Справа № 816/2746/15
Суддя: С.А. Іваненко
Дата ухвалення: 2015-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/2746/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іваненка С.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Панькіної А. С.,

представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 особи-підприємця ОСОБА_5 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання нечинними та скасування податкових вимог та податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

16 липня 2015 року позивач ОСОБА_4 особа-підприємець ОСОБА_5 (надалі - ФОП ОСОБА_5, позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі - Кременчуцька ОДПІ, відповідач) про визнання нечинними та скасування податкових вимог про сплату боргу № Ф-/841, № Ф-/842 від 15 червня 2015 року та податкових повідомлень-рішень від 30 червня 2015 року № /10725, № /10726, № /10728, № /10729, № /10730, № /10731 та № /10732.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачем було зазначено, що Кременчуцькою ОДПІ проведена документальна планова виїзна перевірка з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2014 року, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року. За результатами перевірки був складений Акт № 732/16-03-17-01-08/НОМЕР_1 від 15 червня 2015 року. Позивач вважає, що висновки зазначені в Акті є неправомірними, необґрунтованими та прийнятими з порушенням вимог чинного законодавства, а тому підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на доводи, наведені в письмових запереченнях та поясненнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) зареєстрований як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Полтавської області 21 квітня 1994 року № 1006418 /а. с. 26/.

Позивач перебуває на податковому обліку у Кременчуцькій ОДПІ /а. с. 28/ та є платником ПДВ (свідоцтво платника ПДВ № 100226514, виданого 15 травня 2009 року) /а. с.27/.

Як слідує з матеріалів справи, з 18 травня 2015 року по 29 травня 2015 року, продовжено Наказом від 29 травня 2015 року № 958 Про продовження терміну проведення планової перевірки з 02 червня по 08 червня 2015 року /а. с. 59/, Кременчуцькою ОДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2014 року, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року

За результатами перевірки складено Акт № 732/16-03-17-01-08/НОМЕР_1 від 15 червня 2015 року /а. с. 40-57/, в якому зафіксовано порушення позивачем, зокрема:

- пункту 198.1, пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02 грудня 2010 року із змінами та доповненнями (надалі - ПК України), в результаті чого занижено податок на додану вартість за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року на загальну суму 27811 грн., в т.ч. за квітень 2014 року в розмірі 6028 грн., за травень 2014 року в розмірі 5009 грн., за червень 2014 року в розмірі 4696 грн., за липень 2014 року в розмірі 6650 грн., за серпень 2014 року в розмірі 5428 грн.;

- пункту 177.4 статті 177 ПК України в результаті чого встановлено заниження сплати ПДФО на 38606,86 грн., в т. ч. по періодах: 2013 рік - 9844,28 грн., 2014 рік - 28762,58 грн.

- підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163, пункту 164.1, підпункту 164.2.1 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167, підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, підпункту "а" пункту 176.2 статті 176, пункту 177.7 статті 177 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб на суму 49200,62 грн.;

- пункту 4 частини першої статті 4, пункту 1 частини другої статті 6, пункту 2 частини першої статті 7, пункту 11 статті 8, пункту 2 статті 9 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464 -VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено сплату ЄСВ на суму 85307,00 грн., в т. ч. по періодах : за 2013 рік - 22773,09 грн., 2014 рік - 62533,91 грн.;

- абзац другий пункту 1 частини першої статті 4, пункт 1 частини другої статті 6, абзац перший пункту 1 частини першої статті 7, пункту 5 та пункту 7 статті 8 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VІ, в результаті чого встановлено заниження єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахованого роботодавцем - фізичною особою-підприємцем, в розмірі 137462,32 грн.;

- порушення пункту 44.1 статті 44, підпункту а) пункту 176.1 статті 176, пункту 177.10 статті 177 ПК України, а саме, неведення книги обліку доходів та витрат;

- пункту 9 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 6 липня 1995 року N 265/95-ВР зі змінами і доповненнями;

- пункту 10 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 6 липня 1995 року N 265/95 зі змінами і доповненнями;

- пункту 2.6 "Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" затвердженого постановою Правління НБУ від 15 грудня 2004 року № 637 зі змінами і доповненнями;

- статті 18 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року N 481 змінами і доповненнями. /а. с. 56 (зворотній бік)/

На підставі акту перевірки Кременчуцькою ОДПІ прийняті: дві вимоги про сплату боргу від 15 червня 2015 року: № Ф-1/841, № Ф-/842 та вісім податкових повідомлень-рішень від 30 червня 2015 року: № /10725, № /10726, № /10727, № 00441/81701/10728, № /10729, № /10730, № /10731 та № /10732, згідно яких ФОП ОСОБА_5, зобовязаний сплатити відповідні суми донарахувань та штрафні санкції, а саме:

- згідно вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-/841 від 15 червня 2015 року єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 137462,32 грн.;

- згідно вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-/842 від 15 червня 2015 року єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 85307,00 грн.

