Справа № 2а-0770/2223/11
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2011-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Cправа № 2а-0770/2223/11
Ряд стат. звіту № 10.1
ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2011 року м. Ужгород

Закарпатський окружний адміністративний суд під головуванням судді Шешеня О.М. за участю секретаря судового засідання Сочка О.Я. та сторін, які беруть участь у справі:

позивача: фізична особа-підприємець ОСОБА_1;

відповідача: Управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області, представник ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 09 листопада 2011 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано протягом 14 листопада 2011 року.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (свідоцтво про державну реєстрацію а.с. 15) звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення від 21.06.2011 року № 600 «Про застосування фінансових санкцій за не подання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності до органів Пенсійного фонду України».

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та пояснила, що Управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області безпідставно застосовувало до неї штрафні санкції за не подання звітності за 2010 про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування на підставі пункту 5 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки на дату прийняття оскаржуваного рішення дана норма права втратила чинність.

Представник відповідача в судовому засіданні просила в позові відмовити надавши письмові заперечення.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Позивач посилається на те, що Управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області безпідставно застосувало до нього штрафні санкції за неподання звітності за 2010 рік - на підставі пункту 5 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»від 09 липня 2003 року № 1058- IV, оскільки з 01 січня 2011 року дана норма права втратила чинність у відповідності до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»від 08 липня 2010 року № 2464-УІ. Згідно частини 5 пункту 7 Розділу VIII Заключні та Перехідні Положення Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків по діючим видам загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених в період до 1 січня 2011 року, у тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування у відповідності до законодавства, яке діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

Відповідач заперечує проти позовних вимог, оскільки загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами рівності щодо виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків та відповідальності суб'єктів системи пенсійного страхування за порушення норм цього Закону, а також за невиконання чи неналежне виконання покладених на них обов'язків отже, відповідач вважає, що позивач повинен нести відповідальність за порушення норм пенсійного законодавства.

Управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі не погоджується з таким твердженням позивачки, так як відповідно до ч. 7 Прикінцевих положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" суми внесків, нарахованих на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, та суми нарахованого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування до 1 січня 2004 року, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, не сплачені станом на 1 січня 2011 року, підлягають сплаті в порядку, що діяв до 1 січня 2011 року.

Стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та / або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Разом з тим суд не може погодитись із таким твердженням представника відповідача з наступних підстав.

У відповідності до п. 12 «Прикінцевих положень»Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у період до перетворення Пенсійного фонду України в неприбуткову самоврядну організацію він функціонує як центральний орган виконавчої влади на підставі норм цього Закону (крім норм, зазначених в абзаці шостому пункту 1 цього розділу) та Положення про Пенсійний фонд України, яке затверджує Президент України. Бюджет Пенсійного фонду України в зазначений період затверджує Кабінет Міністрів України.

Згідно з п. 1 «Положення про Пенсійний фонд України», затвердженого Указом Президента України від 1 березня 2001 року № 121/2001 з наступними змінами та доповненнями, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для їх виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, інших соціальних виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду України. Діяльність Пенсійного фонду України спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра праці та соціальної політики України.

Згідно ст. 15 Положення, Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві, Севастополі, та Управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах.

У відповідності до п. 5 ст. 4 вказаного Положення, Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань організовує, координує та контролює роботу органів Пенсійного фонду України щодо, зокрема, забезпечення додержання підприємствами, установами, організаціями та громадянами законодавства про пенсійне забезпечення; забезпечення збирання та акумулювання страхових внесків, інших надходжень до бюджету Пенсійного фонду України відповідно до законодавства.

Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Виключно цим Законом визначається порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків та стягнення заборгованості по внескам.

21 червня 2011 року Управлінням Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області винесено рішення № 600 відносно позивача про застосування фінансових санкцій за неподання звітності до органів Пенсійного фонду України на загальну суму 689, 04 гривень (а.с. 14). в той же день рішення було вручено особисто позивачу.

Вказане рішення прийнято на підставі акту перевірки позивача від 21 червня 2011 року № 264 (а.с. 13). В акті перевірки відповідача встановлено, що відповідно до п.4 ч.2 ст.17 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", та п.2.2 "Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 05.11.2009 р. № 26-1, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 24.11.2009 року № 1136/17152 несвоєчасно подано страхувальником звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України за 2010 рік.

Відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та п.1.6 "Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 05.11.2009 р. №26-1, передбачено відповідальність за вказане порушення.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем рішення від 21 червня 2011 року № 600 про застосування фінансових санкцій прийнято за неподання звітності позивачем за 2010 рік.

Згідно до п.5 ч.9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»в редакції, яка діяла до 01 січня 2011 року за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду України накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання відомостей, звітності, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в разі повторного протягом року такого порушення - у розмірі 20 відсотків зазначених сум та не менше 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дана норма права, як і стаття 17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка регламентує вчинене порушення, встановлене відповідачем у акті перевірки суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи позивача втратила чинність згідно із Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»з 01 січня 2011 року, тобто, не діяла на дату прийняття оспорюваного рішення.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з п.п. 1,2 ч. 3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Відповідно до ч. 1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням встановлених обставин у справі суд прийшов до висновку про неправомірність прийняття відповідачем спірного рішення від 21 червня 2011 року № 600 у зв'язку з чим у позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Стягнути із державного бюджету на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 3,40 грн. (три гривні 40 копійок).

Керуючись Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 11, 17-20, 69-72, 86, 94, 158-163, 167, 185, 186, 254, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі №600 від 21.06.2011 року «Про застосування фінансових санкцій за не подання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності до органів Пенсійного Фонду України» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі №600 від 21.06.2011 року «Про застосування фінансових санкцій за не подання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності до органів Пенсійного Фонду України».

3. Стягнути із державного бюджету на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 3,40 грн. (три гривні 40 копійок).

4. Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя Шешеня О.М.