Справа № 2а-2311/10/0370
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2010-10-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2010 рокуСправа № 2а-2311/10/0370

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Волдінера Ф.А.,

при секретарі судового засідання Курбаю О.В.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Володимир-Волинської районної державної адміністрації про визнання протиправними та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Володимир-Волинської районної державної адміністрації про визнання протиправними та скасування рішення від 16.06.2010 року №3/5 про відмову у наданні дозволу на продаж житлового будинку по вул. Ковпака, 9, в селі Пятидні Володимир-Волинського району, співвласниками якого є позивач та її малолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позов обґрунтовано наступним. Позивач та її неповнолітня донька є співвласниками будинку по вул. Ковпака, 9, в селі Пятидні Володимир-Волинського району. Даний будинок дачного типу на теперішній час є не придатним для використання, так як потребує значного ремонту. Донька позивача є інвалідом з народження та потребує постійного догляду та лікування. Позивач всі свої доходи витрачає на догляд та лікування доньки і тому кошти на ремонт будинку відсутні. У зв'язку з тим, що вищезгаданий будинок постійно руйнується, так як протікає дах, а на лікування (стаціонарне і санаторне) доньки у позивача не вистачає коштів, позивач вирішила його продати. Позивачем було подано заяву про надання дозволу на продаж будинку до Володимир-Волинської райдержадміністрації. 16.06.2010 року комісія з питань захисту прав дитини при Володимир-Волинській райдержадміністрації своїм рішенням № 3/5, відмовила позивачу у наданні дозволу на продаж житлового будинку по вул. Ковпака, 9 в селі Пятидні Володимир-Волинського району. Позивач вважає дане рішення безпідставним і незаконним та оскільки, відповідно до статті 41 Конституції України, статті 4 Закону України «Про власність» і статті 319 ЦК України, кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, а також вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать Закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

В заявленому запереченні відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, обґрунтовуючи свою позицію наступним. Відповідно до абз.3 ст.17 «Право дитини на майно» Сімейного кодексу України, батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла.

В Законі України «Про охорону дитинства», а саме в ст.18 «Право дитини на житло» говориться про те, що: держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно- гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Дане рішення комісії з питань захисту прав дитини було прийняте законно з метою забезпечення захисту законних прав та інтересів малолітньої ОСОБА_3, 07.05.1997 р. н. При наданні дозволу на продаж житлового будинку було би здійснено порушення законних прав та інтересів дитини, і ця дія не відповідала б вимогам чинного сімейного законодавства зі сторони комісії з питань захисту прав дитини при Володимир-Волинській райдержадміністрації.

В заяві ОСОБА_1 від 21.05.2010 року, яка була пред'явлена до Володимир-Волинської райдержадміністрації, зазначається, що дитина забезпечена житлом в селі П'ятидні, по вул. Сільській, будинок 3, Володимир-Волинського району. За даною адресою проживає 9 осіб, житлова площа становить 67 кв. м. Дані житлово-побутові умови є не достатніми, та не можуть забезпечити ОСОБА_3 за вказаною адресою життєдіяльність, яка необхідна для її повноцінного розвитку, виховання та нормального проживання.

Таким чином, приймаючи дане рішення, комісія з захисту прав дитини Володимир-Волинської райдержадміністрації, забезпечувала додержання законних прав та інтересів малолітньої ОСОБА_3, 07.05.1997 р. н., у відповідності до чинного законодавства.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві та просила позов задовольнити в повному обємі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав викладених в запереченні та просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення. При цьому судом враховано наступне.

Судом встановлено наступні обставини справи. Позивач 21.05.2010 року звернулася до відповідача із заявою про надання дозволу на продаж житлового будинку по вул. Ковпака, 9, в селі Пятидні Володимир-Волинського району, співвласниками якого є позивач та її малолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при Володимир-Волинській державній адміністрації №3/5 від 16.06.2010 року позивачу, на підставі п. 73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866, було відмовлено в наданні такого дозволу.

Позивач разом з малолітньою донькою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 є співвласниками житлового будинку по вул. Ковпака, 9 в селі Пятидні Володимир-Волинського району, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09 липня 2009 року і технічним паспортом комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» від 07 липня 2009 року. Як вбачається з акту обстеження умов проживання від 22.10.2010 року, що складено та підписано комісією, у складі якої, зокрема, був представник відповідача, будинок потребує значного ремонту, а саме заміни підлоги, підєднання та встановлення опалення.

Відповідно до заключення лікарсько-консультаційної комісії Володимир-Волинської центральної районної лікарні м. Володимир-Волинський №897 від 10.06.2010 року донька позивача ОСОБА_3 має вродженні вади розвитку та потребує амбулаторного лікування. Незадовільний стан здоровя та вади розвитку підтверджуються також випискою з історії розвитку хвороби виданою поліклінічним відділенням центральної районної лікарні м. Володимир-Волинський від 18.01.2010 року, випискою з історії хвороби ОСОБА_3 №166 виданої дитячою клінічною лікарнею №7 м. Києва, а також випискою з історії хвороби №460 виданої Обласним протитуберкульозним санаторієм «Згорани».