- згідно податкового повідомлення-рішення № /10725 від 30 червня 2015 року штрафні санкції з єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 68732,17 грн.;

- згідно податкового повідомлення-рішення № /10726 від 30 червня 2015 року штрафні санкції з єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 8530,70 грн.;

- згідно податкового повідомлення-рішення № /10727 від 30 червня 2015 року штрафні санкції за не виконання щоденного друку на реєстраторах розрахункових операцій фіскальних звітних чеків і не забезпечення їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій - в сумі 7990,00 грн.;

- згідно податкового повідомлення-рішення № /10728 від 30 червня 2015 року штрафні санкції за встановлення реалізації алкогольних напоїв за цінами нижче встановлених Кабінетом Міністрів України мінімальних роздрібних цін на алкогольні напоїв в сумі 10000,00 грн.;

- згідно податкового повідомлення-рішення № /10729 від 30 червня 2015 року штрафні санкції за не оприбуткування готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книгах обліку - в сумі 18051,10 грн.;

- згідно податкового повідомлення-рішення № /10730 від 30 червня 2015 року донараховано податок на доходи фізичних осіб в сумі 49200,62 грн. та штрафні (фінансові санкції) в сумі 34 700,86 грн. всього на загальну суму 83901,48 грн.;

- згідно податкового повідомлення-рішення № /10731 від 30 червня 2015 року донараховано податок на доходи фізичних осіб, що сплачені фізичними особами за результатами декларування в сумі 38606,86 гривень та штрафні (фінансові санкції) в сумі 9651,72 гривень всього на загальну суму 48258,58 грн.;

- згідно податкового повідомлення-рішення № /10732 від 30 червня 2015 року донараховано податок на додану вартість в сумі 27811 грн. та штрафні (фінансові санкції) в сумі 13905,50 грн. всього на загальну суму 41716,50 грн.

Загальна сума яку необхідно сплатити складає 509949,85 грн.

Як вбачаться з позовної заяви, з деякими виявленими порушеннями, які зазначені в акті позивач погоджується. А саме з податковим повідомленням-рішенням № /10727 від 30 червня 2015 року про нарахування штрафних санкцій за не виконання щоденного друку на реєстраторах розрахункових операцій фіскальних звітних чеків і не забезпечення їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій - в сумі 7990,00 грн..

Не погоджуючись із правомірністю прийняття відповідачем вимог та інших вказаних податкових повідомлень-рішень, позивач звернувся до суду з вимогою про їх скасування.

Відповідно до частини третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам та правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Щодо вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15.06.2015 №Ф-/841, податкового повідомлення-рішення від 30.06.2015 №/10730, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 30.06.2015 №/10725, суд встановив наступне.

Перевіркою достовірності, повноти включення доходів до складу загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податків встановлено факт не включення до складу загального місячного (річного) оподаткованого доходу доходів у вигляді заробітної плати в результаті використання праці найманих осіб.

Як зазначено в акті перевірки, ФОП ОСОБА_5 на 01.01.2013 мав трудові відносини з 17 найманими працівниками, на 31.12.2014 - 10 найманими працівниками, з якими укладені трудові договори, що підтверджено трудовими договорами, табелями обліку робочого часу, книгою нарахування заробітної плати в результаті використання праці найманих працівників.

ФОП ОСОБА_5 здійснює підприємницьку діяльність в магазинах "Оптовичок", режим роботи магазину з 7 до 21 години без перерви та вихідних, що підтверджено зазначеними часом та датою в фіскальних чеках, наданих підприємцем на перевірку (наприклад, чек від 07.08.2014 з магазину "Оптовичок" с. Пришиб: перша операція відбулася о 6 год. 41 хв. - остання операція о 20 год. 59 хв.).

