Справа № 595/1876/14а,2а/595/44/14
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року Справа № 876/155/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Большакової О.О., Шинкар Т.І.

за участю секретаря судового засідання Бєлкіної Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 сільської ради Бучацького району Тернопільської області на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 04 листопада 2014 року у справі № 595/1876/14а за адміністративним позовом фермерського господарства "Заричне" до ОСОБА_1 сільської ради Бучацького району Тернопільської області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

26 вересня 2014 року фермерське господарство "Заричне" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 сільської ради Бучацького району Тернопільської області у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення виконкому ОСОБА_1 сільської ради Бучацького району Тернопільської області № 24 від 09 вересня 2014 року «Про присвоєння адреси обєкту нерухомого майна (тік), яке знаходиться в с. Дуліби Бучацького району». Зобовязати виконавчий комітет ОСОБА_1 сільської ради Бучацького району Тернопільської області присвоїти адресу обєкту нерухомого майна (тік, вага), що знаходиться в с. Дуліби Бучацького району Тернопільської області згідно поданої ФГ «Заричне» заяви та доданих до неї документів.

Постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 04 листопада 2014 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 сільської ради Бучацького району Тернопільської області від 09 вересня 2014 року №24 про відмову фермерському господарству «Заричне» в присвоєнні адреси об'єкту нерухомого майна.

Зобов'язано виконавчий комітет ОСОБА_1 сільської ради Бучацького району Тернопільської області присвоїти адресу об'єкту нерухомого майна - току, що знаходиться в с. Дуліби Бучацького району Тернопільської області, згідно поданої фермерським господарством «Заричне» заяви.

Стягнуто з ОСОБА_1 сільської ради Бучацького району Тернопільської області в користь фермерського господарства «Заричне» 73,08 грн. судового збору.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 сільська рада Бучацького району Тернопільської області оскаржила її в апеляційному порядку та просить скасувати постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 04 листопада 2014 року та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову. Апелянт свої вимоги мотивує тим, що відповідно до положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 року № 7-рп/2009. органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Тому й виникла потреба у зверненні до суду.

Стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене

Частина 2 ст. 6 Конституції України встановлює, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно договору оренди майна №1 від 30.01.2012 року фермерському господарству «Заричне», в особі голови ФГ ОСОБА_2, співвласниками майнових паїв, в особі голови комісії по врегулюванню майнових спорів селянської спілки «Дуліби» Бучацького району ОСОБА_3, надано в оренду з першочерговим правом викупу тік, вагу та інше майно відповідно до акту передачі приміщення току з майном та сільськогосподарським інвентарем від 12.01.2012 року та акту приймання - передачі від 30.01.2012 року.

Вищевказане нерухоме майно придбано фермерським господарством «Заричне» шляхом викупу майнових сертифікатів власників майнових паїв колишньої селянської спілки «Дуліби» Бучацького району в кількості 118 шт. на суму 116319 грн, що підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай (майновий сертифікат) серії ТР-ПІ №022707 від 11.08.2014 року.

Судом першої інстанції встановлено, що у серпні 2014 року головою ФГ «Заричне» ОСОБА_2 подано у виконком ОСОБА_1 сільської ради Бучацького району заяву про присвоєння адреси об'єкту нерухомого майна - току, що знаходиться в с.Дуліби Бучацького району.

09.09.2014 року виконком ОСОБА_1 сільської ради Бучацького району, розглянувши заяву голови ФГ "Заричне" ОСОБА_2 про присвоєння адреси об'єкту нерухомого майна - току, що знаходиться в с.Дуліби Бучацького району, враховуючи протистояння, яке виникло в селі із-за передачі току в приватну власність, з метою уникнення дальнійшого розпалювання конфлікту, вирішив вважати споруди та будівлі току бувшої селянської спілки «Дуліби» Бучацького району власністю всіх пайовиків і не надавати в даний час жодній частині власників майнових паїв визнання права власності на споруди та будівлі току, а також не присвоювати адресні номери цим спорудам та будівлям.

Взявши до уваги вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач, приймаючи спірне рішення, вийшов за межі своїх повноважень, адже ст. 31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", на яку послався відповідач при прийнятті рішення, не передбачає зазначених в рішенні підстав та мотивів відмови у присвоєнні адреси нерухомому об'єкту.

Рішення відповідача про відмову в присвоєнні адреси об'єкту нерухомого майна порушує майнові права позивача, оскільки позбавляє його можливості на законних підставах оформити право власності на нерухоме майно

В зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, на підставі правильно встановлених обставин справи та визначених їм правовідносин, прийшов до обґрунтованих і законних висновків. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи і відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Тобто, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо вимог законності та обґрунтованості судових рішень, і підстав для її скасування і відповідно задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 сільської ради Бучацького району Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 04 листопада 2014 року у справі № 595/1876/14а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В.Я. Макарик

Судді: О.О. Большакова

ОСОБА_4