Справа № 820/538/15
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2015-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

17 серпня 2015 р. № 820/538/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чудних С.О.,

за участю секретаря судового засідання Хмелівської Н.М.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача 2 - Фатій Н.І.,

представника третьої особи - Осадчука В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Тузкової Юлії Анатоліївни, Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області, третя особа - Державна архітектурно-будівельна інспекція України про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_4, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Тузкової Юлії Анатоліївни про відмову у державній реєстрації №18019282 від 16.12.2015 року; зобов'язати державного реєстратора Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Тузкову Юлію Анатоліївну прийняти рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно: нежитлові приміщення літ. "А-5" цокольного поверху №3, 4, 6-10, 11, 11а, 12-15, 20, 21, 22, І, ІА, ІБ, ІІ, ІІА, ІІБ, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, податковий номер НОМЕР_1, та внести відповідний запис до Державного реєстру прав.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що він звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про проведення державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомості: нежитлові приміщення літ. "А-5" цокольного поверху за адресою: АДРЕСА_1. Проте, рішенням від 27.06.2014 року державний реєстратор відмови у державній реєстрації права власності на вказане майно, у зв'язку із тим, що заява про державну реєстрацію та подані до неї документи містять розбіжності, суперечності між відомостями, що зазначені у заяві, відомостями, які містяться у документах та відомостями, які містяться в державному реєстрі речових прав, що унеможливлює проведення державної реєстрації у визначенні технічної характеристики об'єкта нерухомого майна. Усунувши недоліки, вказані державним реєстратором, позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про про проведення державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомості: нежитлові приміщення літ. "А-5" цокольного поверху за адресою: АДРЕСА_1. Рішенням від 16.12.2014 року відповідачем відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності, у зв'язку із тим, що з поданих документів не можливо визначити фактичне розташування нежитлових приміщень, права на які підлягають реєстрації, крім того дані щодо поверховості змінені без належного правового обґрунтування. Позивач не погоджується із вказаними діями відповідача, вважає їх необґрунтованими, а прийняте рішення таким, що суперечить нормам чинного законодавства, у зв'язку із чим просив позов задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Тузкової Юлії Анатоліївни у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, надав до суду письмові заперечення відповідно до яких зазначив, що приймаючи оскаржуване рішення державний реєстратор діяв у межах та у спосіб визначений діючим законодавством України. Підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на нерухоме майно стало не усунення недоліків, після зупинення розгляду заяви позивача. Крім того, позивачем так і не надано документів, відповідно до яких можливо визначити фактичне розташування нежитлових приміщень літ. "А-5" цокольного поверху за адресою: АДРЕСА_1, права на які підлягають реєстрації, крім того дані щодо поверховості змінені без належного правового обґрунтування. У зв'язку із чим представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Представник Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області також вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим відповідно до положень вимог чинного законодавства, а тому просить відмовити в задоволенні позову.

Представник Державної архітектурно-будівельної інспекції України у судовому засіданні зазначив, що будівельні роботи з реконструкції на об'єкті позивача проводились на підставі зареєстрованої Інспекцією декларації про початок виконання будівельних робіт від 16.04.2013 року №ХК 78 з реконструкції нежитлових приміщень літ. "А-5" цокольного поверху №3, 4, 6-:-10, 11, 11а, 12-:-15, 20, 21, 22, І, ІА, ІБ, ІІ, ІІА, ІІБ з розміщенням гуртково-студійних приміщень, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 на замовлення ОСОБА_4 В подальшому від замовника надійшла декларація про готовність об'єкта до експлуатації, яка зареєстрована третьою особою. Зазначена декларація відповідає вимогам затвердженої форми, у зв'язку із чим підстави для відмови замовнику у її реєстрації відсутні. Таким чином, представник вважає, що позов ОСОБА_4 є обґрунтованим та таким , що підлягає задоволенню.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" (далі за текстом - Закон) відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, регулюються Конституцією України, цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" встановлено, що державний реєстратор - посадова особа центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, яка відповідно до цього Закону від імені держави здійснює державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Так, судом встановлено, що 26.11.2014 року позивач звернувся до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нежитлові приміщення літ. "А-5" цокольного поверху за адресою: АДРЕСА_1

