Справа № 2а-3547/10/2570
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2010-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-3547/10/2570 Головуючий у 1-й інстанції: Бородавкіна С.В.
Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

"02" грудня 2010 р. м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого суддів при секретарі Хрімлі О.Г., Коротких А.Ю., Чаку Є.В., Кожокарі М.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернігівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2010 року по справі за позовом Чернігівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Державного підприємства дослідного господарства «Чернігівське»про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А:

Чернігівське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Державного підприємства дослідного господарства «Чернігівське»про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій у розмірі 7937,63 грн. та пені у розмірі 180,88 грн. за недотримання в 2009 році встановленого у відповідності зі ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»нормативу робочих місць на підприємстві для працевлаштування інвалідів.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2010 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, Чернігівським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явились.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні -не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини, яким дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач вимоги законодавства щодо створення робочих місць та працевлаштування інвалідів виконав у повному обсязі, а тому безпідставною є вимога позивача про стягнення з підприємства суми адміністративно-господарських санкцій та пені.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується у повному обсязі, виходячи з наступного.

22.02.2010 року Державним підприємством дослідного господарства «Чернігівське»поданий звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2009 рік (форма № 10-ПІ), згідно якого середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становила 93 особи, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність становила 3 особи, кількість інвалідів -штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»- 4 особи.

Невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів становить 1 робоче місце.

Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», в редакції, чинній з 01.01.2006 року, визначено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб - у кількості одного робочого місця.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», в редакції, чинній з 18.03.2006 року, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», в редакції, чинній з 01.01.2006 року, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», в редакції, чинній з 01.01.2006 року, працевлаштування інвалідів здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів.

З 18.03.2006 року набрала чинності редакція ч. 1 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», згідно з якою забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Тобто, цією нормою визначено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування здійснюється двома шляхами: безпосереднє звернення інваліда до підприємства або звернення інваліда до державної служби зайнятості (з подальшим його направленням на підприємство, на якому є відповідні вакансії).

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»не встановлює правил, за якими підприємство було б зобов'язане самостійно здійснювати пошук інвалідів для їх працевлаштування на своєму підприємстві.

При цьому, ч. 3 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», в редакції, чинній з 18.03.2006 року, чітко визначені обов'язки підприємства, що використовує найману працю: виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів; надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для працевлаштування інвалідів; звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

З матеріалів справи вбачається, що зазначені вимоги були виконані відповідачем у повному обсязі.

Так, відповідачем надано суду докази того, що ним систематично надавалась державній службі зайнятості інформація, необхідна для працевлаштування інвалідів, шляхом подання Звітів, у яких зазначено вакансії для працевлаштування інвалідів.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що роботодавець вжив усіх необхідних заходів для недопущення господарського правопорушення, а тому вважає безпідставними вимоги про застосування до нього адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу працевлаштування інвалідів.

Доводи апелянта спростовуються вищенаведеним, матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Чернігівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - залишити без задоволення, постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2010 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.Г. Хрімлі

Судді А.Ю. Коротких

Є.В. Чаку