Справа № 809/1365/15
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2015-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2015 р. Справа № 809/1365/15

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Боршовського Т.І.

за участю секретаря судового засідання Ферштей А.М.

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до Відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції

про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання до вчинення дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції, в якому просила суд визнати незаконною бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-147 від 10.11.2010 року, виданого Долинським районним судом, про зобовязання ОСОБА_3 та ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_4 в користуванні житловим будинком № 13 по вулиці І.Франка в селі Шевченкове Долинського району Івано-Франківської області та вселити його в даний будинок, яка полягає у неприйнятті постанов про закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа стягувачу, та зобовязати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції прийняти вказані постанови.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 з 14.12.2014 року є власником житлового будинку № 13 по вулиці І.Франка в селі Шевченкове. За таких обставин, державний виконавець згідно вимог п. 6 ч. 1 ст. 47, п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» зобовязаний був виконавче провадження в частині зобовязання ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_4 в користуванні житловим будинком № 13 по вулиці І.Франка в селі Шевченкове Долинського району Івано-Франківської області та вселити його в даний будинок закінчити, а в частині зобовязання ОСОБА_5 виконавчий лист № 2-147 від 10.11.2010 року, виданий Долинським районним судом, повернути стягувачу, про що винести відповідні постанови.

Представник позивача в судовому засіданні просила суд поданий позов задовольнити повністю, посилаючись на те, що державним виконавцем вчиняються дії по примусовому виконанню щодо вселення ОСОБА_4 житловий будинок № 13 по вулиці І.Франка в селі Шевченкове Долинського району, який належить на праві власності ОСОБА_2, а тому бездіяльність державного виконавця щодо неприйняття постанов про закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа порушує право власності позивача на вільне володіння та користування вказаним будинком.

Відповідач в судове засідання не зявився. Натомість на адресу суду надійшли письмові заперечення проти позову від 14.08.2015 року, в яких відповідач просить в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування такої правової позиції в справі, вказує на те, що ухвалою Долинського районного суду від 17.03.2015 року державному виконавцю відмовлено в задоволенні подання про заміну боржника у виконавчому провадженні. Також відповідач вказує на те, що виконавчий лист № 2-147 від 10.11.2010 року не відкликався та не скасований, а тому державний виконавець зобовязаний продовжити вчинення виконавчих дій.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства (надалі КАС) України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови в повному обсязі відкладено на пять днів.

Розглянувши матеріали адміністративного позову, заслухавши пояснення представників відповідача та третьої особи, дослідивши і оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд встановив таке.

Рішенням Долинського районного суду від 01.03.2005 року у справі № 2-147/2005 задоволено частково позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та ОСОБА_5: зобовязано ОСОБА_3 та ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_4 в користуванні житловим будинком № 13 по вулиці І.Франка в селі Шевченкове Долинського району Івано-Франківської області та вселити його в даний будинок.

29.01.2014 року Долинським районним судом видано дублікат виконавчого листа № 2-147 на виконання вищевказаного рішення суду від 01.03.2005 року у справі № 2-147/2005.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції від 10.04.2014 року ВП № 22628913 відновлено виконавче провадження по виконанню рішення Долинського районного суду від 01.03.2005 року у справі № 2-147/2005, що підтверджується ухвалою Долинського районного суду від 17.03.2015 року, письмовим запереченнями відповідача від 14.08.2015 року.

Як видно з наданих представником позивача копій постанов Відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції від 23.03.2015 року, від 30.06.2015 року, державним виконавцем вчиняються виконавчі дії щодо примусового виконання рішення Долинського районного суду від 01.03.2005 року у справі № 2-147/2005 в частині зобовязання ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_4 в користуванні житловим будинком № 13 по вулиці І.Франка в селі Шевченкове Долинського району Івано-Франківської області та вселити його в даний будинок. З письмових заперечень відповідача від 14.08.2015 року вбачається, що ВП № 22628913 не завершено.

