Справа № 2а-1269/11/0970
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2011-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2011 р. Справа № 2a-1269/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Панікара І.В.

при секретарі Богусевич А.С.

за участю сторін:

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: не з"явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Калуської об'єднаної державної податкової інспекції Івано-Франківської області

до відповідача: відкритого акціонерного товариства "Калуська автобаза"

про стягнення коштів в сумі 70541,52 грн,-

ВСТАНОВИВ:

11 квітня 2011 року Калуська обєднана державна податкова інспекція Івано-Франківської області (надалі позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до відкритого акціонерного товариства Калуська автобаза (надалі відповідач) про стягнення коштів в сумі 70541,52 гривень.

Позовні вимоги мотивовані наявністю у відповідача заборгованості по сплаті податку на прибуток в сумі 90,00 грн., земельного податку в розмірі 1245,77 грн., податку з власників транспортних засобів в сумі 68814,89 грн., комунальному податку в розмірі 390,86 грн. Загальна сума заборгованості становить 70541,52 гривень.

04.05.2011 року представником позивача надано суду заяву про зміну позовних вимог, в якій він просить задоволити позовні вимоги у спосіб стягнення коштів з рахунків ВАТ Калуська автобаза у банках, обслуговуючих відповідача, на погашення суми податкового боргу в розмірі 70541,52 грн. та стягнення коштів у рахунках погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить ВАТ Калуська автобаза.

Позовні вимоги в судовому засіданні представником позивача підтримано повністю з мотивів викладених безпосередньо в адміністративному позові та заяві про зміну позовних вимог.

Відповідач повторно в судове засідання не зявився, хоча про дату, час і місце судового розгляду повідомлений, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення, наявними в матеріалах справи, своїм правом на подання заперечення на адміністративний позов не скористався, не повідомив суд про причини неприбуття та не направив жодних заяв про відкладення справи чи проведення судового розгляду без його участі.

Відповідно до вимог статті 128 КАС України повторне неприбуття в судове засідання без поважних причин відповідача чи його представника або неповідомлення ними про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Частиною 1 статті 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковим кодексом України визначені види податків та зборів, які є обовязковими до сплати на усій території України. Згідно підпункту 16.1.4 статті 16 Податкового кодексу платники податків зобовязані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, та відповідно до вимог статті 36 Податкового кодексу є податковим обовязком. Податковий обовязок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обовязків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Згідно із частиною 1 статті 14 Закону України Про систему оподаткування до загальнодержавних належать такі податки і збори (обов'язкові платежі), в тому числі: податок на прибуток підприємств, податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, плата за землю.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України Про систему оподаткування платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані: вести бухгалтерський облік, складати звітність про фінансово-господарську діяльність і забезпечувати її зберігання у терміни, встановлені законами; подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів); сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.

Статтею 2 Закону України Про плату за землю, із змінами та доповненнями, передбачено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Розміри податку за земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено, визначаються до її встановлення в порядку, визначеному цим Законом.

Згідно вимог статті 14 Закону України Про плату за землю платники земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності (крім громадян) самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Відповідно до положень статті 17 Закону України Про плату за землю податкове зобовязання по земельному податку, а також по орендній платі за землі державної та комунальної власності, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно абзацу 1 статті 6 Закону України Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів(надалі - Закону) податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів обчислюється юридичними особами на підставі звітних даних про кількість транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів станом на 1 січня поточного року. Обчислення податку з власників наземних транспортних засобів проводиться виходячи з обєму циліндрів або потужності двигуна кожного виду і марки транспортних засобів, за ставками, зазначеними у статті 3 цього Закону.

Абзацом 2 статті 6 Закону передбачено, що юридичні особи на основі бухгалтерського звіту (балансу) у строки, визначені законом для річного звітного періоду, подають відповідному органу державної податкової служби за місцем реєстрації транспортних засобів розрахунок суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на поточний рік за формою, затвердженою центральним податковим органом України.

Сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього Закону. За транспортні засоби, придбані протягом року, крім тих, що вперше реєструються в Україні, податок сплачується пропорційно кількості місяців, які залишилися до кінця року, починаючи з місяця, в якому проведено реєстрацію транспортного засобу (абз. 5).

