № 804/10521/13-а
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2013-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

18 жовтня 2013 р. Справа № 804/10521/13-а
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участю:
представників позивача представника відповідачаОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Комунального підприємства «Зеленодольський міський водоканал» до Дніпродзержинської обєднаної державної фінансової інспекції Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області про скасування акту ревізії та вимоги щодо відшкодування коштів

встановив:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Комунального підприємства «Зеленодольський міський водоканал» до Дніпродзержинської обєднаної державної фінансової інспекції Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області в якому позивач просив:

скасувати частково акт ревізії Дніпродзержинської об'єднаної державної фінансової інспекції від 15.02.2013 р. № 830-21/03, та вимоги Дніпродзержинської об'єднаної державної фінансової інспекції від 01.03.2013 р. № 16/539, щодо відшкодування коштів на проведення підприємством витрат на утримання понадштатної одиниці в сумі 28309,35 грн.; щодо відшкодування незаконних видатків внаслідок оплати за державні кошти по більшій, ніж передбачено документами конкурсних торгів, вартості паливно-мастильних матеріалів на суму 3041,42 грн., труб сталевих на суму 2819,79 грн., електроенергії на суму 57983,36 грн.

В судовому засіданні представник відповідача просив суд закрити провадження в частині скасування частково акту ревізії Дніпродзержинської об'єднаної державної фінансової інспекції від 15.02.2013 р. № 830-21/03, оскільки зазначена вимога не може бути предметом розгляду в адміністративному судочинстві.

Представники позивача розгляд зазначеного клопотання залишили на розсуд суду.

Вирішуючи питання щодо закриття провадження у справі суд виходить з норм Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до ч.1 ст.2 якого завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 3 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень;

суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 17 КАС України передбачено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. При цьому названа норма визначає рішення як нормативно-правовий акт чи правовий акт індивідуальної дії.

Нормативно-правові акти рішення, дію яких поширено на невизначене або визначене загальними ознаками коло осіб і які призначені для неодноразового застосування щодо цього кола осіб.

Правові акти індивідуальної дії рішення, які є актом одноразового застосування норм права і дію яких поширено на конкретних осіб або які стосуються конкретної ситуації.

Як зазначив Конституційний Суд України в рішенні №2-зп від 23.06.1997 року, за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Таким чином, як нормативний, так і ненормативний правовий акт завжди виражають волю (волевиявлення) уповноваженого субєкта права, його владні приписи; мають офіційний характер, обовязків до виконання; спрямування на регулювання суспільних відносин; встановлюють правову норму чи конкретне правовідношення; оформляються у визначеній формі; є юридичними фактами, що спричиняють певні правові наслідки.

Тобто, до компетенції адміністративних судів віднесено справи щодо захисту прав, свобод і інтересів осіб від дій субєктів владних повноважень щодо управління цими особами чи здійснення інших владних функцій щодо них.

Відрізняючою ознакою правового акту від інших управлінських актів є наявність в ньому змісту управління особою, здійснення щодо нього влади, шляхом встановлення його прав і обовязків.

Правовий акт - акт волевиявлення (рішення) уповноваженого суб'єкта права, що регулює суспільні відносини за допомогою встановлення (зміни, скасування, зміни сфери дії) правових норм, а також визначення (зміни припинення) на основі цих норм прав і обов'язків учасників конкретних правовідносин, міри відповідальності конкретних осіб за скоєне ними правопорушення. Критерієм розмежування понять нормативного правового акта і ненормативного (індивідуального) правового акта є сфера його дії за суб'єктивним складом, оскільки правові акти індивідуальної дії, на відміну від нормативних, поширюють свою дію на конкретно визначеного суб'єкта.

Крім того, згідно п.3 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, акт ревізії - документ, який складається посадовими особами контролюючого органу, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід'ємною частиною акта.

Вивчивши матеріали позовної заяви, проаналізувавши норми діючого законодавства, суд приходить до висновку, що оскаржуваний акт перевірки є документом, який носить інформаційний характер, не містить у собі будь-яких владних управлінських приписів, а тому не є рішенням суб'єкта владних повноважень у сфері публічно-правових відносин, внаслідок чого предмет даного спору не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо закриття провадження в адміністративній справі за позовом Комунального підприємства «Зеленодольський міський водоканал» до Дніпродзержинської обєднаної державної фінансової інспекції Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області про скасування акту ревізії та вимоги щодо відшкодування коштів в частині позовних вимог щодо скасування частково акту ревізії Дніпродзержинської об'єднаної державної фінансової інспекції від 15.02.2013 р. № 830-21/03.

Керуючись ст.ст. 157, 160 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, -

ухвалив:

Закрити провадження в адміністративній справі 804/10521/13-а за адміністративним позовом Комунального підприємства «Зеленодольський міський водоканал» до Дніпродзержинської обєднаної державної фінансової інспекції Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області про скасування акту ревізії та вимоги щодо відшкодування коштів в частині позовних вимог щодо скасування частково акту ревізії Дніпродзержинської об'єднаної державної фінансової інспекції від 15.02.2013 р. № 830-21/03.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 18.10.2013р. Суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_1