Також судом встановлено зі змісту поданих представником позивача копій свідоцтва про смерть ОСОБА_3 І-НМ № 183317 від 04.04.2014 року, договору дарування від 31.12.2014 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 31988176 від 31.12.2014 року, що з 31.12.2014 року ОСОБА_2 є власником житлового будинку, з господарським будівлями та спорудами, на вулиці І.Франка, 13, в селі Шевченкове Долинського району Івано-Франківської області, загальною площею 63,5 кв.м., розмір частки 1.

Ухвалою Долинського районного суду від 17.03.2015 року у справі № 2-147/2005 відмовлено в задоволенні подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції про заміну боржника у виконавчому провадженні: ОСОБА_5 на ОСОБА_2.

В даній позовній заяві ОСОБА_2 оскаржила бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції щодо неприйняття ним постанови про закінчення виконавчого провадження № 22628913 щодо боржника ОСОБА_3 та повернення виконавчого документа щодо боржника ОСОБА_5.

Як пояснила в судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_5 не звертався до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції щодо продовження виконавчого провадження щодо нього.

Суд при вирішенні даного справи, виходив з таких мотивів.

В пункті 10 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" № 3 від 13 грудня 2010 року судам розяснено, що всі адміністративні справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, вчинених під час проведення виконавчих дій, розглядаються з особливостями, установленими статтею 181 КАС України.

Так, частиною 1 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-ХІV встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно норми частини 1 статті 2 вказаного Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Частиною 4 статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-ХІV встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

В статті 7 Закону України "Про виконавче провадження" закріплено перелік осіб, які є учасниками виконавчого провадження, серед них: державний виконавець; сторони (стягувач і боржник); представники сторін; експерти; спеціалісти; перекладачі; суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання, а також визначено коло осіб, які залучаються до проведення виконавчих дій, а саме: поняті; працівники органів внутрішніх справ; представники органів опіки і піклування; інших органів і установ у порядку, встановленому цим Законом.

Статтями 10-15, статтею 82 Закону № 606-ХІV передбачено обсяг прав та обовязків, якими володіють та користуються державний виконавець, учасники виконавчого провадження, та інші особи, які залучаються до виконавчих дій, в тому числі на оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення.

З огляду на вищевказане, позивач ОСОБА_2 не є ні учасником виконавчого провадження № 22628913, ні особою, яка залучається до проведення виконавчих дій. Тобто позивач не є субєктом публічно-правових відносин в процесі примусового виконання рішення суду, які виникають виключно між державним виконавцем чи іншою посадовою особою державної виконавчої служби, та іншими вищевказаними учасниками виконавчого провадження. Зміст цих публічно-правових відносин складають права та обовязки учасників виконавчого провадження.

З огляду на вказане, позивач не є тією особою, якій закон надав право на звернення до адміністративного суду із позовом щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця.

Частиною 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Вказане завдання адміністративного судочинства реалізується відповідно до частини 1 статті 6 зазначеного Кодексу наданням кожній особі права в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином з комплексного аналізу вищенаведених норм процесуального законодавства, вбачається, що захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин здійснюється адміністративним судом лише в разі порушення таких прав чи інтересів з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вказане узгоджуються з висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 12 червня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, та інших до Шаринської сільської ради Уманського району Черкаської області, Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Шарин», Фермерського господарства «Кравчукові» про визнання незаконними та скасування рішень, яка згідно норми частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, яка є обовязковою для суду при вирішенні даної адміністративної справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до норми частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не подано суду жодних належних та допустимих доказів, з якими законодавство України повязує виникнення в неї прав та обовязків у виконавчому провадженні по виконанню рішення Долинського районного суду від 01.03.2005 року у справі № 2-147/2005, їх порушення державним виконавцем у вказаних публічно-правових відносинах.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні даного адміністративного позову належить відмовити.

За відсутності доказів понесення відповідачем витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, виходячи зі змісту норми частини 2 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, в суду відсутні правові підстави для розподілу судових витрат у справі.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_6

Постанова складена в повному обсязі 20.08.2015 року.