Справа № 823/1914/15
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2015-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року справа № 823/1914/15

16 год. 30 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

суддів: Каліновської А.В. та Орленко В.І.,

при секретарі судового засідання - Педані О.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 - за посадою, представника відповідача ОСОБА_2 - за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Круїз-Авто» до Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «Автолінії Поділля», про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Круїз-Авто» (далі-позивач) з адміністративним позовом до Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті (далі-відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «Автолінії Поділля», про визнання протиправним та скасування рішення конкурсного комітету Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті від 08.07.2015 року оформлене протоколом № 43 в частині, що стосується затвердження результатів оцінювання пропозицій перевізників претендентів за бальною системою у відповідності до кількості набраних балів, визнання переможцем конкурсу та самостійного виконання рейсів 193/194 маршруту Вінниця-Умань товариства з обмеженою відповідальністю «Автолінії Поділля».

Водночас, разом із адміністративним позовом позивач подав клопотання про забезпечення позову. Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 12.08.2015 року відмовлено у задоволенні вказаного клопотання.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 08.07.2015 року організатором конкурсу - Державною інспекцією України з безпеки на наземному транспорті, проведено конкурс з перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які виходять за межі території області (міжобласний маршрут) (далі - конкурс). За результатами проведення конкурсу конкурсним комітетом прийнято рішення про визнання переможцем конкурсу - товариства з обмеженою відповідальністю «Автолінії Поділля» на самостійне виконання рейсів 193/194 маршруту Вінниця-Умань. Однак позивач вважає, що визначення переможця проведено з порушенням процедури оцінювання, передбаченого Законом України «Про автомобільний транспорт» та Порядком проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого Постановою КМУ № 1081 від 03.12.2008 року, а саме: безпідставно, за відсутності доказів вини водія перевізника, з позивача знято 14 балів за наявність протягом року до дати оголошення конкурсу дорожньо-транспортних пригод з вини водія перевізника, у яких є загиблі, в результаті чого замість 30 балів позивач отримав 16 балів та зайняв друге місце.

З огляду на вказане, позивач просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті надав суду заперечення в яких вказав, що під час проведення зазначеного конкурсу, конкурсний комітет дотримувався порядку та процедури проведення конкурсу, що передбачені Законом України «Про автомобільний транспорт» та Порядком проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.12.2008 року. При цьому зазначивши, що на конкурсі, який відбувся 08.07.2015 року, старшим інспектором з особливих доручень відділу автомобільно-технічної інспекції 3-го управління Департаменту ДАІ МВС України ОСОБА_3 надано конкурсному комітету інформацію про те, що водієм товариства з обмеженою відповідальністю «Круїз-Авто» протягом року до дати оголошення конкурсу, а саме: 02.05.2015 року скоєна дорожньо-транспортна пригода, у якій є загиблі та по наявній первинній інформації винний у вказаному водій перевізника.

На підставі вказаної інформації, конкурсним комітетом прийнято рішення: відняти 14 балів від загальної кількості балів перевізника-претендента товариства з обмеженою відповідальністю «Круїз-Авто» та визнати переможцем конкурсу - товариство з обмеженою відповідальністю «Автолінії Поділля» на самостійне виконання рейсів 193/194 маршруту Вінниця-Умань. Вказані результати конкурсу відображені в протоколі № 43 від 08.07.2015 року.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечив в повному обсязі, посилаючись на безпідставність заявлених позовних вимог.

Директор товариства з обмеженою відповідальністю «Автолінії Поділля» ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, повторно надіславши суду клопотання про відкладення судового розгляду справи в звязку із перебуванням на лікарняному юриста вказаного товариства, при цьому відповідних підтверджуючих документів суду на надав. Крім того, надіслав суду письмові заперечення на адміністративний позов, які мотивовані тим, що рішення конкурсного комітету від 08.07.2015 року відображене в протоколі № 43 є законним, оскільки водієм товариства з обмеженою відповідальністю «Круїз-Авто» протягом року до дати оголошення конкурсу, а саме: 02.05.2015 року скоєна дорожньо-транспортна пригода, у якій є загиблі та по наявній первинній інформації винний у вказаному саме водій перевізника.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд дійшов до наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 08.07.2015 року організатором конкурсу - Державною інспекцією України з безпеки на наземному транспорті, проведено конкурс з перевезення пасажирів на міжміських та приміських автобусних маршрутах загального користування, які виходять за межі території області (міжобласний маршрут) по маршруту загального користування Вінниця-Умань, рейси 193/194, по обєкту № 1, за результатами якого був складений протокол № 43.

З вказаного протоколу вбачається, що під час проведення вказаного конкурсу виступив старший інспектор з особливих доручень відділу автомобільно-технічної інспекції 3-го управління Департаменту ДАІ МВС України ОСОБА_3 з інформацію про те, що водієм товариства з обмеженою відповідальністю «Круїз-Авто» протягом року до дати оголошення конкурсу, а саме: 02.05.2015 року скоєна дорожньо-транспортна пригода, у якій є загиблі та по наявній первинній інформації винний у вказаному водій перевізника.

