Справа № 817/1970/15
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2015-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1970/15

06 серпня 2015 року 14год. 00хв. м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сало А.Б. за участю секретаря судового засідання Школяр О.І. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Ринок"
до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Ринок» (далі ТОВ «Ринок») звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області (далі ДПІ у м. Рівному) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.04.2015 року:

№ про збільшення грошового зобовязання з податку на прибуток в розмірі 309 420 грн., у т.ч. за основним платежем в розмірі 247 536 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 61 884 грн.;

№ про збільшення грошового зобовязання з податку на додану вартість по вітчизняних товарах в розмірі 342 660 грн., у т.ч. за основним платежем в розмірі 274 128 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 68 532 грн.;

№ про збільшення грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 10 524,49 грн., у т.ч. за основним платежем в розмірі 5725,03 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 4799,46 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що ДПІ у м. Рівному проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Ринок» за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року, за результатами якої складено акт перевірки № 121/17-16-22-02/05305939 від 16 квітня 2015 року «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Ринок» код 05305939 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2014 року (далі - акт перевірки).

Перевіркою встановлено наступні порушення податкового законодавства:

п.п.1.20.1, п.п.1.20.8 п.1.20 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», п.п.135.2.1, п.п.135.2.3 п.135.2 ст.135, п.137.1 ст.137, п.п.14.1.71 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму доходів, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування в сумі 1 178 745,00 грн., що призвело до заниження податку на прибуток в сумі 247 536,00 грн., в т.ч. за 3 квартал 2012 року в сумі 185 652,00 грн., за 4 квартал 2012 року в сумі 61 884,00 грн.;

п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.189.1 ст.189 Податкового кодексу України, в

результаті чого занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 274 128,00 грн., що призвело до заниження податку на додану вартість всумі 274 128,00 грн., в т.ч. за липень 2012 року в сумі 68 532 грн., за серпень 2012 року в сумі 68 532 грн., за вересень 2012 року в сумі 68 532 грн., за жовтень 2012 року в сумі 68 532 грн.;

пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.162.1 ст.162, п.п.163.1.1, пп.163.1.2 п.163.1 ст.163, п.п.164.2.17 п.164.2, п.164.5 ст.164, п.167.1 ст.167, п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.171.1 ст.171 Податкового кодексу України, в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб при виплаті платникам податків доходів за період, що перевірявся на загальну суму 5 725,03 грн., в т.ч. за 2012 рік - 1 427,45 грн., за 2013 рік - 4 297,58 грн.;

п.51.1 ст.51, п.п.б п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, п.1.1, п.1.2, п.3.2, п.3.3, п.3.4, п.3.5, п.3.7, п.3.8 «Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку», а саме: подання податкових розрахунків за формою 1 ДФ не в повному обсязі, з недостовірними відомостями за 2-3 квартали 2012 року, 3,4 квартали 2013 року.

За результатами проведеної перевірки ДПІ у м. Рівному було винесено податкові повідомлення-рішення від 29.04.2015 року №, №, №, які оскаржувалися позивачем в адміністративному порядку проте рішенням органів державної фіскальної служби залишені без змін.

Позивач вважає висновки, викладені в акті перевірки такими, що не ґрунтуються на нормах матеріального права, оскільки на його думку податковим органом не доведено в акті перевірки фактів порушення ним приписів п.п.1.20.1, п.п.1.20.8 п.1.20 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», п.п.135.2.1, п.п.135.2.3 п.135.2 ст.135, п.137.1 ст.137, п.п.14.1.71 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України та як наслідок заниження податку на прибуток в розмірі 247 536,00 грн., в т.ч. за 3 квартал 2012 року в сумі 185 652,00 грн., за 4 квартал 2012 року в сумі 61 884,00 грн. Зазначає що податковим органом при формування висновків про надання позивачем послуг за цінами нижчими від звичайних цін не було вивчено інформацію про стан ринкових цін на послуги, які надаються ТОВ «Ринок» споживачам цим послуг. Зокрема, не враховані такі умови договорів, як обсяг послуги, строки виконання зобовязань, умови платежів, звичайних для такої операції, а також інші обєктивні умови, що можуть вплинути на ціну.

