Справа № 807/201/15
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2015-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 серпня 2015 рокум. Ужгород№ 807/201/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.

з участю секретаря судового засідання Штефанюк Н.І.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1;

представника відповідача ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ужнафта" до Ужгородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 06 серпня 20156 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Постанову у повному обсязі було складено 11 серпня 2015 року.

До Закарпатського окружного адміністративного суду звернулося з позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю "Ужнафта" до Ужгородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області, якою просило суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомленн-рішення Ужгородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області № НОМЕР_1 від 06 листопада 2014 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Ужнафта" збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 3254465 грн. (за основним платежем 2169643 грн. та за штрафними санкціями 1084822 грн.).

Мотивуючи свої позовні вимоги позивач вказує, що відповідачем 06 листопада 2014 року було прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким позивачеві збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 3254465 грн. (за основним платежем 2169643 грн. та за штрафними санкціями 1084822 грн.). Вказане рішення було прийнято у звязку з висновком контролюючого органу щодо порушення позивачем пункту 1 підпункту 1.2, пункту 2 підпунктів 2.1 та 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, що затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88; статті 9 пункту 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні; статті 5 пункту 5.1 підпункту 5.1.6 Інструкції "Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України", що затверджена наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзвязку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155; статті 6 пункту 6.1 підпунктів 6.1.20 та 6.1.22 Інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, що затверджена наказом Міністерства палива та енергетики України від 04 червня 2007 року № 271/121; статті 44 пункту 44.1, статті 198 пунктів 198.1, 198.3 та 198.6 Податкового кодексу України. Вказані висновки контролюючого органу зафіксовані в акті позапланової невиїзної документальної перевірки позивача з питань правильності формування податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинах з контрагентом ТОВ "Талис Плюс", ТОВ "Антарес" та формування податкового зобовязання з податку на додану вартість за червень-липень 2014 року від 21 жовтня 2014 року за № 2350/22-0/36908372. Позивач не погоджується з податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_1 від 06 листопада 2014 року, вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що суперечить нормам діючого законодавства. Зокрема, позивач зазначає, що на момент проведення перевірки у нього були наявні всі необхідні документи на підтвердження здійснення господарських операцій з поставки товару, а також документи, наявність яких є підставою для формування податкового кредиту.

Під час судового розгляду представник позивача позовну заяву підтримала та просила задовольнити її повністю з мотивів, що у ній наведені. Представник позивача не погоджується з твердженнями відповідача в частині взаємовідносин позивача з ТОВ "Талис Плюс", ТОВ "Антарес", в яких міститься висновок про безтоварність операцій між позивачем та ТОВ "Талис Плюс", ТОВ "Антарес". Представник позивача вказав, що в акті перевірки за № 2350/22-0/36908346 від 21 жовтня 2014 року міститься перелік операцій по взаємовідносинах з поставки товарів в рамках укладених між позивачем та ТОВ "Талис Плюс", ТОВ "Антарес" договорів поставки нафтопродуктів, згідно яких вбачається, що між позивачем та ТОВ "Талис Плюс", ТОВ "Антарес" були належним чином оформлені податкові і видаткові накладні, визначені операції відображено в бухгалтерському обліку, а також наявні товарно-транспортні накладні на транспортування товару з місця зберігання. Однак, факти документального підтвердження отримання позивачем від ТОВ "Талис Плюс" та ТОВ "Антарес" нафтопродуктів спростовуються відповідачем виключно згідно даних АІС "Податковий Блок" ТОВ "Талис Плюс" та ТОВ "Антарес", а також актами перевірки: ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська № 750/04-62-22-3/38361594 від 22 липня 2014 року "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Талис Плюс" щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин їх реальності та повноти відображення в обліку за червень 2014 року"; ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська № 175/04-61-22-2/31037491 від 21 серпня 2014 року "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Антарес" з питань документального підтвердження господарських відносин за період з 01 липня 2014 року по 31 липня 2014 року". Також позивач наголошує на тому, що висновок відповідача щодо зменшення податкового кредиту по контрагенту ТОВ "Талис Плюс" за червень 2014 року на суму 1922577 грн., по контрагенту ТОВ "Антарес"за липень 2014року на суму 247066 грн., та у звязку з цим донарахування податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у загальній сумі 2169643 грн., у тому числі по деклараціях: за червень 2014 року в сумі 1922577 грн., за липень 2014року в сумі 247066 грн., ґрунтується виключно на висновках актів перевірки: ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська № 750/04-62-22-3/38361594 від 22 липня 2014 року "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Талис Плюс" щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин їх реальності та повноти відображення в обліку за червень 2014 року"; ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська № 175/04-61-22-2/31037491 від 21 серпня 2014 року "Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ "Антарес" з питань документального підтвердження господарських відносин за період з 01 липня 2014 року по 31 липня 2014 року", які визнані судом протиправними. Відповідно, висновки відповідача щодо зменшення податкового кредиту по контрагенту ТОВ "Талис Плюс" за червень 2014 року на суму 1922577 грн., по контрагенту ТОВ "Антарес" за липень 2014 року на суму 247066 грн., та донарахування податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у загальній сумі 216943 грн., у тому числі по деклараціях: за червень 2014 року в сумі 1922577 грн., за липень 2014 року в сумі 247066 грн. є необґрунтованими і безпідставними. Отже, з огляду на відсутність зі сторони відповідача належних та допустимих доказів, які б свідчили про здійснення безтоварних операцій між позивачем та ТОВ "Талис Плюс", ТОВ "Антарес" або про недійсність оформлених саме між цими контрагентами первинних документів, оскаржуване податкове повідомлення-рішення не може бути правомірним, а відтак підлягає скасуванню.

