Справа № 820/7154/15
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2015-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

14 серпня 2015 р. № 820/7154/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чудних С.О.,

за участю секретаря судового засідання Хмелівської Н.М.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "АВТОФАСТЕРА" до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "АВТОФАСТЕРА", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області № НОМЕР_1 від 18.03.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "АВТОФАСТЕРА" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.05.2012 року по 31.08.2012 року та за період з 01.01.2014 року по 31.10.2014 року, за результатами якої складено акт. На підставі вказаного акту перевірки № 227/20-34-22-01-05/30591431 від 02.02.2015 року відповідачем прийняте оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 18.03.2015 року № НОМЕР_1. Обставини, які викладені в акті перевірки, неправомірно кваліфіковані як порушення, що передбачені ст.198 Податкового кодексу України, вищевказані порушення встановлено відповідачем при довільному трактуванні норм права та при грубому порушенні норм податкового законодавства. В основу встановленого відповідачем у висновках акту перевірки є викладені у акті перевірки висновки з приводу відсутності реальності здійснення господарських операцій позивачем по взаємовідносинам з його контрагентом. Позивач не погоджується з вказаним висновком відповідача та зазначає, що обґрунтування відповідачем відсутності реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентом у перевіряємому періоді не ґрунтується на нормах діючого законодавства України та свідчить про поверхневе проведення перевірки. У зв'язку із чим, позивач вважає, що податкове повідомлення - рішення 18.03.2015 року № НОМЕР_1 є протиправним та підлягає скасуванню, у зв'язку з чим просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні 14.08.2015 року представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 14.08.2015 року проти позову заперечив, зазначивши, що порушення, встановлені в ході перевірки позивача, зафіксовані належним чином в акті перевірки, підставою для винесення спірного податкового повідомлення - рішення слугував відображений в акті перевірки висновок про неможливість реального здійснення фінансово - господарських операцій позивача по взаємовідносинах з контрагентами за перевіряємий період, внаслідок чого, занижено податок на додану зарість на загальну суму 5214776 грн, у зв'язку з чим просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "АВТОФАСТЕРА" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.05.2012 року по 31.08.2012 року та за період з 01.01.2014 року по 31.10.2014 року, за результатами якої складено акт № 227/20-34-22-01-05/30591431 від 02.02.2015 року (т. 1 а.с. 42-77) .

Перевіркою встановлено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "АВТОФАСТЕРА" п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 5214776 грн (т.1. а.с. 76).

На підставі вказаного акту перевірки № 227/20-34-22-01-05/30591431 від 02.02.2015 року відповідачем прийняте податкове повідомлення - рішення від 18.03.2015 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 6472510 грн (т. 1 а.с. 78).

З дослідженого акту перевірки № 227/20-34-22-01-05/30591431 від 02.02.2015 року судом встановлено, що фактичною підставою для відображення в акті порушень і винесення спірного податкового повідомлень-рішення слугував викладений в акті висновок відповідача про не підтвердження реальності здійснення господарських відносин, укладених позивачем та його контрагентами.

Однак, суд не погоджується з такими висновками відповідача виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у перевіряємий період мав господарські відносини з ТОВ "Вінс-Трейд", ТОВ "Легардо Груп", ТОВ "Мінс Компані", ТОВ "Крістал ОСОБА_3", ТОВ "Альсенто", ТОВ "Мартак", ТОВ "Донк", ТОВ "Сантерс", ТОВ "Ренесанс Холдинг", ТОВ "Ренова ЛТД", ТОВ "Бізнес Коін", ТОВ "Єврокомфорт ЛТД", ТОВ"Венцедор Компані", ТОВ "Інтермаркет Груп", ТОВ "ВКМ ОСОБА_3", ТОВ "Спецпідряд Сервіс" та ТОВ "Мерфіс".

Матеріалами справи підтверджено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "АВТОФАСТЕРА" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінс-Трейд" (постачальник) 01.09.2014 року укладено договір поставки №47, за умовами якого постачальник зобов'язується поставити покупцю запчастини та експлуатаційні матеріали, а покупець прийняти та оплатити їх (т. 1 а.с.102).

Реальність виконання умов укладеного правочину від 01.09.2014 року підтверджується залученими до матеріалів справи документами первинного та бухгалтерського обліку: видатковими накладними, податковими накладними, товарно-транспортними накладними (т. 1 а.с. 103-165).

Також, між позивачем (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Крістал ОСОБА_3" (постачальник) укладено договір поставки від 01.09.2014 року №51, відповідно до умов укладеного правочину, постачальник зобов'язується поставити покупцю запчастини та експлуатаційні матеріали, а покупець прийняти та оплатити їх (т. 1 а.с.166).

На виконання умов укладеного правочину, позивачем надано до матеріалів справи видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні (т. 1 а.с. 167-192).