На підставі зазначеної інформації комітет з проведення вказаного конкурсу вирішив:

- відняти 14 балів від загальної кількості балів перевізника-претендента товариства з обмеженою відповідальністю «Круїз-Авто;

- визнати переможцем конкурсу - товариство з обмеженою відповідальністю «Автолінії Поділля» на самостійне виконання рейсів 193/194 маршруту Вінниця-Умань, визнати таким, що зайняв друге місце - товариство з обмеженою відповідальністю «Круїз-Авто».

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про автомобільний транспорт» № 2344-ІІІ від 05.04.2001року та Порядком проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 1081 від 03.12.2008 року.

Статтею 7 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що організація пасажирських перевезень на міжміських і приміських автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласні маршрути), покладено на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті, затвердженого Указом Президента України № 387/2011 від 06.04.2011 року державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті (Укртрансінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури України.

Згідно ст. 43 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначення кандидатури автомобільного перевізника для роботи на автобусному маршруті загального користування здійснюється виключно на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як зазначено статтею 44 Закону України «Про автомобільний транспорт» організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень покладаються на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Порядком проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.12.2008 року (далі - Порядок) передбачено, що цей Порядок визначає процедуру підготовки та проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування (далі - конкурс) і є обов'язковим для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами (організаціями), залученими на договірних умовах для організації забезпечення проведення конкурсів, конкурсними комітетами та автомобільними перевізниками.

Пунктом 4 Порядку передбачено, що Укртрансінспекція є організатором конкурсу на міжміському та приміському маршрутах, які виходять за межі території області (міжобласний маршрут).

Відповідно до п. 7 Порядку об'єкт конкурсу визначається організатором.

Пунктом 10 Порядку передбачено, що організатор затверджує умови конкурсу, в тому числі обов'язкові, відповідно до статті 44 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Згідно п. 14 Порядку організатор залучає робочий орган, на який покладаються функції з підготовки матеріалів для проведення конкурсу, приймання документів на конкурс, перевірки достовірності одержаної від перевізника-претендента інформації, їх аналізу та оцінки відповідності конкурсних пропозицій перевізника-претендента умовам конкурсу, підготовки паспортів автобусних маршрутів та матеріалів для подальшого встановлення відносин між організатором та автомобільним перевізником - переможцем конкурсу.

Відповідно до п. 28 Порядку організатор або робочий орган публікує в друкованих засобах масової інформації не пізніше ніж за 30 календарних днів до початку конкурсу оголошення про конкурс (крім друкованих оголошення може бути розміщено також в інших засобах масової інформації), яке повинне містити таку інформацію, а саме на міжміському маршруті - номер рейсу, початковий та кінцевий пункти маршруту, протяжність, час відправлення з кінцевих пунктів та прибуття до них, особливості періодичності виконання перевезень, рекомендовану кількість зірочок за параметрами комфортності.

Згідно п. 29 Порядку для участі у конкурсі автомобільний перевізник подає на кожний об'єкт конкурсу окремо заяву за формою, визначеною згідно з додатками 1 або 2, і такі документи, зокрема:

- копії ліцензійних карток на кожний автобус, який пропонується до використання на автобусному маршруті;

- копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів або тимчасових реєстраційних талонів автобусів, що пропонуються до використання на маршруті.

Пунктом 32 Порядку передбачено, що до заяви автомобільного перевізника додається анкета за формою згідно з додатком 5, в якій передбачаються питання, що будуть враховані під час перевірки достовірності відомостей, що містяться у документах для участі у конкурсі, та під час підрахунків за бальною системою оцінки пропозицій перевізників-претендентів.

Відповідно до п. 40 Порядку під час проведення конкурсу конкурсний комітет розглядає пропозиції перевізників-претендентів виключно за такими показниками: наявність достатньої кількості автобусів, які відповідають умовам конкурсу за класом та пасажиромісткістю (категорія, пасажиромісткість, наявність багажних відділень, додаткового обладнання); наявність, характеристика та кількість резерву автобусів для заміни рухомого складу в разі виходу техніки з ладу; наявність транспортних засобів, пристосованих для перевезення осіб з обмеженими фізичними можливостями; наявність свідоцтва відповідності автобуса параметрам комфортності (для міжміського перевезення); строк експлуатації автобусів (рік виготовлення, строк фактичної експлуатації); наявність сертифіката відповідності послуг з перевезення пасажирів автобусами ліцензійним умовам; наявність та характеристика виробничої бази; умови підтримання належного технічного та санітарного стану рухомого складу; умови контролю технічного стану транспортних засобів перед виїздом; умови виконання регламентних робіт з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів; досвід роботи перевізника-претендента; наявність та тяжкість порушень безпеки дорожнього руху, транспортного законодавства, ліцензійних умов; якість роботи автомобільного перевізника на даному маршруті (у разі обслуговування на умовах договору (дозволу), укладеного (наданого) на підставі попереднього конкурсу; інвестиційний розвиток суб'єкта господарювання та соціальний ефект від його діяльності.

Пунктом 42 Порядку зазначено, що у разі участі в конкурсі двох або більше перевізників-претендентів конкурсний комітет визначає кращого з використанням бальної системи оцінки пропозицій перевізників-претендентів.