Шлюб позивача з батьком її дитини розірваний, аліменти на отримання доньки позивач не отримує, що підтверджується довідкою відділу державної виконавчої служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції №395 від 10.09.2010 року. Відповідно до довідки Володимир-Волинського районного управління праці та соціального захисту населення №1536 від 10.09.2010 року позивач перебуває на обліку в Володимир-Волинському районному управлінні праці та соціального захисту населення та отримує тимчасову допомогу на 2-х дітей, як така, що не має можливості їх утримувати.

На даний час позивач разом з донькою проживає в будинку загальною площею 67 м. кв., за адресою вул. Сільська, 3 в селі Пятидні Володимир-Волинського району, що належить матері позивача. В цьому будинку проживає вісім осіб. Як вбачається з акту обстеження умов проживання доньки позивача від 22.10.2010 року, що складено та підписано комісією, у складі якої, зокрема, був представник відповідача, в будинку створенні всі умови для повноцінного розвитку та життєдіяльності неповнолітньої дитини; стосунки в сімї доброзичливі та є сприятливими для проживання у даній родині; позивач належно здійснює свої обовязки по догляду, утриманню та вихованню своєї доньки.

Крім того, судом встановлено, що позивач позитивно характеризується за місцем роботи, не перебуває на обліку в психіатричній лікарні, наркологічному диспансері, а також на обліку в органах внутрішніх справ, до адміністративної відповідальності не притягувалась та приводів до органів внутрішніх справ не мала. Ці обставини підтверджуються характеристикою позивача виданою Центром поштового звязку №2 Волинської дирекції УДППЗ «Укрпошта», довідками Волинської обласної психіатричної лікарні №1 від 25.09.2010 року, Волинського обласного наркологічного диспансеру від 24.09.2010 року №1987/1-7, Володимир-Волинського міського відділу (з обслуговування міста та району) управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області від 29.09.2010 року №6/11687.

Частиною третьою статті 5 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції, визначеної законом, забезпечують, зокрема, вирішення питань щодо встановлення опіки і піклування, створення інших передбачених законодавством умов для виховання дітей, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів дітей.

Частина третя статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» встановлює, що органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Відповідно до частини 2 статті 177 Сімейного кодексу України, батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти, правочини щодо її майнових прав, зокрема укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 «Про Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» затверджено Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини (надалі Порядок).

Відповідно до пункту 3 Порядку, органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад (далі - органи опіки та піклування), які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 також затверджено Типове положення про комісію з питань захисту прав дитини (надалі Положення).

Відповідно до пункту 1 Положення, комісія з питань захисту прав дитини (надалі комісія) є консультативно-дорадчим органом, що утворюється головою районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради.

Пунктом 3 Положення визначено, що основним завданням комісії є сприяння забезпеченню реалізації прав дитини на життя, охорону здоров'я, освіту, соціальний захист, сімейне виховання та всебічний розвиток.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Суд дійшов висновку, що відповідач приймаючи рішення про відмову в наданні дозволу на продаж житлового будинку, співвласником якого є малолітня донька позивача, тим самим захищаючи майнові права дитини, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений чинним законодавством України.

Однак, при прийнятті відповідачем оспорюваного рішення ним не було враховано обставини, що мають значення у даній справі. Відповідачем не було здійснено обстеження умов проживання в будинку, співвласником якого є малолітня донька позивача та умов проживання в будинку, де фактично проживає дитина; не було враховано ступеня важкості стану здоровя малолітньої доньки позивача, а також, що постійний догляд та лікування доньки позивача потребує значних матеріальних витрат; матеріального стану позивача та обставин , що характеризують особу позивача.

Крім того, судом враховано, що відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону дитинства», система заходів щодо охорони дитинства в Україні включає визначення основних правових, економічних, організаційних, культурних та соціальних засад щодо охорони дитинства, удосконалення законодавства про правовий і соціальний захист дітей, приведення його у відповідність з міжнародними правовими нормами у цій сфері; забезпечення належних умов для охорони здоров'я, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності; проведення державної політики, спрямованої на реалізацію цільових програм з охорони дитинства, надання дітям пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі виховання, навчання, підготовки до трудової діяльності, заохочення наукових досліджень з актуальних проблем дитинства; встановлення відповідальності юридичних і фізичних осіб (посадових осіб і громадян) за порушення прав і законних інтересів дитини, заподіяння їй шкоди. Отже, здійснюючи захист прав дитини лише в майновій частині, відповідачем не було враховано інших обставин, які мають значення для забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров'я, освіту, соціальний захист, сімейне виховання та всебічний розвиток.

Таким чином рішення комісії з питань захисту прав дитини при Володимир-Волинській державній адміністрації №3/5 від 16.06.2010 року від 16.06.2010 року №3/5 про відмову у наданні дозволу на продаж житлового будинку по вул. Ковпака, 9 в селі Пятидні Володимир-Волинського району, співвласниками якого є позивач та її малолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, підлягає скасуванню, як таке, що прийнято не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Закону України Закону України «Про охорону дитинства», Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 «Про Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини»,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасування рішення комісії з питань захисту прав дитини при Володимир-Волинській державній адміністрації від 16.06.2010 року №3/5 про відмову у наданні дозволу на продаж житлового будинку по вул. Ковпака, 9, в селі Пятидні Володимир-Волинського району, співвласниками якого є позивач та її малолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ф.А. Волдінер