Також позивач вважає необґрунтованим віднесення оплати за розрахунково-касове обслуговування до категорії «додаткове благо» працівника, а тому і донарахування податку на доходи фізичних осіб в сумі 10 524,49 грн. є незаконним.

З огляду на зазначене, вважає оспорювані податкові повідомлення-рішення протиправними і з цих підстав просить їх скасувати.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю з підстав викладених у ньому, просив його задовольнити.

Відповідач адміністративний позов не визнав про що подав письмові заперечення (а.с.49-51), які мотивує тим, що проведеною перевіркою встановлено заниження доходів, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування в сумі 1 178 745 грн., за 3-4 квартали 2012 року в порушення п.п.1.20.1, п.п.1.20.8 п.1.20 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», п.п.135.2.1, п.п.135.2.3 п.135.2 ст.135, п.137.1 ст.137, п.п.14.1.71 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України. Зазначені порушення призвели до заниження податку на додану вартість в розмірі 274 128 грн., у т.ч. за липень 2012 року в сумі 68 532 грн., за серпень 2012 року в сумі 68 532 грн., за вересень 2012 року в сумі 68 532 грн., за жовтень 2012 року в сумі 68 532 грн.

В ході проведення перевірки ТОВ «Ринок» встановлено порушення п.51.1 ст.51, п.п. «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, п.1.1, п.1.2, п.3.2, п.3.3, п.3.4, п.3.5, п.3.7, п.3.8 «Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку», а саме: подання податкових розрахунків за формою 1 ДФ не в повному обсязі, з недостовірними відомостями та з помилками, що призвели до зменшення податкових зобовязань, а саме: в податкових розрахунках за 2-3 квартали 2012 року невірно відображена сума утриманого (перерахованого) податку по працівниках, та за 3, 4 квартали 2013 року невірно відображена сума утриманого (перерахованого) податку по працівниках.

Окрім того, ТОВ «Ринок» працівникам підприємства надано додаткове благо, а саме: у травні 2013 року працівнику ОСОБА_4 в сумі 490000 грн., у липні 2013 року ОСОБА_5 в сумі 190000 грн., ОСОБА_6 в сумі 80000 грн., ОСОБА_7 в сумі 240 000 грн., а тому в порушення пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.162.1 ст.162, п.п.163.1.1, пп.163.1.2 п.163.1 ст.163, п.п.164.2.17 п.164.2, п.164.5 ст.164, п.167.1 ст.167, п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.171.1 ст.171 Податкового кодексу України не утримано та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб у 2013 році в сумі 429,58 грн.

Враховуючи наведені порушення, встановлені в ході проведення перевірки відповідач вважає оспорювані податкові повідомлення-рішення правомірними, тому просить у позові відмовити.

У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги заперечив з підстав наведених у письмових запереченнях, надав суду додаткові пояснення. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі письмові докази та матеріали, дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення повністю з огляду на наступне.

ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Ринок» зареєстроване як юридична особа 22.02.1993 року виконавчим комітетом Рівненської міської ради. З 02.01.1994 року перебуває на податковому обліку у ДПІ у м. Рівному.

Основним видом діяльності ОСОБА_3 є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (КВЕД: 68.20).

У період з 01.04.2015 по 08.04.2015 року на підставі постанови слідчого СВ Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області від 18.02.2015 року та наказу ДПІ у м. Рівному від 31.03.2015 року №206 податковим органом була проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача за наслідками якої складено акт перевірки від 16.04.2015 року №121/17-16-22-02/05305939.

Висновками акта перевірки встановлено порушення:

п.п.1.20.1, п.п.1.20.8 п.1.20 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», п.п.135.2.1, п.п.135.2.3 п.135.2 ст.135, п.137.1 ст.137, п.п.14.1.71 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму доходів, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування в сумі 1 178 745,00 грн., що призвело до заниження податку на прибуток в сумі 247 536,00 грн., в т.ч. за 3 квартал 2012 року в сумі 185 652,00 грн., за 4 квартал 2012 року в сумі 61 884,00 грн.;

п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.189.1 ст.189 Податкового кодексу України, в

результаті чого занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 274 128,00 грн., що призвело до заниження податку на додану вартість всумі 274 128,00 грн., в т.ч. за липень 2012 року в сумі 68 532 грн., за серпень 2012 року в сумі 68 532 грн., за вересень 2012 року в сумі 68 532 грн., за жовтень 2012 року в сумі 68 532 грн.;

пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.162.1 ст.162, п.п.163.1.1, пп.163.1.2 п.163.1 ст.163, п.п.164.2.17 п.164.2, п.164.5 ст.164, п.167.1 ст.167, п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.171.1 ст.171 Податкового кодексу України, в результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб при виплаті платникам податків доходів за період, що перевірявся на загальну суму 5 725,03 грн., в т.ч. за 2012 рік - 1 427,45 грн., за 2013 рік - 4 297,58 грн.;

п.51.1 ст.51, п.п. «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, п.1.1, п.1.2, п.3.2, п.3.3, п.3.4, п.3.5, п.3.7, п.3.8 «Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку», а саме: подання податкових розрахунків за формою 1 ДФ не в повному обсязі, з недостовірними відомостями за 2-3 квартали 2012 року, 3,4 квартали 2013 року.

За наслідками проведеної перевірки ДПІ у м. Рівному 29.04.2015 року винесено податкові повідомлення-рішення:

№ про збільшення грошового зобовязання з податку на прибуток в розмірі 309 420 грн., у т.ч. за основним платежем в розмірі 247 536 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 61 884 грн.;

№ про збільшення грошового зобовязання з податку на додану вартість по вітчизняних товарах в розмірі 342 660 грн., у т.ч. за основним платежем в розмірі 274 128 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 68 532 грн.;

№ про збільшення грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 10 524,49 грн., у т.ч. за основним платежем в розмірі 5725,03 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 4799,46 грн.

Судом встановлено, що 06.05.2015 року ТОВ «Ринок» було подано скаргу на зазначені податкові повідомлення-рішення до Головного управління ДФС у Рівненській області.

Рішенням ГУ ДФС у Рівненській області від 03.07.2015 року №228/10с/17-00-10-04-04/91 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін.

Не погодившись із ними позивач оскаржив податкові повідомлення-рішення до суду.

При вирішенні даного спору судом враховано наступне.

Матеріали справи свідчать, що в перевіряємий період ТОВ «Ринок» укладало договори про надання послуг по створенню умов для торгівлі з субєктами підприємницької діяльності юридичних та фізичних осіб на загальній та спрощеній системі оподаткування, які здійснюють свою діяльність з торгових кіосків.

Судом встановлено, що розмір цін на послуги з оренди торгових приміщень становить від 1,9 до 20 грн. за 1 м.кв.

Як зазначає податковий орган в акті перевірки, вартість послуг по створенню умов для торгівлі за 1 м.кв. кіоску становить 91 грн. в місяць (відповідно до заключених договорів), за обслуговування торгового місця в сумі 221 грн. за 1 м.кв. в місяць (відповідно до розрахунку розміру цін на послуги та оренду торгових приміщень (площ) та їх обслуговування на ринках).

Таким чином, на думку податкового органу, собівартість послуг, які надає ТОВ «Ринок» для СПД юридичних та фізичних осіб на загальній та спрощеній системі оподаткування, складається із ідентичних статтей затрат, а саме витрати на прибирання та благоустрій території ринку, освітлення території, обслуговування комунальних мереж, охорону території в нічний час, вивезення сміття, проведення санітарно-протиепідемічних заходів, заробітна плата працівникам ТОВ «Ринок» та всі інші витрати, понесені ТОВ «Ринок» для належного функціонування ринку. Отже, всі СПД юридичні та фізичні особи на загальній та спрощеній системі оподаткування, що здійснюють господарську діяльність на території ТОВ «Ринок» отримують ідентичні послуги по створенню умов для торгівлі.

Отже, вартість наданих послуг по створенню умов для торгівлі за 1 кв.м. за місяць за адресою: м. Рівне, вул. Сагайдачного, 3 становить 221 грн. Тому, на переконання податкового органу, ТОВ «Ринок» занижено доходи, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування в сумі 1 178 745 грн., в т.ч. за 3 квартал 2012 року на суму 884 059 грн., за 4 квартал 2012 року на суму 294 686 грн., що призвело до заниження податку на прибуток в розмірі 247 536 грн.