01.09.2014 року між позивачем (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Крістал ОСОБА_3" (постачальник) укладено договір поставки № 52, за умовами якого постачальник зобов'язується поставити покупцю запчастини та експлуатаційні матеріали, а покупець прийняти та оплатити їх (т. 1 а.с.193).

Реальність виконання умов укладеного правочину від 01.09.2014 року підтверджується залученими до матеріалів справи документами первинного та бухгалтерського обліку: видатковими накладними, податковими накладними, товарно-транспортними накладними (т. 1 а.с. 194-245).

Також, із матеріалів справи вбачається, що 01.08.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "АВТОФАСТЕРА" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мартак" (постачальник) укладено договір поставки №46, за умовами якого постачальник зобов'язується поставити покупцю запчастини та експлуатаційні матеріали, а покупець прийняти та оплатити їх (т. 1 а.с.246).

На підтвердження виконання умов укладеного правочину, позивачем надано до матеріалів справи видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні (т. 1 а.с. 247-250, т. 2 а.с. 1-8).

Також, між позивачем (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Альсенто" (постачальник) укладено договір поставки від 11.08.2014 року №45, відповідно до умов укладеного правочину, постачальник зобов'язується поставити покупцю запчастини та експлуатаційні матеріали, а покупець прийняти та оплатити їх (т. 2 а.с.9).

Реальність виконання умов укладеного правочину від 11.08.2014 року підтверджується залученими до матеріалів справи документами первинного та бухгалтерського обліку: видатковими накладними, податковими накладними, товарно-транспортними накладними (т. 2 а.с. 10-38).

15.07.2014 року між позивачем (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сантерс" (постачальник) укладено договір поставки № 52, за умовами якого постачальник зобов'язується поставити покупцю запчастини та експлуатаційні матеріали, а покупець прийняти та оплатити їх (т. 2 а.с.39).

На виконання умов укладеного правочину, позивачем надано до матеріалів справи видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні (т. 2 а.с. 40-63).

Також, із матеріалів справи вбачається, що 15.07.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "АВТОФАСТЕРА" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Донк" (постачальник) укладено договір поставки №42, за умовами якого постачальник зобов'язується поставити покупцю запчастини та експлуатаційні матеріали, а покупець прийняти та оплатити їх (т. 2 а.с.64).

На підтвердження виконання умов укладеного правочину, позивачем надано до матеріалів справи видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні (т. 2 а.с.65-71).

05.06.2014 року між позивачем (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ренессанс Холдинг" (постачальник) укладено договір поставки № 37, за умовами якого постачальник зобов'язується поставити покупцю запчастини та експлуатаційні матеріали, а покупець прийняти та оплатити їх (т.2 а.с.72).

Реальність виконання умов укладеного правочину від 05.06.2014 року підтверджується залученими до матеріалів справи документами первинного та бухгалтерського обліку: видатковими накладними, податковими накладними, товарно-транспортними накладними (т. 2 а.с. 73-119).

Також, із матеріалів справи вбачається, що 15.04.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "АВТОФАСТЕРА" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Єврокомформт ЛТД" (постачальник) укладено договір поставки №46, за умовами якого постачальник зобов'язується поставити покупцю запчастини та експлуатаційні матеріали, а покупець прийняти та оплатити їх (т. 2 а.с.120).

На підтвердження виконання умов укладеного правочину, позивачем надано до матеріалів справи видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні (т. 2 а.с. 121-138).

Із матеріалів справи вбачається, що 10.04.2014 року між позивачем (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Коін" (постачальник) укладено договір поставки № 37, за умовами якого постачальник зобов'язується поставити покупцю запчастини та експлуатаційні матеріали, а покупець прийняти та оплатити їх (т.2 а.с. 139).

Позивачем надано до матеріалів справи у підтвердження виконання умов вказаного правочину копії видаткових накладних, податкових накладних та товарно-транспортних накладних (т.2 а.с. 140-157).

01.01.2014 року між позивачем (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтермаркет Груп" (постачальник) укладено договір поставки № 28, за умовами якого постачальник зобов'язується поставити покупцю запчастини та експлуатаційні матеріали, а покупець прийняти та оплатити їх (т.2 а.с.158).

Реальність виконання умов укладеного правочину від 01.01.2014 року підтверджується залученими до матеріалів справи документами первинного та бухгалтерського обліку: видатковими накладними, податковими накладними, товарно-транспортними накладними (т. 2 а.с. 159-190).

Також, із матеріалів справи вбачається, що 01.11.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "АВТОФАСТЕРА" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВКМ ОСОБА_3" (постачальник) укладено договір поставки №46, за умовами якого постачальник зобов'язується поставити покупцю запчастини та експлуатаційні матеріали, а покупець прийняти та оплатити їх (т. 2 а.с.191).

