Справа № 22-а-3388/11
Суддя: Кутурланова О. В.
Дата ухвалення: 2011-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №22-а-3388/2011 р. Головуючий в І інстанції
Категорія: 10.3.1 ОСОБА_1
Доповідач: Кутурланова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року травня місяця 18 дня колегія суддів судової плати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Кутурланової О.В.

Суддів: Орловської Н.В.

ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Херсоні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона на постанову Комсомольського районного суду м. Херсона від 18 листопада 2009 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни»,

в с т а н о в и л а:

07 липня 2009 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позивач зазначав, що відповідно до Закону України від 18.11.2004 р. «Про соціальний захист дітей війни»він є дитиною війни. Ст. 6 зазначеного вище Закону дає йому право на щомісячну допомогу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яку він не отримує.

Просив визнати відмову відповідача щодо виплати йому щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком протиправною, зобовязати відповідача нарахувати на його користь державну соціальну допомогу як дитині війни за 2006-2008 роки в сумі 4471,20 грн.

Постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 18 листопада 2009 р. позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона (далі Управління) щодо виплати ОСОБА_3 щомісячної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком у 2008 р. Зобовязано Управління здійснити нарахування та забезпечити виплату ОСОБА_3 не донарахованої та недовиплаченої надбавки, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»за 2008 рік в розмірі 876,60 грн.

В апеляційній скарзі Управління, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просило скасувати постанову Комсомольського районного суду м. Херсона від 18 листопада 2009 р. та постановити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та законність постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

При частковому задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 має статус дитини війни, а тому його пенсія повинна бути перерахована відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно зі ст. 110 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" від 20 грудня 2005 із змінами, внесеними 19 січня 2006, підвищення до пенсії дитині війни у 2006 році повинно було проводитися згідно з порядком, який мав бути визначений Кабінетом Міністрів України та погоджений Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Оскільки такого порядку встановлено не було, ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у 2006 році не діяла.

Таким чином в 2006 р. у відповідача не було підстав проводити виплати підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

У відповідності до п. 12 ч. 1 ст. 71, ст. 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" на 2007 рік було зупинено, рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 приведені положення Закону України "Про державний бюджет на 2007 рік" визнано такими, що не відповідають Конституції України, відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у 2007 році діяла лише з 09 липня.

Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 р. визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким змінено редакцію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Враховуючи те, що відповідно до ч. 2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, то правомірними є лише вимоги позивача здійснити нарахування на його користь щомісячної державної соціальної допомоги за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем пропущено річний строк давності звернення до суду з позовом. Адже порушення його прав відбувалося періодично, тобто кожного місяця, починаючи з 09 липня 2007 року, і у нього було достатньо можливостей для своєчасного звернення до суду, а доводи щодо необізнаності не є поважною причиною для поновлення строку для звернення до суду, а тому колегія суддів вважає, що позивач пропустив такий строк без поважних причин.

Адміністративний позов поданий до суду 07 липня 2009 року із пропуском річного строку, встановленого ч.1 ст.99 КАС України в редакції, що діяла на час вирішення спору та на час звернення ОСОБА_3 з позовом, який обчислюється з дня коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав чи свобод. При розгляді справи поважних причин для поновлення вказаного строку судом встановлено не було.

Пропущення строку звернення з адміністративним позовом є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 06 липня 2008 року згідно положень ст. 100 цього Кодексу, чинній на час звернення до суду, а тому постанова в частині задоволення позовних вимог з 01.01.2008 р. по 06.07.2008 р. підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

При цьому суд, перевіривши правомірність дій відповідача при нарахуванні та виплаті державної соціальної допомоги, у тому числі і в частині проведених розрахунків, безпідставно самостійно нарахував таку допомогу і зобовязав відповідача виплатити її на користь позивача, вийшовши за межі наданих йому ст. 162 КАС України повноважень.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору. Проблеми надання бюджетних коштів Управлінню для виконання покладених на нього обовязків виходять за межі заявлених вимог. Також не приймаються до уваги доводи апелянта щодо можливого нецільового використання коштів Пенсійного фонду України, оскільки суд не приймав рішення про проведення виплат з власних джерел фінансування останнього.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи у звязку з чим, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, це є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги, часткового скасування постанови суду та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 195, ч. 1 ст. 197, 198, 202 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона задовольнити частково.

Постанову Комсомольського районного суду м. Херсона від 18 листопада 2009 року в частині зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона нарахувати та виплатити ОСОБА_3 підвищення у розмірі 30 % надбавки до мінімальної пенсії за віком з 01.01.2008 р. по 06.07.2008 р. скасувати та прийняти у цій частині нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про зобовязання здійснення нарахування і виплати допомоги з 01.01.2008 р. по 06.07.2008 р. відмовити.

В іншій частині зазначену постанову суду першої інстанції змінити, виключити вказівку на розмір недонарахованої допомоги, а саме 876,60 грн.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому КАС України, протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: