Справа № 2а-0770/3148/11
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2011-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Cправа № 2a-0770/3148/11
Ряд стат. звіту № 10.1
ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2011 р. 11.20 год. м. Ужгород

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дору Ю.Ю., при секретарі судового засідання Рекунова К.А., та сторін, які беруть участь у справі:

позивача: ПП «Мале підприємство «Атмос»- представник ОСОБА_1;

відповідача: УПФУ в м. Ужгород представник ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Приватного підприємства «Мале підприємство «Атмос»до Управління пенсійного фонду України в м. Ужгороді про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 3 статті 160 КАС України 07 грудня 2011 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 08 грудня 2011 року.

Приватне підприємство «Мале підприємство «Атмос»звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Начальника Управління пенсійного фонду України в м. Ужгороді п. Сухар Ганни Миколаївни про скасування рішення № 2370 від 22.09.2011 р. Під час судового розгляду справи було замінено відповідача на УПФУ в м. Ужгород.

Представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити та просив розглядати виключно позовну вимогу щодо скасування рішення № 2370 від 22.09.2011 року. В обґрунтування позовних вимог вказав на те, що вказане в акті порушення мало місце в червні-липні 2008 року, а саме, працівникам, яких відправляли у відпустку по звіту до пенсійного фонду було рознесено на два місяці коли дані працівники були у відпустці, отже приховування та заниження сум виплат не було. Окрім цього, всі платежі до Пенсійного фонду поступили не просто вчасно, а наперед, внаслідок чого не було не тільки заборгованості перед Пенсійним фондом, а взагалі мала місце переплата. Відтак, вважає що оскаржуване рішення у вигляді штрафної санкції в сумі 944, 68 грн. є протиправної, оскільки заниження не мало місце.

Представник відповідача проти позову заперечив, надавши суду письмові заперечення (а.с.43-45). В судовому засіданні пояснив, що позивач приховав (занизив) суму виплат на які нараховуються страхові внески в сумі 944,68 грн. в червні 2008 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

16 вересня 2011 року управлінням Пенсійного фонду України в м. Ужгород було складено акт № 259 про результати планової перевірки ПП «Мале підприємство «Атмос»(а.с.8-19). В результаті в акті було зафіксоване порушення, а саме з червня 2008 року занижено фонд оплати праці на 944,68 грн., у липні 2008 року завищений на суму 944,68 грн. (а.с.16). Проте в пункті 3.4. даного акту (а.с.16) зазначено, що порушення сплати страхових внесків перевіркою не виявлено. Згідно пояснень УПФУ в м. Ужгороді бухгалтера МПП «Атмос»(а.с.19) факту приховування чи заниження не було, а мало місце розбивка відпускних на два місяці червень-липень 2008 року .

Окрім цього, як встановлено в судовому засіданні, факт приховування спростовується копією платіжного доручення №162, 163 від 03.07.2008 року, де всі платежі були перераховані до Пенсійного фонду наперед, наслідком чого не було не те що недостачі, а мала місце переплата за цей період. В тому числі це підтверджується п. 3.4. акту (а.с.16).

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»( в редакції, яка діяла станом на червень 2008 року), передбачено, що страхові внески до солідарної системи нараховуються для роботодавця - на суми фактичних витрат на оплату праці (грошового забезпечення) працівників, що і мало місце, адже позивач сплатив всі необхідні відрахування завчасно. А оскільки всі платежі до пенсійного фонду відповідали фактичним витратам, то і не мало місце приховування.

Відповідно до вимог п. 3 ч.9 ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, що діяла станом на червень 2008 року), передбачено, що за приховування (заниження) страхувальником суми заробітної плати (виплат, доходу), на які нараховуються страхові внески, накладається штраф у розмірі всієї суми прихованої (заниженої) заробітної плати (виплат, доходу, проте факт приховування спростовується завчасною сплатою всіх необхідних страхових внесків (а.с.7, 16), а отже факту приховування не було, а мала місце помилка бухгалтера, яка , незважаючи на завчасну сплату всіх страхових внесків до Пенсійного фонду по відпускних працівників, розбила суми у звіті на весь час відпустки червень-липень 2008 року. (а.с.16). А оскільки всі суми, які підлягали сплаті до Пенсійного фонду України, були сплачені позивачем завчасно у повному обсязі, то суд приходить до висновку щодо хибності позиції відповідача щодо приховування (заниження) сум виплат на які нараховуються страхові внески (а.с.45).

Згідно п. 12.7 Постанови Пенсійного фонду від 19.12.2003, № 21-1 "Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», передбачено, що на виявлені під час перевірки суми коштів, на які платником не нараховувалися страхові внески, за актом перевірки страхові внески донараховуються виходячи з розміру, що діяв на день нарахування виплат (доходу), та застосовуються фінансові санкції, чинні на момент завершення перевірки, а винні посадові особи несуть відповідальність згідно з чинним законодавством,тоді як на момент завершення перевірки, згідно ч. 9 ст. 106 ЗУ , на яку посилається відповідач, визначаючи штрафну санкцію у оскаржуваному рішенні була скасована.

Отже, враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1. ст.. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України, а відтак, слід стягнути на користь позивача понесені витрати в розмірі сплаченого судового збору 3, 40 грн.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Приватного підприємства «Мале підприємство«Атмос»до Управління пенсійного фонду України в м. Ужгороді про скасування рішення задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення №2370 від 22.09.2011 року, що винесене управлінням Пенсійного фонду України в м. Ужгород.

3. Стягнути із державного (місцевого) бюджету на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 3,40 грн. (три гривні 40 копійок).

4. Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Дору Ю.Ю.