На підтвердження виконання умов укладеного правочину, позивачем надано до матеріалів справи видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні (т. 2 а.с. 192-219).

Із матеріалів справи вбачається, що 01.01.2014 року між позивачем (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Венцедор Компані" (постачальник) укладено договір поставки № 29, за умовами якого постачальник зобов'язується поставити покупцю запчастини та експлуатаційні матеріали, а покупець прийняти та оплатити їх (т.2 а.с. 220).

Позивачем надано до матеріалів справи у підтвердження виконання умов вказаного правочину копії видаткових накладних, податкових накладних та товарно-транспортних накладних (т.2 а.с. 221-243).

У підтвердження подальшої реалізації придбаної продукції позивачем надано до матеріалів справи договори поставки №1293 від 09.01.2011 року з ФОП ОСОБА_4, №5612 від 07.12.2012 року з ТОВ "ОСОБА_3 орігінал", від 01.01.2011 року із ОСОБА_5, №611 від 03.01.2011 року із ПП "Макс-Авто", №2559 від 03.01.2011 року із ФОП ОСОБА_6, №4103 від 03.03.2011 року із ТОВ "Сервіс Чемрпіон", №5312 від 10.07.2012 року із ТОВ "Авто-Ові", №4337 від 20.05.2011 року із ТОВ "Солвер ТМ", №4851 від 03.11.2011 року із ТОВ "Євроконтинент", №3332 від 02.02.2011 року із ПАТ "Автотранспортне підприємство АТП-16329", № 2988 від 26.01.2013 року із ОСОБА_7, №3427 від 03.01.2011 року із ТзОВ "АВТОР", №3096 від 03.01.2011 року із ТОВ "Зевс-Транс-Сервіс", №4920 від 01.02.2012 року із ФОП ОСОБА_8, №159 від 05.01.2011 року із ПП "Чугуєв-Транс", № 2512 від 03.01.2011 року із ФОП ОСОБА_9, №735 від 03.01.2011 року із ФОП ОСОБА_10, №4480 від 25.06.2011 року із ТОВ "Тир-Маркет", №1227 від 03.01.2011 року із ПП фірмою "Скелаб", №5422 від 18.09.2012 року із ПП"Океан",№4828 від 21.11.2011 року із ТОВ "Сервіс груп 7", №3252 від 03.01.2011 року із ФОП ОСОБА_11, №2954 від 03.01.2011 року із ФОП ОСОБА_12, №1452 від 19.03.2012 року із ТОВ "Тір-Донецьк", №6773 від 01.04.2014 року із ТОВ "Агрологістіка Україна", №6910 від 18.06.2014 року із ТОВ "Тір-Сервіс-Тернопіль", №4579 від 01.07.2011 року із ФОП ОСОБА_13, №71 від 03.01.2011 року із ПП "Тракресурс", №5091 від 21.03.2012 року із ФОП ОСОБА_14, №3690 від 03.01.2011 року із ФОП ОСОБА_15, №6060 від 08.06.2013 року із ТОВ "Гала-юг" та всі первинні документи у підтвердження реальності правочину, а саме: податкові накладні, видаткові накладні, картка руху (т. 3 - 12, т. 15 а.с. 117-201, т. 16 а.с.1-164, т. 17 а.с. 1-157, т. 18, т. 19, т. 20, т. 21, т. 22 а.с. 1-68).

У підтвердження наявності ресурсів для транспортування придбаної продукції позивачем надано до матеріалів справи догорів оренди автомобіля від 01.01.2012 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та наказ про прийняття на роботу водіїв-експедиторів та комірника (т. 1. а.с. 23-41)

Із матеріалів справи вбачається, що у позивача наявні ресурси для зберігання придбаного товару, що підтверджується договором оренди укладеним із ПрАТ "Рембудкомплекс", з ТОВ "Дарниця СВ", з ПП "Таурус" (т. 1 а.с. 24-27, 81-90).

Оплата товару здійснювалась у безготівковій формі, що підтверджується наявними у матеріалах справи виписками з банку (т. 13 а.с. 69-167, т. 14, т. 15 а.с. 1-116, 201а-229, т. 16 а.с. 165-219, т. 17 а.с. 158-236).

Таким чином, висновок контролюючого органу щодо порушення позивачем п. 198.1, п. 198.3, п. 198.4 ст. 198 Податкового кодексу України у зв'язку з ненаданням на перевірку первинних документів також не підтвердження подальшого використання придбаної продукції слід вважати недоведеним.

Суд зазначає, що про фактичне виконання умов договору свідчать первинні бухгалтерські та податкові документи, виписані відповідно до п.9.2. ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" і п.2.4. ст.2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку".

Статтею 1 розділу 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно з ст. 14.1.181 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим законом.