За твердженням відповідача, для безперебійної діяльності магазину з графіком роботи з 7 до 21 години без перерви та вихідних (тобто щоденно 14-годинний робочий день) виникає необхідність в залученні додаткових трудових ресурсів, робота яких повинна оплачуватись згідно норм чинного законодавства, тобто на рівні не нижче законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно Закону України "Про державний бюджет України на 2013 рік" у 2013 році мінімальна заробітна плата встановлена у місячному розмірі: з 1 січня - 1147 гривень, з 1 грудня - 1218 гривень; у погодинному розмірі: з 1 січня - 6,88 гривні, з 1 грудня - 7,30 гривні.

Перевіркою встановлено, що з урахуванням графіку роботи магазину (14-годинний робочий день) та фактично відпрацьованими днями (8-годинний робочий день) тими працівниками, які здійснюють продаж продукції, самозайнятою особою ОСОБА_5 повинна була виплачуватись заробітна плата працівникам, які працювали в магазині решту часу понад відпрацьований 8-годинний робочий день.

На підставі наведеного, Кременчуцькою ОДПІ встановлено порушення позивачем вимог пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, пп. „а" п. 176.2 ст. 176, п. 177.7 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на доходи з фізичних осіб загалом в розмірі 49200,62 грн.

Відповідно контролюючим органом вказано на порушення відповідачем вимог абз. 2 п. 1 ч. 1 ст. 4, п. 1 ч. 2 ст. 6, абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 7, п. 5, п. 7 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", внаслідок чого занижено: суму єдиного внеску, нарахованого з сум заробітної плати особам, які працюють на умовах трудового договору всього за 2013-2014 роки у розмірі 125213,20 грн.; суму єдиного внеску, утриманого з сум заробітної плати, нарахованої особам, які працюють на умовах трудового договору всього за 2013-2014 року у розмірі 122249,12 грн.

З урахуванням викладено, контролюючим органом сформовано:

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.06.2015 №Ф-/841 в розмірі 137 462,33 грн:

- податкове повідомлення-рішення від 30.06.2015 №/10730, яким збільшено суму грошового зобовязання з ПДФО загалом в розмірі 83901,48 грн (в т.ч., 49200,62 - основний платіж, 34700,86 грн - штрафні санкції);

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 30.06.2015 №/10725, яким нараховано штрафні санкції в розмірі 68732,17 грн.

В силу положень підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України обєктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід резидента.

Згідно з підпунктом 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

У відповідності до пункту 167.1 статті 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу /підпункт 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України/.

Окрім того, як визначено абзацом 2 пункту 1 частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої статті 4 цього Закону, єдиний внесок нараховується на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, перевіркою ФОП ОСОБА_5 не встановлено нарахування та виплату найманим працівником заробітної плати за повний робочий день, оскільки згідно наданих на перевірку документів заробітку плату нараховано з розрахунку 8-годинного робочого дня при фактичній тривалості 14 годин.

При цьому ні акт перевірки, ані письмові заперечення Кременчуцької ОДПІ проти позову не містять посилань на належні докази, якими було б підтверджено факт відпрацювання найманими працівниками ФОП ОСОБА_5 саме 14-годинного робочого дня.

Доводи контролюючого органу щодо заниження позивачем розміру заробітної плати та, як наслідок, заниження зобовязання зі сплати податку на доходи фізичних осіб і єдиного соціального внеску зводяться до припущень про ймовірне відпрацювання найманими працівниками ФОП ОСОБА_5 саме 14-годинного робочого дня.

Разом з тим, відповідачем не враховано, що відповідно до умов договору від 19.11.2013 №770С, укладеного між ФОП ОСОБА_5 та Кременчуцьким міськрайонним центром зайнятості, позивач зобовязувався організувати професійне навчання (стажування) 2 осіб (гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_7) за навчальною програмою "Особливості підготовки товару до продажу" зі строком навчання з 26.11.2013 по 31.01.2014 /а.с. 64-65/.

Як пояснили в судовому засіданні представники позивача, на виконання зазначеного договору ФОП ОСОБА_5 організовано стажування гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Водночас суд не приймає в якості належного доказу надану позивачем копію договору від 05.01.2012 №005С про організацію стажування (підвищення кваліфікації) гр. ОСОБА_8 за професією "продавець продовольчих товарів" /а.с. 62-63/, оскільки строк дії договору визначено з 11.01.2012 по 10.03.2012, а відтак він не стосується спірного періоду (2013-2014 роки).

Нарахування та виплату позивачем заробітної плати найманим працівникам за спірний період підтверджено залученими до матеріалів справи оборотно-сальдовими відомостями по рахунку: 661 /а.с. 66-91/.