Пунктом 16.4. статті 16 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств передбачено, що платники податку у строки, визначені законом, подають до податкового органу податкову декларацію про прибуток за звітний період, розраховану наростаючим підсумком з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових періодів у разі його наявності відповідно до пункту 6.1 статті 6 цього Закону. При цьому за звітні квартал, півріччя та три квартали платники податку подають спрощену декларацію, а за результатами звітного року - повну. Форми декларацій з цього податку встановлюються центральним податковим органом за узгодженням з комітетом Верховної ОСОБА_1 України, що відповідає за проведення податкової політики.

Підпунктом 4.1.4. пункту 4.1. статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»(надалі Закон) встановлено, що якщо податкова декларація за квартал, півріччя, три квартали або рік розраховується наростаючим підсумком на підставі показників базових податкових періодів, з яких складаються такі квартал, півріччя, три квартали або рік (без урахування авансових внесків) згідно з відповідним законом з питань оподаткування, така декларація подається у строки, визначені цим пунктом для такого базового податкового періоду. Під терміном "базовий податковий період" слід розуміти перший податковий період звітного року, визначений відповідним законом з питань оподаткування, зокрема календарний квартал для цілей оподаткування прибутку підприємств.

Згідно із пунктом 5.1. статті 5 Закону України Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами № 2181-III від 21.12.2000р. із змінами та доповненнями (надалі - Закону), податкове зобовязання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Підпунктом 6.2.1 п.6.2 Закону передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобовязання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги. Податкові вимоги також надсилаються платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суму податкових зобовязань у встановлені законом строки, без попереднього направлення (вручення) податкового повідомлення (абз. 2 п.п.6.2.2).

Як встановлено з матеріалів справи позивачем вжиті заходи щодо вручення відповідачу першої податкової вимоги за № 1/16 від 24.10.2001р. на суму 19010,50 грн. та другої податкової вимоги за № 2/189 від 28.11.2001р. на суму 122,70 грн.

Пунктом 16.1.1., частини 16.1. статті 16 Закону передбачено, що після закінчення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобовязання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Відповідно до змісту вказаного пункту відповідачу нараховано пеню на загальну суму 260,89 грн.

Станом на дату подання позову, за відповідачем рахується заборгованість по сплаті земельного податку на загальну суму 1245,77 грн., що підтверджується зворотнім боком облікової картки платника земельного податку та наявними матеріалами справи. Заборгованість виникла внаслідок часткової несплати узгодженої суми податкового зобов'язання.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до поданої декларації з податку на прибуток підприємства за 2010р. за відповідачем рахується заборгованість по сплаті податку на прибуток на суму 90,00 грн. Заборгованість по сплаті податку на прибуток виникла внаслідок несплати відповідачем узгодженої суми податку.

Окрім того, як встановлено з матеріалів справи, за відповідачем рахується заборгованість по сплаті податку з власників транспортних та інших самохідних машин і механізмів за 2008 рік, 2009 рік та 2010 рік на загальну суму 68814,89 грн., що підтверджується розрахунками сум податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів та зворотнім боком облікової картки платника станом на 04.05.2011 року.

Також, відповідачем 09.11.2010 року та 09.02.2011 року самостійно здійснено розрахунок комунального податку за березень-квітень 2010 року та задекларовано до сплати суму комунального податку в загальному розмірі 25,50 грн. Заборгованість виникла внаслідок несплати узгодженої суми податку.

Доказів, які б свідчили про сплату податкового боргу відповідач суду не надав, доводи позивача не спростував.

Відповідно до вимог статті 87 Кодексу, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти та майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Враховуючи те, що станом на момент розгляду справи, податковий борг відповідачем не погашено, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення, шляхом стягнення з відповідача заборгованості в сумі 70541,52 гривень за рахунок будь-яких готівкових коштів, що належать відповідачу, в тому числі, які розміщені на рахунках відкритих у банківських установах в судовому порядку.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства "Калуська автобаза" (ідентифікаційний код 01268673), вул. Литвина, 13, м. Калуш, Івано-Франківська область, 77300 в доход Державного бюджету України заборгованість в сумі 70541,52 грн. (сімдесят тисяч п"ятсот сорок одна гривня п"ятдесят дві копійки) за рахунок будь-яких готівкових коштів, що належать відповідачу, в тому числі, які розміщені на рахунках відкритих у банківських установах.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_2

Постанова складена в повному обсязі 10.05.2011 року.