З такими висновками суд не може погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 розділу XIX "Прикінцеві положення" Податкового кодексу України, норми Податкового кодексу Українинабирають чинності з 1 січня 2011 року, крім: - ст. 39 Податкового кодексу України, яка набирає чинності з 1 січня 2013 року; -розділу III Податкового кодексу України, який набирає чинності з 1 квітня 2011 року. Пунктом 2 п. 2 розділу XIX "Прикінцеві положення" Податкового кодексу України передбачено, що з 1 квітня 2011 року втрачає чинність Закон України від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств", крім п. 1.20 ст. 1 цього Закону, який діє до 1 січня 2013 року.

Отже, звичайні ціни до 1 січня 2013 року визначаються у порядку, передбаченому п. 1.20 Закону України від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, а з 1 січня 2013 року - за правилами, визначеними ст. 39 Податкового кодексу України.

У відповідності до п.1.20.пункту 1.20 статті 1 зазначеного Закону передбачено, що якщо цим пунктом не встановлено інше, звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору. Якщо не доведене зворотне, вважається, що така ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін.

Справедлива ринкова ціна це ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати за відсутності будь-якого примусу, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг).

Ринок товарів (робіт, послуг) - сфера обігу товарів (робіт, послуг), яка визначається виходячи з можливості покупця (продавця) реально і без значних додаткових витрат придбати (продати) товар (роботу, послугу) на найближчій стосовно будь-якої із сторін договору території.

Ідентичні товари (роботи, послуги) - товари (роботи, послуги), що мають однакові характерні для них основні ознаки. Під час визначення ідентичності товарів беруться до уваги, зокрема, їх фізичні характеристики, які не впливають на їх якісні характеристики і не мають суттєвого значення для визначення ознак товару, якість і репутація на ринку, країна походження та виробник. Незначні відмінності в їх зовнішньому вигляді можуть не враховуватися.

Однорідні товари (роботи, послуги) - товари (роботи, послуги), які не є ідентичними, мають подібні характеристики і складаються зі схожих компонентів, що дозволяє їм виконувати однакові функції та (або) бути взаємозамінними. Під час визначення однорідності товарів (робіт, послуг) беруться до уваги, зокрема, їх якість, наявність товарного знака, репутація на ринку, країна походження та виробник.

Підпунктом 1.20.2 пункту 1.20 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» визначено, що для визначення звичайної ціни товару (робіт, послуг) використовується інформація про укладені на момент продажу такого товару (роботи, послуги) договори з ідентичними (однорідними) товарами (роботами, послугами) у співставних умовах. Зокрема, враховуються такі умови договорів, як кількість (обсяг) товарів (наприклад, обсяг товарної партії), строки виконання зобов'язань, умови платежів, звичайних для такої операції, а також інші об'єктивні умови, що можуть вплинути на ціну. При цьому умови договорів на ринку ідентичних (у разі їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) визнаються співставними, якщо відмінність між такими умовами суттєво не впливає на ціну, або може бути економічно обґрунтована. При цьому враховуються звичайні при укладанні угод між непов'язаними особами надбавки чи знижки до ціни. Зокрема, але не виключно, враховуються знижки, пов'язані з сезонними та іншими коливаннями споживчого попиту на товари (роботи, послуги), втратою товарами якості або інших властивостей; закінченням (наближенням дати закінчення) строку зберігання (придатності, реалізації); збутом неліквідних або низьколіквідних товарів; маркетинговою політикою, у тому числі при просуванні товарів (робіт, послуг) на ринки; наданням дослідних моделей і зразків товарів з метою ознайомлення з ними споживачів.

Якщо товари (роботи, послуги), ідентичні (за їх відсутності - однорідні) товарам (роботам, послугам), стосовно яких визначається звичайна ціна, прилюдно пропонуються до продажу, або мають ціни, встановлені на організованому ринку цінних паперів, або мають біржову ціну (біржове котирування), визначення звичайної ціни у встановленому в абзаці першому цього підпункту порядку здійснюється із врахуванням таких факторів.

Підпунктом 1.20.51пункту 1.20 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» визначено, що якщо звичайна ціна не може бути визначена з використанням норм попередніх підпунктів цього пункту, то для доказів обґрунтування її рівня застосовуються правила, визначені національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, а також національними стандартами з питань оцінки майна та майнових прав. З метою оподаткування терміни "справедлива вартість", "ринкова вартість" та "чиста вартість реалізації", які використовуються в національних положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку та національних стандартах з питань оцінки майна і майнових прав, прирівнюються до терміну "звичайна ціна", визначеного цим Законом.