Під час судового розгляду представник відповідача проти позову заперечив та просив суд відмовити в його задоволенні з мотивів, викладених у поданому запереченні. Зокрема, представник вказав, що відповідачем було проведено позапланову невиїзну документальну перевірку позивача з питань правильності формування податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинах з контрагентами ТОВ "Талис Плюс", ТОВ "Антарес" та формування податкового зобовязання з податку на додану вартість за червень-липень 2014 року, про що складено акт від 21 жовтня 2014 року № 2350/22-0/36908346 та прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 06 листопада 2014 року. В ході проведення перевірки відповідачем встановлено, що позивачем включено до складу податкового кредиту з ПДВ за червень 2014 року 1922577 грн. по податкових накладних ТОВ "Талис Плюс", за липень 2014 року 247066 грн. по податкових накладних ТОВ "Антарес". Відповідач вказує, що між позивачем та його контрагентами під час перевірки не встановлено реальності господарських операцій між позивачем та ТОВ "Талис Плюс", ТОВ Антарес. У звязку з цим і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Враховуючи зазначене, відповідач просить відмовити позивачеві у задоволенні позовної заяви.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про необхідність задоволення адміністративного, виходячи з наступного.

Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ОСОБА_3 А 01 № 329370, позивача зареєстровано 26 травня 2010 року та місцезнаходженням такого є: 89460, Закарпатська обл., Ужгородський район, село Соломоново, вулиця Європейська, будинок 4 Т. 1 а.с. 33).

Відповідно до Свідоцтва № 100286542 позивача зареєстровано як платника податку на додану вартість (Т. 1 а.с. 35).

У період з 08 жовтня 2014 року по 14 жовтня 2014 року працівниками Ужгородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області було проведено позапланову невиїзну документальну перевірку відносно позивача з питань правильності формування податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинах з контрагентом ТОВ "Талис Плюс", ТОВ "Антарес" та формування податкового зобовязання з податку на додану вартість за червень-липень 2014 року.

За результатами вказано перевірки 21 жовтня 2014 року був складений відповідний акт за № 2350/22-0/36908372 (далі по тексту акт перевірки) (Т. 1 а.с.а.с. 36-125).

На підставі акту перевірки 06 листопада 2015 року відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення за № НОМЕР_1, яким позивачеві збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 3254465 грн., а саме за основним платежем 2169643 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 1084822 грн. (Т. 1 а.с. 131).

Під час судового розгляду було встановлено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення стосується виключно взаємовідносин позивача з його контрагентами ТОВ "Талис Плюс" та ТОВ "Антарес" та формування податкового зобовязання по цим взаємовідносинам з податку на додану вартість за червень-липень 2014 року. У звязку з цим інші доводи позивача, що викладені у позовній заяві та заперечення відповідача з приводу інших контрагентів судом не досліджуються, оскільки не мають відношення до предмету адміністративного позову.