Разом із заявою позивачем надано договір дарування нежитлових приміщень, посвідчений 16.11.2012 року приватним нотаріусом ХМНО Ребровою І.С., р. №1324, в якому об'єкт нерухомого майна зазначено: нежитлові приміщення підвалу №1-4, 6, 6а, 7, 7а, 76, 8-15, 20-23, І, II, Па, ІІб в житловому будинку літ. "А-5", що знаходяться в АДРЕСА_1; декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрована Інспекцією ДАБК у Харківській області 29.10.2014 року за №ХК64, відповідно до якої проведена реконструкція нежитлових приміщень цокольного поверху житлового будинку по АДРЕСА_1; лист №1602149 від 03.07.2014 року, відповідно до якого, поверховість об'єкт змінено згідно декларації про початок виконання будівельних робіт від 16.04.2013 року №ХК78.

12.12.2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Тузковою Ю.А. Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції прийнято рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрації прав та їх обтяжень.

В зазначеному рішенні, відповідач зазначив, що заява подана щодо реєстрації виникнення права власності на нежитлові приміщення літ. "А-5" цокольного поверху, проте, до заяви надано договір дарування нежитлових приміщень підвалу в житловому будинку літ. "А-5" та декларація про готовність об'єкта до експлуатації, відповідно до якої проведена реконструкція нежитлових приміщень цокольного поверху житлового будинку по АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 16 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, у разі подання не в повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію, яке містить рекомендації щодо усунення обставин, що були підставою для його прийняття.

Державний реєстратор зупиняє розгляд заяви про державну реєстрацію на строк, що не перевищує п'яти робочих днів з моменту отримання заявником рішення про зупинення розгляду такої заяви.

Розгляд заяви зупинено для надання декларації про початок виконання будівельних робіт від 16.04.2013 року №ХК8, для надання довіреності від 12.12.2013 року, виданої п/н ХМНО Костина Ю.С. №2529.

Також відповідно до положень чинного законодавства України, якщо заявник не усунув протягом п'яти робочих днів після отримання рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію обставини, що стали підставою для його прийняття, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Судом встановлено, рішенням №18019282 від 16.12.2015 року ОСОБА_4 відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, у зв'язку із розбіжностями у правових документах та технічній документації на нежитлові приміщення цокольного поверху літ. "А-5", оскільки із поданих заявником документів неможливо визначити фактичне розташування нежитлових приміщень, права на які підлягають реєстрації.

Державний реєстратор зазначив, що відповідно до декларації про початок виконання будівельних робіт від 16.04.2013 року № 8, з урахуванням листа №1602149 від 03.07.2014 року КП "ХарківміськБТІ" без належного правового обґрунтування змінені дані щодо поверховості. Декларація про початок виконання будівельних робіт від 16.04.2013 року №8 та декларація про готовність об'єкта до експлуатації від 29.10.2014 року №ХК64 посилаються на відсутність зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані.

У вказаній декларації зазначено найменування об'єкта будівництва - нежитлові приміщення цокольного поверху житлового будинку, проте, первинно до проведення реконструкції об'єкт нерухомого майна іменований як приміщення підвалу.

А відповідно до норм ДБН та Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, поняття цоколю та підвалу не є тотожними.

Крім того, суд звертає увагу, що разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нежитлові приміщення літ. "А-5" цокольного поверху позивачем не надавався висновок уповноваженого органу щодо зміни етажності нежитлових приміщень з підвалу на цоколь позивачем.

Суд зазначає, що лист №1602149 від 03.07.2014 року, відповідно до якого, поверховість об'єкт змінено згідно декларації про початок виконання будівельних робіт від 16.04.2013 №ХК78 не є належним доказом, який би підтверджував реконструкцію подавального приміщення у цокольне.

Відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №294 від 09.07.2014 та Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ №553 від 23.05.2011 року, повноваження щодо прийняття рішення або висновку відносно зміни поверховості приміщень нерухомого майна державним реєстратором, інспектором Державного архітектурно-будівельної інспекції України або техніком бюро технічної інвентаризації не передбачено.

Частиною1 ст. 1 Закону України "Про наукову і науково-технічну експертизу" (далі - Закон) зазначено, що наукова і науково-технічна експертиза - це діяльність, метою якої є дослідження, перевірка, аналіз та оцінка науково-технічного рівня об'єктів експертизи і підготовка обґрунтованих висновків для прийняття рішень щодо таких об'єктів.