Згідно п.п.14.1.71 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Це визначення не поширюється на операції, що визнаються контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Відповідно п.п 1.20.8. п. 1.20 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» обов'язок доведення того, що ціна договору не відповідає рівню звичайної ціни у випадках, визначених цим Законом, покладається на податковий орган у порядку, встановленому законом.

Пунктом 1 Порядку розрахунку цін на послуги та оренду торгових приміщень (площ) та їх обслуговування на ринках з продажу продовольчих та непродовольчих товарів, затвердженого наказом Міністерства економіки України, Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 30 червня 2009 року №638/109 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 3 липня 2009 р. №600/16616 (далі Порядок №638/109) визначено, що порядок розрахунку цін на послуги та оренду торгових приміщень (площ) та їх обслуговування на ринках з продажу продовольчих та непродовольчих товарів визначає механізм формування економічно обґрунтованих цін на послуги та оренду торгових приміщень (площ) та їх обслуговування на ринках з продажу продовольчих та непродовольчих товарів.

Пунктом 3 Порядку №638/109 передбачено, що до собівартості надання в оренду торгових приміщень (площ) включаються прямі та непрямі витрати, пов'язані з наданням в оренду торгових приміщень (площ), та/'або витрати, пов'язані з обслуговуванням торгових приміщень (площ) на ринках.

Прямі виграти, пов'язані з наданням в оренду торговельних місць, та/'або прямі виграти, пов'язані з обслуговуванням торговельних місць на ринках, визначаються як витрати, які можуть бути віднесені безпосередньо до конкретного об'єкта витрат економічно доцільним шляхом відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

До непрямих витрат, повязаних з наданням в оренду торговельних місць, та /або непрямих витрат, повязаних з обслуговуванням торговельних місць на ринках, належать витрати: на оплату праці адміністративного та технічного персоналу; на тепло- водопостачання і водовідведення, електроенергію, вивіз сміття; на послуги з прибирання, охорони та пожежної охорони приміщень; утримання медпунктів, лабораторій ветеринарно-санітарної експертизи, санвузлів, кімнат гігієни, кімнати міліції; на амортизацію основних засобів та нематеріальних активів.

Відповідно до п. 5 Порядку №638/109, собівартість надання в оренду 1 кв. м торгового приміщення (площі) розраховується шляхом ділення витрат (згідно з пунктом 3 цього розділу) на загальну площу торговельних місць згідно з планом території ринку, які надаються в оренду.

Залежно від розташування та облаштування торговельного місця або виду продукції, що реалізується, орендодавець має право диференціювати вартість оренди 1 кв. м. торговельного місця у межах загальної вартості витрат, пов'язаних з наданням в оренду всіх торговельних місць на ринку.

У разі наявності у орендаря приладів обліку витрат водо-, тепло-, газо-та електропостачання оплата послуг із обслуговування приміщень (площ) здійснюється за показниками цих приладів залежно від кількості, потужності, часу роботи електроприладів, систем тепло-, газо-, водопостачання.

Таким чином, з огляду на приписи пункту 5 Порядку №638/109, ТОВ «Ринок» має право диференціювати вартість оренди 1 кв. м. торговельного місця у межах загальної вартості витрат, пов'язаних з наданням в оренду всіх торговельних місць на ринку.

Судом встановлено, що висновки ДПІ про заниження позивачем доходів, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування в сумі 1 178 745 грн. ґрунтувалися на матеріалах перевірки, оформленої актом перевірки від 07.09.2012 №447/22-200/13990091.

Вказаним актом перевірки було встановлено, що листом від 17.08.2012 року №72 ТОВ «Ринок» надано до перевірки розрахунок розміру цін на послуги та оренду торгових приміщень (площ) та їх обслуговування на ринках в якому зазначено, що розмір цін на послуги та оренду торгових приміщень становить від 1,9 грн. до 20 грн. за 1 м.кв. (а.с.72-87).

30.08.2012 року ТОВ «Ринок» було надано копію плану схеми ринку, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Сагайдачного, 3 (а.с.71).

05.09.2012 року ТОВ «Ринок» надано податковому органу акт інвентаризації в якому зазначено кількість кіосків, яка становить 498 штук, що займають 3163 м.кв. та торгових місць в кількості 1049, шт.