Відповідно до статті 44 пункту 44.1 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 198 пунктом 198.1 ПК України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Тобто необхідною умовою для віднесення податку на додану вартість до складу податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податків.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення обєкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції та її використання в межах господарської діяльності, які є підставою для формування податкового обліку платника податків. Водночас, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання в господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток та не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але не достовірних документів або сплати грошових коштів.

Відповідно до статті 198 пункту 198.3 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Окрім того, статтею 198 пунктом 198.6 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як встановлено під час судового розгляду, позивачем в ході перевірки було надано Договір поставки нафтопродуктів від 01 червня 2014 року №01/06-43П. Відповідно до цього договору ТОВ "Талис Плюс" (Постачальник) зобовязувалося передати у власність позивача (Покупець) нафтопродукти, а позивач прийняти і оплатити їх вартість. Аналогічний договір укладено між позивачем (Покупець) та ТОВ "Антарес" (Постачальник) № ДГ-0107-57 від 01 липня 2014 року (т. 1 а.с.а.с. 192-194, 196, 197).

Відповідно до умов вищевказаних договорів: Постачальник зобовязується передати у власність Покупцю, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому Товар, згідно умов Договору. Номенклатура, кількість, ціна Товару та строк поставки визначаються Сторонами у Додаткових угодах до договору, які є невідємною частиною Договору. Товар поставляється Покупцю партіями протягом поточного місяця в кількості та за ціною, визначеними у кожній Додатковій угоді до Договору, на умовах: ЕХW - резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових угод (ІНКОТЕРМС- 2010). Сторони укладають акти прийому-передачі товару, в яких вказують найменування, ціну і вартість переданого товару. Сторони можуть укладати акти прийому-передачі, що переданий протягом визначеного в такому акті періоду часу. Покупець здійснює оплату за Товар шляхом переведення грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, протягом 120 днів з дати підписання акта прийому-передачі Товару або інших документів. Ціна Товару є договірною, вказується в тому числі з ПДВ та визначається в Додаткових угодах до Договору. Цей Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до 31 грудня 2015 року.

До вищезазначених Договорів поставки нафтопродуктів були надані Додаткові угоди:

- Додаткова угода № 00080 до договору № 01/06-43П від 01 червня 2014 року, за якою Постачальник зобовязується поставити на умовах EXW- (Резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів), а Покупець прийняти до 30 червня 2014 року визначені в даній Додатковій угоді види товарів на загальну суму 11535459,24 грн., у тому числі ПДВ 3922576,54 грн. (Т. 1 а.с. 199);

- Додаткова угода № 00124 до договору № ДГ-0107-57 від 01 липня 2014 року, за якою Постачальник зобовязується поставити на умовах EXW- (Резервуари нафтобаз ПАТ "Дніпронафтопродукт" і інших нафтобаз, що належать ПАТ "Дніпронафтопродукт" на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів), а Покупець прийняти до 31 липня 2014 року визначені в даній Додатковій угоді види товарів на загальну суму - 1482396 грн., у тому числі ПДВ 247066 грн.(Т. 1 а.с. 200).

Перехід права власності на товар від постачальника (ТОВ "Талис Плюс") до покупця (ТОВ "Ужнафта"), а також від постачальника (ТОВ "Антарес") до покупця (ТОВ "Ужнафта") підтверджується актами приймання-передачі нафтопродуктів, які позивачем надано в ході проведення перевірки, та такі містяться в матеріалах справи, а саме:

- Акт від 30 червня 2014 року № 00080 приймання-передачі нафтопродуктів до договору поставки нафтопродуктів № 01/06-43П від 01 червня 2014 року. Всього передано нафтопродуктів згідно даного Акту на суму 11535459,24грн., у тому числі ПДВ 1922576,54 грн. (Т. 1 а.с. 201);

- Акт від 31 липня 2014 року, №00124 приймання-передачі нафтопродуктів до договору поставки нафтопродуктів № ДГ-0107-57 від 01 липня 2014 року. Всього передано нафтопродуктів згідно даного Акту на суму 1482396 грн., у тому числі ПДВ 247066 грн. (Т. 1 а.с. 202).

