Справа № 161/6235/15-а, 2а-161/218/15
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 р. Справа № 876/7500/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Костіва М.В., Затолочного В.С.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.05.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області про зобов'язання провести перерахунок пенсії,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області про визнання протиправними дії відповідача та зобов'язання провести перерахунок пенсії.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Луцьку з 04.01.2011 року та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Страховий стаж на посаді державного службовця становить 30 років 4 місяців 7 днів. 17.04.2015 року позивач звернулася до відповідача з заявою про проведення перерахунку призначеної їй пенсії та виплату недоплаченої пенсії з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, щомісячної індексації заробітної плати згідно довідки № 25 від 14.04.2015 року, виданої Управлінням охорони здоровя Луцької міської ради. Однак, листом від 17.04.2015 року за вихідним номером 259/К-01 відповідач відмовив позивачу у перерахунку пенсії по віку. Просив позов задоволити.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.05.2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, винагороди за вислугу років та індексації заробітної плати. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію, починаючи з 15.04.2015 року з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, винагороди за вислугу років та індексації заробітної плати. У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржило управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволені позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Луцьку з 04.01.2011 року та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до ст. 21 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування.

17.04.2015 року позивач звернулася до відповідача з заявою про проведення перерахунку призначеної їй пенсії та виплату недоплаченої пенсії з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, щомісячної індексації заробітної плати згідно довідки № 25 від 14.04.2015 року, виданої Управлінням охорони здоровя Луцької міської ради.

Однак, листом від 17.04.2015 року за вихідним номером 259/К-01 відповідач відмовив позивачу у перерахунку пенсії по віку.

Як вбачається з довідки № 25 від 14.04.2015 року, виданої Управлінням охорони здоровя Луцької міської ради вбачається, що позивачу за період з 01.01.2006 року по 31.12.2010 року виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 19039,99 грн., матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірі 12738,21 грн., винагорода за вислугу років - 17566,36 грн., індексацію заробітної плати в розмірі 5372,33 грн.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі розмір пенсії збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90% заробітної плати.

Згідно ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Частиною 6 ст. 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що, державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про державну службу» передбачено виплату державним службовцям допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу при наданні щорічної відпустки.

Системний аналіз наведеного дає змогу зрозуміти, що матеріальна допомога на оздоровлення, індексація та компенсація за невикористані дні відпустки входила до системи оплати праці державного службовця.

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна позиція відображена у постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у який зазначено, що є неправильними висновки суду про те, що оскільки матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, не включається до складу заробітної плати державного службовця, то вона не враховується при обчисленні розміру його пенсії.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 197, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.05.2015 року у справі №161/6235/15-а без змін.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: М. Костів

ОСОБА_2