Статтею З Закону передбачено, що основними принципами наукової і науково- технічної експертизи є компетентність і об'єктивність осіб, установ та організацій, що проводять експертизу, відповідальність за достовірність і повноту аналізу, обґрунтованість рекомендацій експертизи.

Відповідно до ст. 4 Закону суб'єктами наукової і науково-технічної експертизи є замовники, організатори експертизи, а також експерти. Експертизу можуть проводити: органи виконавчої влади у межах своєї компетенції; підприємства, установи та організації всіх форм власності, тимчасові творчі колективи, що здійснюють наукову і науково-технічну діяльність, спеціалізовані експертні організації; окремі експерти, групи експертів та експертні ради. Експертами є фізичні особи, які мають високу кваліфікацію, спеціальні знання і безпосередньо здійснюють наукову чи науково-технічну експертизу та несуть персональну відповідальність за достовірність і повноту аналізу, обґрунтованість рекомендацій відповідно до вимог завдання на проведення експертизи. Експертні ради обов'язково створюються для проведення наукової і науково-технічної експертизи проектів міждержавних, державних цільових програм. Не дозволяється поєднання в одній особі функцій автора розробки чи іншим чином заінтересованої особи та її експерта.

Крім того, ст. 7 Закону визначено, що фізичні особи, які на постійній або професійній основі здійснюють діяльність, пов'язану з наданням експертних послуг, крім осіб, зазначених у частині другій цієї статті, та юридичні особи, статутом яких передбачено таку діяльність, повинні пройти державну акредитацію і отримати свідоцтво, що підтверджує кваліфікацію його отримувача з питання організації та проведення наукової і науково-технічної експертизи.

Порядок проведення державної акредитації фізичних і юридичних осіб на право проведення наукової і науково-технічної експертизи, форму свідоцтва на право проведення такої експертизи та перелік документів державного зразка, що дають фізичним особам право на провадження експертної діяльності і надання експертних послуг без отримання свідоцтва, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері науки.

Державну акредитацію фізичних і юридичних осіб на право проведення наукової і науково-технічної експертизи проводить центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері наукової, науково-технічної діяльності.

Таким чином, звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта від 29.09.2014 року, на який посилається позивач, виданий ТОВ "Актуаль" та затверджений експертом Діптан І.С. не є експертним висновком, який би відповідав вимогам вказаного вище Закону.

Крім того, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців до переліку видів діяльності ТОВ "Актуаль", , не включені повноваження на складання експертних висновків в порядку передбаченому Законом.

Також, суд звертає увагу, що вказаний звіт разом із заявою від 26.11.2014 року позивачем до державного реєстратора надано не було.

Враховуючи викладене, суд вважає правомірним висновок відповідача, що з поданих заявником документів не можливо визначити фактичне розташування нежитлових приміщень, права на які підлягають реєстрації, оскільки предметом договору дарування від 16.11.2012р. були саме нежитлові приміщення підвалу №1-4, 6, 6а, 7, 7а, 76, 8-15, 20-23, І, II, Па, ІІб в житловому будинку літ. "А-5", що знаходяться в АДРЕСА_1, а декларація про початок виконання будівельних робіт надано на реконструкцію нежитлових приміщень вже цокольного поверху житлового будинку по АДРЕСА_1 з розміщенням гуртково-студійних приміщень, а також відповідно до Декларації про початок виконання будівельних робіт від 16.04.2013, №78 та декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 29.10.2014 за №ХК 64 однозначно посилаються на відсутність зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані.

Таким чином, розбіжності у правових документах та технічній документації на вказаний об'єкт позбавляють можливості відповідача проведення державної реєстрації на нежитлові приміщення цокольного поверху №3, 4, 6-:-15, 11-А, 20, 21, 22, І, ІА, ІБ, II, НА, ІІБ, що розташовані по АДРЕСА_1.

У зв'язку з чим, рішення, прийняте державним реєстратором в процедурі розгляду заяви 16.12.2014 року є обґрунтованим, правомірним, прийнятими з дотриманням вимог чинного законодавства України з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Суд звертає увагу позивача, що відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав передбачених п. 5-4 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», не позбавляє заявника права повторно звернутися із заявою за умови усунення перешкод для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Харківський окружний адміністративний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_4 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Тузкової Юлії Агатоліївни, Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області, третя особа - Державна архітектурно-будівельна інспекція України про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 25.08.2015р.

Суддя С.О. Чудних