Враховуючи зазначене в своїй сукупності, суд дійшов висновку про безпідставність доводів контролюючого органу щодо порушення ФОП ОСОБА_5 наведених вище вимог Податкового кодексу України, Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та протиправність вимоги Кременчуцької ОДПІ про сплату боргу (недоїмки) від 15.06.2015 №Ф-/841, податкового повідомлення-рішення від 30.06.2015 №/10730, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 30.06.2015 №/10725.

Відтак, позов в даній частині належить задовольнити.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 30.06.2015 №/10731, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем: "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, 11010500" загалом в розмірі 48258,58 грн, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15.06.2015 №Ф-/842, якою позивача зобовязано сплатити єдиний соціальний внесок у розмірі 80821,91 грн та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 30.06.2015 №/10726 у розмірі 8530,70 грн, суд встановив наступне.

Перевіркою встановлено, що позивачем до оподатковуваного доходу протягом 2013-2014 років віднесено дохід у розмірі 186096,33 грн від надання маркетингових послуг ПП "Парадігм ОСОБА_9" та Підприємству з іноземними інвестиціями "Імперіал Тобако Юкрейн" та дохід в розмірі 59745,18 грн від надання в оренду (суборенду) частини приміщення ПАТ "ОСОБА_10 кредит".

Згідно з пунктом 177.1 статті 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця /пункт 177.2 статті 177 Податкового кодексу України/.

При цьому відповідно до пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Відповідачем не спростовано, що позивачем у спірний період укладено договори:

- від 02.01.2013 №П-50436, за умовами якого ФОП ОСОБА_5 (виконавець) зобовязувався надавати ПП "Парадігм ОСОБА_9" (замовник) послуги щодо підтримки наявності та асортименту продукції в пунктах продажу (магазинах);

- від 01.10.2013 №3065425, предметом якого визначено інформування останнього щодо обсягів проданих тютюнових виробів та підтримання наявності асортименту продукції.

Доказів визнання недійсними зазначених договорів суду не надано, а відтак, вони є чинними.

Суд зазначає, що ні акт перевірки, ані письмові заперечення відповідача проти позову не містять посилань на конкретні факти порушення платником податку вимог податкового законодавства.

Доводи контролюючого органу зводяться до припущень про те, що надані послуги не повязані із підтримкою наявності та асортименту продукції у магазинах і не вплинули безпосередньо на формування одержаного доходу від надання таких послуг.

Водночас відповідач не заперечує, що ФОП ОСОБА_5 надавав згадані послуги у спірний період.

До того ж, як зазначено у акті перевірки (пункт 2.11), перевіркою дотримання позивачем вимог законодавства щодо забезпечення зберігання первинних документів, звітності, інших документів, повязаних із обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, а також документів, повязаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, порушень не встановлено.

За таких обставин, суд дійшов висновку про безпідставність доводів Кременчуцької ОДПІ щодо завищення ФОП ОСОБА_5 витрат за 2013 рік в розмірі 65628,51 грн, за 2014 рік в розмірі 180213,00 грн.

А відтак, відповідачем неправомірно збільшено суму грошового зобовязання позивача зі сплати податку на доходи фізичних осіб загалом в розмірі 48258,58 грн, у звязку з чим податкове повідомлення-рішення від 30.06.2015 №/10731 підлягає скасуванню.

Так само, безпідставним є нарахування на зазначені суми єдиного соціального внеску в розмірі 85307,00 грн та штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску у розмірі 8530,70 грн, у звязку з чим скасуванню підлягають вимога про сплату боргу (недоїмки) від 15.06.2015 №Ф-/842 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 30.06.2015 №/10726.

Стосовно податкового повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 30.06.2015 №/10728 суд встановив наступне.

За твердженням відповідача ФОП ОСОБА_5 у спірний період реалізував алкогольні напої за цінами нижче встановлених Кабінетом Міністрів України мінімальних роздрібних цін на алкогольні напої, чим порушив вимоги статті 18 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 №481/95-ВР та Постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" від 30.10.2008 №957.

Так, за приписами частини десятої статті 18 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" Кабінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв визначено Постановою Кабінету Міністрів України "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" від 30.10.2008 №957.

Як зазначав представник відповідача, перевіркою контрольних стрічок реєстраторів розрахункових операцій встановлено факти реалізації ФОП ОСОБА_5 алкогольних напоїв за цінами нижче встановлених Кабінетом Міністрів України мінімальних роздрібних цін.

