Справа № 161/7596/15-а 2-а/161/276/15
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 р. Справа № 876/7497/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Костіва М.В., Затолочного В.С.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.06.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку про зобовязання відповідача призначити пенсію по втраті годувальника після смерті ОСОБА_2, який помер 15.12.2013 року відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про державну службу».

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що з вересня 2006 року вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 29.05.2014 року встановлено факт її постійного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 та визнано право власності на 1/2 частку автомобіля. Позивач є інвалідом другої групи, тривалий час хворіє. Їй було призначено пенсію, що підтверджується пенсійним посвідченням. ОСОБА_2 також була призначена пенсія. Йому була призначена пенсія в значно більшому розмірі ніж позивачу. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 24.02.2015 року було встановлено факт її перебування на утриманні ОСОБА_2 03.04.2015 року вона звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії по втраті годувальника. Листом управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку від 17.04.2015 року у призначенні такої пенсії їй було відмовлено. Вважає, що має право на отримання пенсії по втраті годувальника після смерті ОСОБА_2. Просила позов задоволити.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.06.2015 року у задоволені позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржила ОСОБА_1. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов задоволити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є пенсіонером і перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області як утримувач пенсії за інвалідністю.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.05.2014 року за заявою ОСОБА_1 встановлено факт її постійного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2, який помер 15.12.2013 року, в період з вересня 2006 року по 15 грудня 2013 року.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.02.2015 року було встановлено факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2

03.04.2015 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії (з виду на вид) по втраті годувальника відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Проте, листом управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області від 17.04.2015 р. № 3758/02-20-18 у задоволенні заяви ОСОБА_1 було відмовлено.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку із втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.

Відповідно до ч. 2 цієї статті непрацездатними членами сім'ї вважаються, зокрема:

- чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

- діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років;

- чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що перелік непрацездатних членів сім'ї, яким може бути призначена пенсія у зв'язку із втратою годувальника, є поосібним і вичерпним. Вони не містять правил, згідно з якими до непрацездатних членів сім'ї померлого годувальника можна відносити осіб за іншими критеріями (ознаками) визначення поняття сім'ї, як-от спільне проживання і ведення господарства, спільний побут, набуття характерних взаємних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.21 Сімейного кодексу України подружжя утворюється тільки на підставі шлюбу - добровільного сімейного союзу жінки та чоловіка, зареєстрованого в державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно приписів ст. 36 Сімейного кодексу України саме шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Сімейного кодексу України проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відтак, апеляційний суд прийшов до переконання, що встановлення в судовому порядку факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без шлюбу і визнання за її учасниками статусу члена сім'ї не легітимізує і не може легітимізувати (узаконити) правове становище неодруженої сімейної пари як подружньої, оскільки за законом подружжя утворюється не від тривалості чи стійкості взаємин, а після реєстрації шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10 березня 2015 року у справі № 21-615а15.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови у задоволені позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 197, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.06.2015 року у справі №161/7596/15-а без змін.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: М. Костів

ОСОБА_3