За результатами даної перевірки ДПІ у м. Рівне було винесено податкові повідомлення-рішення від 19.09.2012 року № та №, які були оскаржені позивачем до ДПС у Рівненській області (а.с.116-119).

Рішенням ДПС у Рівненській області від 02.11.2012 №91393/10-210/382 скаргу позивача було задоволено, а податкові повідомлення-рішення від 19.09.2012 року № та № скасовано (а.с.120-125). У даному рішення контролюючий орган вищого рівня зазначив, що ДПІ у м. Рівному під час проведення перевірки не було взято до уваги вимоги Порядку розрахунку цін на послуги та оренду торгових приміщень (площ) та їх обслуговування на ринках з продажу продовольчих та непродовольчих товарів, затвердженого наказом Міністерства економіки України, Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 30 червня 2009 року №638/109 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 3 липня 2009 р. №600/16616, а також не досліджено первинних документів ТОВ «Ринок».

Відповідно до п.5.2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010 №984, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно:

чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень;

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів;

у разі відмови посадових осіб платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі органу державної податкової служби така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати, факт про складання такого акта відображається в акті документальної перевірки;

у разі надання посадовими особами платника податків або його законними представниками посадовим (службовим) особам органу державної податкової служби письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти про надання таких пояснень необхідно відобразити в акті.

Наведені норми зобовязують контролюючий орган детально відображатив акті перевірки суть кожного конкретного правопорушення, підтверджувати висновки акта фактичним обставинами та відповідними доказами, із чітким обґрунтуванням норми права кожного факту порушення.

Таким чином, в порушення Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010 №984 податковим органом при проведенні перевірки не було взято до уваги вимоги Порядку розрахунку цін на послуги та оренду торгових приміщень (площ) та їх обслуговування на ринках з продажу продовольчих та непродовольчих товарів, затвердженого наказом Міністерства економіки України, Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 30 червня 2009 року №638/109 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 3 липня 2009 р. №600/16616 щодо визначення вартості послуг по створенню умов для торгівлі.

Окрім цього, ДПІ у м. Рівному не було досліджено та враховано такі умови договорів, як обсяг послуги, строки виконання зобов'язань, умови платежів, звичайних для такої операції, а також інші об'єктивні умови, що можуть вплинути на ціну, що в свою чергу призвело до безпідставного збільшення позивачу податкового зобовязання з податку на прибуток.

Пунктом 13 Указу Президента України від 23.07.1998, № 817/98 "Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності" визначено, що індикативні або звичайні ціни на товари (роботи, послуги) для застосування їх у податкових або митних цілях установлюються на підставі статистичної оцінки рівня цін реалізації таких товарів (робіт, послуг) на внутрішньому ринку України, яка проводиться уповноваженим державним органом у визначеному ним порядку. Індикативні або звичайні ціни не можуть встановлюватися органами виконавчої влади, які використовують їх для нарахування та стягнення податків і зборів (обов'язкових платежів) та неподаткових платежів, крім випадків відсутності статистичних даних про рівень цін на окремі види товарів (робіт, послуг).

Податковим органом не надано суду доказів використання інформації для визначення звичайної ціни у співставних умовах у порядку та у спосіб, що визначені п.п. 1.20.2. п. 1.20 ст. 1 Закону «Про оподаткування прибутку підприємств», доказів посилання на відповідні статистичні дані органів статистики, то висновок ДПІ про порушення з боку ТОВ «Ринок» п.п.1.20.1, п.п.1.20.8 п.1.20 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», п.п.135.2.1, п.п.135.2.3 п.135.2 ст.135, п.137.1 ст.137, п.п.14.1.71 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму доходів, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування в сумі 1 178 745,00 грн., що призвело до заниження податку на прибуток в сумі 247 536,00 грн., в т.ч. за 3 квартал 2012 року в сумі 185 652,00 грн., за 4 квартал 2012 року в сумі 61 884,00 грн. є безпідставним та необґрунтованим. Тому, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.04.2015 року № про збільшення грошового зобовязання з податку на прибуток в розмірі 309 420 грн., у т.ч. за основним платежем в розмірі 247 536 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 61 884 грн.