Разом з тим, відповідачем не враховано, що на дату проведення перевірки найманими працівниками ФОП ОСОБА_5 забезпечено внесення до каси коштів у розмірі суми заниження вартості реалізованих алкогольних напоїв, на підтвердження чого до матеріалів справи залучено копії заяв продавців та прибуткових касових ордерів /а.с. 215-228/.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 10000,00 грн, у звязку з чим податкове повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 30.06.2015 №/10728 підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 30.06.2015 №/10729, на підставі якого до позивача застосовано штрафні санкції за неоприбуткування готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО в розмірі 18051,10 грн, суд дійшов наступного висновку.

За твердженням відповідача, в порушення вимог пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 №637, перевіркою встановлено не оприбуткування позивачем готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книгах обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО, а саме:

- в II розділі КОРО №/2 від 17.10.2013 відсутній запис щодо оприбуткування готівкових коштів на підставі фіскального звітного чеку №1498 від 22.03.2014 в сумі 302,32 грн;

- в II розділі КОРО №/2 від 17.10.2013 відсутній запис щодо оприбуткування готівкових коштів на підставі фіскального звітного чеку №1499 від 23.03.2014 в сумі 325,43 грн;

- в II розділі КОРО №/2 від 17.10.2013 відсутній запис щодо оприбуткування готівкових коштів на підставі фіскального звітного чеку №1500 від 24.03.2014 в сумі 373,18 грн;

- в II розділі КОРО №/2 від 17.10.2013 відсутній запис щодо оприбуткування готівкових коштів на підставі фіскального звітного чеку №1507 від 31.03.2014 в сумі 209,28 грн;

- в II розділі КОРО №/3 від 04.04.2013 відсутній запис щодо оприбуткування готівкових коштів на підставі фіскального звітного чеку №682 від 19.07.2013 в сумі 601,95 грн;

- в II розділі КОРО №/5 від 16.09.2014 відсутній запис щодо оприбуткування готівкових коштів на підставі фіскального звітного чеку №1197 від 14.12.2014 в сумі 1092,20 грн;

- в II розділі КОРО №/4 від 18.04.2014 відсутній запис щодо оприбуткування готівкових коштів на підставі фіскального звітного чеку №962 від 24.04.2014 в сумі 195,10 грн;

- в II розділі КОРО №/4 від 18.04.2014 відсутній запис щодо оприбуткування готівкових коштів на підставі фіскального звітного чеку №1076 від 15.08.2014 в сумі 190,10 грн;

- в II розділі КОРО №/р від 28.05.2013 відсутній запис щодо оприбуткування готівкових коштів на підставі фіскального звітного чеку №139 від 20.12.2013 в сумі 268,29 грн;

- в II розділі КОРО №/р від 28.05.2013 відсутній запис щодо оприбуткування готівкових коштів на підставі фіскального звітного чеку №353 від 22.07.2014 в сумі 21,57 грн;

- в II розділі КОРО №/р від 28.05.2013 відсутній запис щодо оприбуткування готівкових коштів на підставі фіскального звітного чеку №354 від 22.07.2014 в сумі 30,80 грн.

Враховуючи викладене, відповідач дійшов висновку про не оприбуткування позивачем готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книгах обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО на суму в розмірі 3610,22 грн.

Однак, суд не погоджується з наведеними доводами контролюючого органу з огляду на наступне.

За приписами пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління ОСОБА_10 банку України від 15.12.2004 №637 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за №40/10320, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

За змістом статті 1 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах доходів і зборів книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Абзацом третім статті 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12.06.1995 №436/95 установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються ОСОБА_10 банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Судом досліджено залучені до матеріалів справи викопіювання з КОРО ФОП ОСОБА_5 №№/2, /3, /1, Р/4, Р/5 /а.с. 196-214/, зі змісту яких встановлено, що в них наявні записи про відсутність яких стверджує відповідач.

Належність та правильність ведення КОРО представником відповідача у ході розгляду справи не заперечувалась.

За відсутності факту не оприбуткування позивачем готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книгах обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО на суму в розмірі 3610,22 грн, суд дійшов висновку про безпідставність застосування до ФОП ОСОБА_5 штрафних санкцій у розмірі 18051,10 грн (3610,22 грн х 5).

Отже, податкове повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 30.06.2015 №/10729 підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 30.06.2015 №/10732, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем: "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100" загалом в розмірі 41716,50 грн, суд встановив наступне.