Відповідно до ст. 14.1.156 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з ст. 198.3. Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до ст.198.6. Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Однак, в даному випадку виконання договорів між позивачем та ТОВ "Вінс-Трейд", ТОВ "Легардо Груп", ТОВ "Мінс Компані", ТОВ "Крістал ОСОБА_3", ТОВ "Альсенто", ТОВ "Мартак", ТОВ "Донк", ТОВ "Сантерс", ТОВ "Ренесанс Холдинг", ТОВ "Ренова ЛТД", ТОВ "Бізнес Коін", ТОВ "Єврокомфорт ЛТД", ТОВ"Венцедор Компані", ТОВ "Інтермаркет Груп", ТОВ "ВКМ ОСОБА_3", ТОВ "Спецпідряд Сервіс" та ТОВ "Мерфіс" підтверджується податковими накладними, видатковими накладними, специфікаціями, товарно-транспортними накладними, виписками із банку, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 198.2 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Як підтверджено матеріалами справи, правочини укладені між позивачем та його контрагентами виконано кожною стороною цих договорів, що підтверджується первинними документами, а саме податковими накладними. Сторони претензій одна до одної не мали.

Відповідно до ст.201.1 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Слід звернути увагу на те, що зауваження щодо форми та змісту наданих податкових накладних з боку податкового органу в акті перевірки відсутні.

Таким чином, позивачем виконані всі умови для формування податкового кредиту. Суд звертає увагу на те, що податкові накладні відповідають вимогам закріпленими в ст.201 Податкового кодексу України.

А тому висновки відповідача викладені в акті перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "АВТОФАСТЕРА" є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Суд також не приймає до уваги посилання відповідача у акті перевірки № 227/20-34-22-01-05/30591431 від 02.02.2015 року на те, що позивач не міг фактично отримувати товартно-матеріальні цінності від контрагентів, оскільки до контролюючого органу надійшла податкова інформація та акти перевірок ТОВ "Вінс-Трейд", ТОВ "Легардо Груп", ТОВ "Мінс Компані", ТОВ "Крістал ОСОБА_3", ТОВ "Альсенто", ТОВ "Мартак", ТОВ "Донк", ТОВ "Сантерс", ТОВ "Ренесанс Холдинг", ТОВ "Ренова ЛТД", ТОВ "Бізнес Коін", ТОВ "Єврокомфорт ЛТД", ТОВ"Венцедор Компані", ТОВ "Інтермаркет Груп", ТОВ "ВКМ ОСОБА_3", ТОВ "Спецпідряд Сервіс" та ТОВ "Мерфіс", відповідно до яких встановлена відсутність об'єктів оподаткування по операціях з придбання товарів у контрагентів, виходячи із наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за можливими допущеними порушеннями законодавства інших юридичних осіб, на господарюючих суб'єктів не покладається обов'язок та не надається право контролювати дотримання законодавства платником податків, який виступає контрагентом у господарській операції. Ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Чинне законодавство не містить норм щодо солідарної відповідальності платників податків. Виходячи з наведеного, порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом, не впливають на права та обов'язки іншого платника податків. Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов'язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів. Навіть якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Юридична відповідальність кожного платника податків, відповідно до ст. 61 Конституції України, має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим.

Така ж позиція узгоджується із позицією Верховного суду України викладену в постановах №10/21 від 02.03.2010 року, №09/05 від 13.01.2009 року, №08/28 від 12.02.2008 року.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач та ТОВ "Вінс-Трейд", ТОВ "Легардо Груп", ТОВ "Мінс Компані", ТОВ "Крістал ОСОБА_3", ТОВ "Альсенто", ТОВ "Мартак", ТОВ "Донк", ТОВ "Сантерс", ТОВ "Ренесанс Холдинг", ТОВ "Ренова ЛТД", ТОВ "Бізнес Коін", ТОВ "Єврокомфорт ЛТД", ТОВ"Венцедор Компані", ТОВ "Інтермаркет Груп", ТОВ "ВКМ ОСОБА_3", ТОВ "Спецпідряд Сервіс" та ТОВ "Мерфіс" належним чином оформили договірні правовідносини та на виконання вимог податкового законодавства оформили первинні документи податкової та бухгалтерської звітності, які відповідають вимогам чинного законодавства України .

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання чи зменшені податкові вигоди, презумується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Відповідачем вказаного процесуального обов'язку стосовно податкового повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 18.03.2015 року, не виконано, тому суд приходить до висновку про невідповідність прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення дійсним обставинам справи та вимогам діючого законодавства, а отже є таким, що підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "АВТОФАСТЕРА" є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 94, 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "АВТОФАСТЕРА" до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області № НОМЕР_1 від 18.03.2015 року.

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 19.08.2015р.

Суддя С.О. Чудних