Також до перевірки були надані Податкові накладну № 80 та № 126 за вищевказаними Договорами поставки, які також свідчать про реальність господатських операцій між позивачем" та ТОВ "Талис Плюс", ТОВ "Антарес" всупереч висновків, які містяться в Акті перевірки.

Крім того, позивачем у ході перевірки позивачем було надано Договір зберігання №1409/10-12 від 14 вересня 2010 року, що укладений між ВАТ "Дніпронафтопродукт" (Зберігач) та позивачем (Поклажодавець), за яким: в порядку та на умовах, визначених цим договором зберігач зобовязується приймати та зберігати нафтопродукти та інші ТМЦ, які передаються Поклажодавцем, повернути їх поклажодавцеві у схоронності за першою вимогою поклажодавця. Зберігач має право здійснювати відпуск товару зі складів третіх осіб, які знаходяться в договірних відносинах зі сторони цього договору тільки за вимогою Поклажодавця (Т. 1 а.с..а.с. 205-207).

На виконання умов договору зберігання позивачем надано відповідні акти приймання-передачі нафтопродуктів по договору від 14 вересня 2010 року №1409/10-1, що також підтверджує реальність господарської операції (Т. 1 а.с.а.с. 208-211).

Транспортування нафтопродуктів на АЗС здійснювалося автотранспортом ТОВ "Блумен ЛТД" згідно договору перевезення вантажу від 16 травня 2013 року №16-6/05-13 та підтверджується товарно-транспортними накладними (Т. 1 а.с.а.с. 212-250, Т. 2 а.с.а.с. 1-28).

Згідно Товарно-транспортних накладних вантажовідправником ПММ є ТОВ "Вестен-Флус", вантажоперевірзником ПММ є ТОВ "Блумен ЛТД", а замовником та вантажоодержувачем ПММ є позивач.

ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська проводилась зустрічна звірка ТОВ "Талис Плюс" щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин, їх реальності та повноти відображення в обліку за червень 2014 року, за результатами якої був складений Акт № 750/04-62-22-3/38361594 від 22 липня 2014 року.

Відповідно до постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2014 року, що ухвалена в адміністративній справі № 804/11320/14, адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Талис Плюс" до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити певні задоволено частково. Зокрема, визнано протиправними дії ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо проведення зустрічної перевірки ТОВ "Талис Плюс" щодо підтвердження реальності здійснення господарських операцій їх реальності та повноти відображення в обліку за червень 2014 року, за результатами якої складено акт № 750/04-62-22-3/38361594 від 22 липня 2014 року "Про неможливість проведення зустрічної перевірки ТОВ "Талис Плюс" щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин їх реальності та повноти відображення в обліку за червень 2014 року" (Т. 1 а.с.а.с. 165-170).

Вищевказана постанова залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2014 року. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 грудня 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження (Т. 1 а.с.а.с. 180-183).

ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська здійснювались заходи з метою проведення зустрічної звірки ТОВ "Антарес" з питань документального підтвердження господарських відносин за період з 01 липня 2014 року по 31 липня 2014 року, за результатами якої був складений Акт № 175/04-61-22-2/31037491 від 21 серпня 2014року.

Відповідно до постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2014 року, що ухвалена в адміністративній справі № 804/15341/14, адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес" до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними задоволено. Зокрема, визнано протиправними дії Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області щодо проведення зустрічної звірки товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес" щодо підтвердження господарських відносин із субєктами господарювання за період з 01 липня 2014 року по 31 липня 2014 року, за результатами якої складено акт № 175/04-61-22-2/31037491 від 21 серпня 2014 року "Про неможливість проведення зустрічної звірки субєкта господарювання ТОВ "Антарес" () з питань документального підтвердження господарських відносин за період з 01 липня 2014 року по 31 липня 2014 року". Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, які полягають у формуванні висновків про відсутність фактів реального вчинення товариства з обмеженою відповідальністю "Антарес" господарських операцій за період з 01 липня 2014 року по 31 липня 2014 року, чим порушено ч.1 ст.203, 215, 228, 662, 656 Цивільного кодексу України, в частині недодержання в момент вчинення правочину вимог, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними (п.5 ст.203 Цивільного кодексу України) по правочинах, здійснених по ланцюгу, як такі, що мають ознаки нереальності здійснених операцій з покупцями за період з 01 липня 2014 року по 31 липня 2014 року (Т. 1 а.с.а.с. 171-175).