У пункті 47 Порядку визначено, що рішення про результати конкурсу приймається конкурсним комітетом на закритому засіданні в присутності не менш як половини його складу, у тому числі голови конкурсного комітету або його заступника, простою більшістю голосів. У разі рівного розподілу голосів вирішальним є голос голови конкурсного комітету (або за його відсутності голос заступника голови конкурсного комітету).

Додатком 4 до Порядку (Перелік показників нарахування балів за системою оцінки пропозицій перевізників-претендентів), визначено механізм нарахування балів за показниками, які оцінюються конкурсним комітетом за бальною системою.

Пункт 5 додатку 4 до Порядку передбачає зняття з перевізника-претендента 14 балів за наявність протягом року до дати оголошення конкурсу дорожньо-транспортних пригод з вини водія перевізника, у яких є загиблі.

Таким чином, основною підставою застосування вказаної норми та настання негативних наслідків її застосування у вигляді зняття 14 балів з перевізника-претендента є вина водія перевізника у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, у якій є загиблі.

На підставі п. 5 додатку 4 до Порядку та з урахуванням інформації наданої інспектором з особливих доручень відділу автомобільно-технічної інспекції 3-го управління Департаменту ДАІ МВС України ОСОБА_3 про те, що водієм товариства з обмеженою відповідальністю «Круїз-Авто» протягом року до дати оголошення конкурсу, а саме: 02.05.2015 року скоєна дорожньо-транспортна пригода, у якій є загиблі, відповідачем прийнято рішення відняти 14 балів від загальної кількості балів перевізника-претендента товариства з обмеженою відповідальністю «Круїз-Авто» та визнати переможцем конкурсу - товариство з обмеженою відповідальністю «Автолінії Поділля» на самостійне виконання рейсів 193/194 маршруту Вінниця-Умань.

Приймаючи спірне рішення, відповідач керувався лише вказаною первинною інформацією Департаменту ДАІ МВС України, згідно з якою, на думку його представника, встановлена попередня вина водія перевізника у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, у якій є загиблі.

Натомість, з досліджених в судовому засіданні повідомлень відділу розслідування ДТП СУ УМВС України в Черкаській області № 6/3480 від 04.07.2015 року та № 6/4448 від 19.08.2015 року вбачається, що як станом на час проведення відповідачем конкурсу, так і станом на час судового розгляду справи відділом розслідування ДТП СУ УМВС України в Черкаській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000153 від 02.05.2015 року, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.05.20015 року близько 13 год. 00 хв. На 34 км + 230 автодороги Кіровоград-Платонове на території Новоукраїнського району Кіровоградської області, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Учасником вказаної дорожньо-транспортної пригоди є працівник товариства з обмеженою відповідальністю «Круїз-Авто» ОСОБА_5, якому 05.05.2015 року повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

За відсутності судових рішень прийнятих стосовно осіб за фактами викладених у відомостях які стосуються предмету позовних вимог, суд приходить до висновку щодо завідомої недостовірності таких відомостей.

Таким чином, відповідачем при прийнятті спірного рішення був порушений конституційний принцип презумпції невинуватості особи, передбачений ст. 62 Конституції України, в якій зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Вказане правова позиція суду також підтверджується ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27.06.2012 року по справі № К-37173/10 та рішенням Верховного суду України від 04.07.2007 року «захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди», у відповідність до якого, відповідно до вимог ст. 244 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суди зобовязані привести свою судову практику.

Крім того, згідно з приписами частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV Україна визнає джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов'язковими для правозастосування органами правосуддя.

Так, у справі «Грабчук проти України» (заява № 8599/02) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 21.09.2006 зазначив, що презумпція невинуватості порушена, якщо твердження посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, відображає думку, що особа винна, коли цього не було встановлено відповідно до закону. Цього достатньо, навіть за відсутності жодного формального висновку, що існує деяка підстава припустити, що посадова особа вважає цю особу винною. Питання, чи порушує твердження посадової особи принцип презумпції невинуватості, має бути з'ясоване у контексті тих фактичних обставин, у яких це твердження було зроблене. Межі п. 2 ст. 6 Конвенції, в якій зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку, не обмежуються порушенням кримінальної справи, а поширюються на судові рішення, прийняті після того, як переслідування було припинено.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 71 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності прийняття свого рішення відображеного в протоколі № 43 від 08.07.2015 року, а тому позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню повністю.

Згідно з частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуждає всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 160, 162, 163, 167, 185-187, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення конкурсного комітету Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті від 08 липня 2015 року оформлене протоколом № 43 в частині, що стосується затвердження результатів оцінювання пропозицій перевізників претендентів за бальною системою у відповідності до кількості набраних балів, визнання переможцем конкурсу товариства з обмеженою відповідальністю «Автолінії Поділля» на самостійне виконання рейсів 193/194 маршруту Вінниця-Умань.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Круїз-Авто» судовий збір в розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп. відповідно до квитанції від 03.08.2015.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд в порядку, передбаченому статтями 185 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.А. Рідзель

Судді А.В. Каліновська

ОСОБА_6

Повний текст постанови виготовлений 25.08.2015.