Відповідно до п.137.1 с.137 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), дохід від реалізації товарів визначається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар. Дохід від надання послуг та виконання робіт визначається за датою складання акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг.

Підпунктом 153.2.1 п.153.1 ст.153 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що дохід отриманий платником податку від продажу товарів (виконання робіт, надання послуг) повязаним особам, визначається відповідно до договірних цін, але не менших від звичайних цін на такі товари, роботи, послуги, що діяли на дату такого продажу, у разі якщо договірна ціна на такі товари (роботи, послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (роботи, послуги).

Відповідно до вимог п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобовязань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

У відповідності до вимог п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками субєктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів, крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних та нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у звязку з компенсацією вартості товарів/послуг.

У разі якщо постачання товарів/послуг здійснюється за регульованими цінами (тарифами), база оподаткування визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за такими цінами (тарифами).

В пункті 189.1 ст.189 Податкового кодексу України передбачено, що у разі здійснення операцій відповідно до п.198.5 ст.198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами виходячи з вартості їх придбання.

З огляду на зазначені приписи законодавства, а також необґрунтованість та безпідставність висновків податкового органу про заниження суми доходів, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування в розмірі 1 178 745,00 грн. внаслідок заниження цін по договорах про надання послуг по створенню умов для торгівлі із субєктами господарювання, що здійснюють свою діяльність із торгових місць, то і висновки податкового органу про порушення ТОВ «Ринок» п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.189.1 ст.189 Податкового кодексу України є протиправними та такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

Таким чином, податкове повідомлення-рішеннявід 29.04.2015 року№ про збільшення грошового зобовязання з податку на додану вартість по вітчизняних товарах в розмірі 342 660 грн., у т.ч. за основним платежем в розмірі 274 128 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 68 532 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно винесення позивачу податкового повідомлення-рішення від 29.04.2015 року № про збільшення грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 10 524,49 грн., у т.ч. за основним платежем в розмірі 5725,03 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 4799,46 грн., то суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п.162.1.3 п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України - платниками податку на доходи фізичних осіб є податкові агенти.

У відповідності до п.п.163.1.1 п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України - об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно з п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України - загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до п.171.2 ст.171 Податкового кодексу України - особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є: податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.

Відповідно до п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України - податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивачем з працівниками підприємства було укладено договори позики за умовами яких позивач надавало у користування тимчасово вільні кошти, а працівники зобовязані були повернуті грошові кошти у порядку та на умовах, передбачених цим Договором.

Видача коштів проводилась шляхом зняття готівки з розрахунково рахунку ТОВ «Ринок». За видачу готівки відповідно до умов договору про розрахунково-касове обслуговування банком списувалася відповідна комісія, яка на думку податкового органу є додатковим благом, виплаченим на користь працівника, а тому ТОВ «Ринок» було не утримано та не перераховано податок на доходи фізичних осіб.

З даними твердженням податкового органу суд не погоджується з огляду на таке.

Відповідно до п. «е» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України - до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку.

За визначенням пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами цього Кодексу).

Основною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній форм, а тому комісія за розрахунково-касове обслуговування, а саме за зняття готівки працівниками ТОВ «Ринок», не можуть вважатися доходом таких працівників, який в розумінні ПК Українипідлягає оподаткуванню, оскільки фактичного отримання такого доходу працівниками ТОВ «Ринок» не було.

З огляду на вказане, суд вважає помилковими висновки податкового органу про необхідність оподаткування податком на доходи фізичних осіб комісію банку за розрахунково-касове обслуговування на суму 8090,00 грн., а тому податкове повідомлення-рішення від 29.04.2015 року № про збільшення грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 10 524,49 грн., у т.ч. за основним платежем в розмірі 5725,03 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 4799,46 грн. є незаконним та підлягає до скасування.

Згідно із частинами 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів суду правомірності прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень від 29.04.2015 року №, № та №.

Враховуючи зазначене та з огляду на те, що відповідачем невірно надано правову оцінку фактичним обставинам справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Враховуючи наведене, з Державного бюджету України підлягає до стягнення на користь позивача 487,20 грн. судового збору, сплаченого при поданні адміністративного позову згідно платіжного доручення від 05.05.2015 року № 72.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області від 29.04.2015 №, № та №.

Присудити на користь позивача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Ринок" із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.