Вказане свідчить про протиправність дій відповідача стосовно дослідження та оцінки актів № 750/04-62-22-3/38361594 від 22 липня 2014 року, № 175/04-61-22-2/31037491 від 21 серпня 2014 року.

За приписами частини першої статті 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, що якої встановлено ці обставини.

Враховуючи наведене вище суд вважає висновки податкового органу про безтоварність господарських операцій між позивачем та ТОВ "Талис Плюс", ТОВ "Антарес" - необґрунтованими, а посилання на акти перевірок № 750/04-62-22-3/38361594 від 22 липня 2014 року ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська та № 175/04-61-22-2/31037491 від 21 серпня 2014 року в обґрунтування доводів відповідача під час перевірки - безпідставними.

Суд вважає за необхідне відмітити, що згідно зі статтею 9 частинами 1 та 2 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-XIV року, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обовязкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Наявні в матеріалах справи податкові накладні, розрахункові (платіжні) документи, в силу Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-XIV є первинними документами, та мають всі необхідні встановлені законом обовязкові реквізити. Докази того, що вказані накладні, розрахункові (платіжні) документи не мають юридичної сили або визнані в установленому порядку недійсними - відсутні. Відтак, віднесення позивачем до складу податкового кредиту сум ПДВ, сплачених в ціні за товарно-матеріальні цінності, відповідає вимогам статті 198 пункту 198.6 ПК України.

Суд вважає, що господарські операції позивача з ТОВ "Талис Плюс" та ТОВ "Антарес" мали реальний характер, що є підставою для виникнення права на податковий кредит.

Також, суд констатує, що право на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту не залежить від сплати податку на додану вартість продавцем та його постачальниками та не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит у разі, якщо останній має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що висновки відповідача щодо зменшення податкового кредиту по контрагенту ТОВ "Талис Плюс" за червень 2014 року на суму 1922577 грн., по контрагенту ТОВ "Антарес" за липень 2014 року в сумі 247066 грн. та щодо донарахування податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у загальній сумі 2169643 грн., у тому числі по деклараціях: за червень 2014 року 1922577 грн., за липень 2014 року 247066 грн., є протиправними.

У звязку з вище викладеним, суд констатує, що у позивача на момент проведення перевірки були наявні всі необхідні документи на підтвердження здійснення господарських операцій з поставки товару, а також документи, наявність яких є підставою формування податкового кредиту. З огляду на відсутність зі сторони відповідача належних та допустимих доказів, які б свідчили про здійснення безтоварних операцій між позивачем та його контрагентами - ТОВ "Талис Плюс", ТОВ "Антарес", оскаржуване податкове-повідомлення рішення повинно бути визнано протиправним та скасованим.

Відповідно до статті 71 частини 1 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

У відповідності до статті 71 частини 2 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відтак, відповідач як субєкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятого ним 06 листопада 2014 року податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1.

Відповідно до вимог статті 94 частини 1 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Відповідно до статті 4 частини 3 Закону України "Про судовий збір", під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Відповідно до статті 5 частини 1 пункту 2 Закону України "Про судовий збір", зокрема органи доходів і зборів - у справах, повязаних з питаннями, що стосуються повноважень цих органів від сплати судового збору звільнені. А тому, на думку суду, відсутні підстави й для стягнення з відповідача решти суми судового збору відповідно до статті 4 частини 3 Закону України "Про судовий збір".

На підставі наведеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 128, 160-163 Кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ужнафта" до Ужгородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Ужгородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області від 06 листопада 2014 року № НОМЕР_1.

Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ужнафта" витрати зі сплати судового збору у розмірі 487,20 грн., що сплачені 28 січня 2015 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У випадках, встановлених статтею 167 частиною 4 цього Кодексу десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СуддяОСОБА_3