Справа № 336/5152/15-а
Суддя: Дацюк О. І.
Дата ухвалення: 2015-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

пр. № 2-а/336/126/2015
№ 336/5152/15-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Дацюк О.І., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, про визнання протиправними дій та зобов'язання поновити виплату пенсії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, вказавши, що є інвалідом 3 групи з дитинства та до квітня 2015 року отримувала пенсію по інвалідності, продовжуючи працювати. Однак, відповідач з квітня 2015 року припинив нараховувати та виплачувати пенсію. Посилаючись, що зміна законодавства не може бути підставою для припинення виплати їй пенсії по інвалідності, оскільки на державній службі вона перебувала до внесення таки змін, а також оскільки відповідно до Конституції України права та свободи не можуть бути скасовані чи звужені при прийнятті нових законів чи зміні існуючих, просить визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо припиненні позивачеві виплати пенсії та зобовязати відповідача поновити виплату пенсії позивачеві з 01.04.2015 року.

Відповідач надав письмові заперечення, в яких просив відмовити у позові, наполягаючи на правомірності своїх дій.

При вивченні матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом 3 групи з дитинства, їй було призначено пенсію по інвалідності та на час звернення з позовом вона продовжує працювати на посаді головного спеціаліста відділу розвитку житлово-комунального господарства та дорожнього будівництва.

З квітня 2015 року виплата пенсії позивачеві відповідачем припинена у зв'язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 від 02.03.2015 року.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Законом України № 213 від 02.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» статтю 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788 від 05.11.1991 року доповнено пунктами наступного змісту: «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється».

Натомість, як вбачається з наявних у справі документів позивач набула право на пенсію не на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", а як інвалід з дитинства.

Тобто підставою для призначення позивачеві пенсії став стан її здоровя, наявність відповідних обмежень у виборі виду та інтенсивності трудової діяльності та, відповідно, потреба у її адекватному пристосуванні до умов життя та мінімізації наслідків наявних у позивача захворювань.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається й діє принцип верховенства права. Складовою верховенства права є принцип правової визначеності, основу якого утворює ідея передбачуваності очікування суб'єктом відносин визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає наявним у суспільстві нормативним приписам.

Стаття 22 Конституції України вказує, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З цього приводу також неодноразово висловлювався Конституційний Суд України. Зокрема, в абзаці третьому пункту 4, абзацах другому, третьому пункту 7 мотивувальної частини свого Рішення від 11 жовтня 2005 року N 8-рп Конституційний Суд України зазначив, що "... конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачають за змістом статей 1, 3, 6 (частина друга), 8, 19 (частина друга), 22, 23, 24 (частина перша) Основного Закону України правові гарантії, правову визначеність і пов'язану з ними передбачуваність законодавчої політики у сфері пенсійного забезпечення, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене.

Аналіз прецедентної практики Європейського суду з прав людини дає підстави для формування позиції, що при вирішенні питань щодо порушення державами - учасницями Ради Європи положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї велика увага акцентується на дотриманні державою принципу "правомірних або законних очікувань" та захисту прав людини через призму цього принципу.

Правомірні очікування виникають в особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала всі підстави вважати таке рішення дійсним і розраховувати на певний стан речей. Тобто в своїх рішеннях ЄСПЛ установив, що наявність "правомірних (законних) очікувань" є передумовою для відповідного захисту. У свою чергу умовою наявності "правомірних очікувань" у розумінні практики ЄСПЛ є достатні законні підстави.

Враховуючи вищевикладене, позивач, являючись інвалідом та отримавши право на належне пенсійне забезпечення, у відповідності до законодавства України звернулась за призначенням пенсії та отримувала пенсію протягом багатьох років. Отже, враховуючи положення Конституції України, позивач, здобувши право на пенсію через наявність певних проблем зі здоровям та обмеженням працездатності, мала правомірні очікування щодо подальшої виплати їй пенсії та розраховувала на дотримання з боку держави принципу правової визначеності та пов'язаної з ним передбачуваності законодавчої політики, неможливості звуження або скасування належних прав.

Всупереч законним очікуванням позивача та нормам чинного законодавства України з 01 квітня 2015 року відповідачем було призупинено виплату їй пенсії у звязку з внесенням змін Законом України № 213 від 02.03.2015 року.

З огляду на вказане суд вважає, що припинення відповідачем нарахування та виплати пенсії позивачеві не відповідає вимогам чинного законодавства та судовій практиці ЄСПЛ, у зв'язку з чим вбачає підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 160-163, 183-2 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, про визнання протиправними дій та зобов'язання поновити виплату пенсії задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з 01 квітня 2015 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя поновити ОСОБА_1 виплату пенсії по інвалідності з 01 квітня 2015 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.І. Дацюк

21.08.15