Перевіркою правильності визначення податкового кредиту з ПДВ за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 встановлено завищення ФОП ОСОБА_5 податкового кредиту за квітень-серпень 2014 року загалом в розмірі 27811,00 грн у звязку з непідтвердженням фактів реалізації протягом 2014 року придбаних у ТОВ "Кременчуцька продовольча компанія" охолоджених тушок курчат-бройлерів, чим порушено вимоги пунктів 198.1, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України.

Однак, суд не погоджується з наведеними доводами контролюючого органу з огляду на наступне.

Податковий кредит, за змістом підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з абзацом "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

За змістом пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду /пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України/.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Як визначено частиною першою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення та реалізації спірних відносин), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

В силу статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Виходячи з вищевикладеного, податковий кредит для цілей визначення обєкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображатимуть реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

За відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач протягом квітня-серпня 2013 року придбав у ТОВ "Кременчуцька продовольча компанія" товари (тушки курчат-бройлерів охолоджені у асортименті).

Факт придбання товарів підтверджено залученими до матеріалів справи копіями податкових накладних, товарних накладних, товарно-транспортних накладних /а.с. 99-117, 123-137, 143-156, 162-177, 184-195/.

Відповідач не заперечує та жодним чином не спростовує фактів отримання позивачем зазначених товарів та оплати їх вартості.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну.

Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця /пункт 201.4 статті 201 Податкового кодексу України/.

У відповідності до пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

В силу пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Дослідивши в судовому засіданні копії податкових накладних, суд встановив, що їх оформлено у відповідності до вимог пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

Податкові накладні відображено позивачем у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних за квітень-серпень 2013 року та на їх підставі віднесено до складу податкового кредиту звітних (податкових) періодів суму ПДВ в розмірі 27811,00 грн, що відображено у податкових деклараціях з ПДВ та додатку до податкової декларації №5 "Розшифровка податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів" /а.с. 94-98, 118-122, 138-142, 157-161, 178-183/.

Зауваження відповідача щодо змісту та форми податкових накладних в Акті перевірки та письмових запереченнях проти позову відсутні.

Також, Кременчуцькою ОДПІ не спростовано того, що на момент складення згаданих вище податкових накладних контрагент позивача мав статус платника податку на додану вартість та був зареєстрований як юридична особа у встановленому законодавством порядку.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позивачем правомірно віднесено до складу податкового кредиту за квітень-серпень 2013 року суму ПДВ загалом в розмірі 27811,00 грн.

З приводу посилань відповідача на непідтвердження фактів реалізації протягом 2014 року придбаних у ТОВ "Кременчуцька продовольча компанія" охолоджених тушок курчат-бройлерів у асортименті, суд зазначає, що спірні господарські операції відбулись у 2013 році, реалізацію придбаних у ТОВ "Кременчуцька продовольча компанія" товарів позивачем здійснено через мережу магазинів "Оптовичок" саме у 2013 році.

Будь-які інші доводи щодо неправомірності формування позивачем податкового кредиту за квітень-серпень 2013 року загалом в розмірі 27811,00 грн у акті перевірки та письмових заперечення відповідача проти позову відсутні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про безпідставність зменшення ФОП ОСОБА_5 податкового кредиту в розмірі 27811,00 грн та застосування до останнього штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 13905,50 грн, у звязку з чим податкове повідомлення-рішення Кременчуцької ОДПІ від 30.06.2015 №/10732 підлягає скасуванню.

Відповідно до підпункту 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості /частина перша статті 11 КАС України/.

Водночас, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "… адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

Відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено обєктивних доводів та не надано належних доказів наявності в діях позивача ознак протиправної діяльності. Тобто, відповідачем не доведено правомірності оскаржених рішень.

А відтак, суд дійшов висновку про задоволення позову ФОП ОСОБА_5 повністю.

У відповідності до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 особи-підприємця ОСОБА_5 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання нечинними та скасування податкових вимог та податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати нечинними та скасувати податкові вимоги про сплату боргу № Ф-/841, № Ф-/842 від 15 червня 2015 року та податкові повідомлення-рішення від 30 червня 2015 року № /10725, № /10726, № /10728, № /10729, № /10730, № /10731 та № /10732.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань за зобовязаннями Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області () на користь ОСОБА_4 особи-підприємця ОСОБА_5 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору в розмірі 510 (п'ятсот десять) гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 17 серпня 2015 року.

Суддя С.А. Іваненко