Справа № 2-а-2057/11
Суддя: Валуєва В. Г.
Дата ухвалення: 2011-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2057/11
ПОСТАНОВА

іменем України

"01" вересня 2011 р.

Дзержинський районний суд в складі: ОСОБА_1.,

головуючого судді Валуєвої В.Г.,

при секретарі Севанян М.Б.,

за участі: позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ОСОБА_3 Ради про визнання протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ОСОБА_3 Ради та стягнення грошової допомоги на оздоровлення за 2011 рік,

В С Т А Н О В И В:

З названим позовом позивач ОСОБА_2 звернувся до суду. В обґрунтування свого позову вказав, що являється учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та має статус громадянина, постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, інвалід П групи.

У 1992 році йому первинно встановлено 40 % втрати професійної працездатності та визнано інвалідом третьої групи у звязку з захворюванням, повязаним з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. У 2006 році йому встановлено 80 % втрати працездатності та визнано інвалідом другої групи, що підтверджується висновками МСЕК. Таким чином, він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом другої групи, що підтверджується відповідними посвідченнями, та згідно ст. 48 Закону України від 28 лютого 1991 року «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат. В квітні 2011 року відповідач виплатив йому кошти на оздоровлення у сумі 120 гривень. Він звернувся до відповідача з письмовою заявою про проведення йому належних сум виплати, але отримав відповідь, що виплата йому проведена згідно постанови Кабінету Міністрів України № 526 від 12.07.2005 року правильно. Він вважає відмову відповідача у виплаті йому належних згідно з законодавством сум протиправною, оскільки відповідач повинен був виплатити йому щорічну допомогу на оздоровлення в сумі 4705 гривень, виходячи з розрахунку: згідно ст.22 Закону України «Про державний бюджет на 2011 рік» від 23.12.2010 року № 2857-6 мінімальна заробітна плата станом на квітень 2011 року становила 941 гривню, а 5 мінімальних заробітних плат становить 4705 грн. Тобто, виплативши йому на оздоровлення 120 гривень, відповідач не доплатив йому 4585 гривень. Тому просить суд визнати дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ОСОБА_3 Ради щодо відмови виплатити йому щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, віднесеного до 1-ї категорії та інваліда другої групи, у встановленому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ОСОБА_3 Ради виплатити йому щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат, встановленому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з врахуванням виплаченої суми та зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ОСОБА_3 Ради виплачувати йому в подальшому щорічно допомогу на оздоровлення в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат, встановленому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 2011 року. Вважає, що суд, враховуючи його фізичний стан, а саме те, що від виконання обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, він отримав захворювання, стан його здоров`я поганий і йому необхідні кошти на оздоровлення, повинен рішення допустити до негайного виконання, а тому просить допустити рішення суду до негайного виконання.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені ним вимоги та просив його позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні участі не приймав, надав суду заперечення на позов та заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, прийнявши рішення згідно чинному законодавству.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню. Так, згідно наданих позивачем суду документів він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, віднесеного до 1-ї категорії та інвалідом другої групи (а.с. 5, 6). Відповідно ст. 48 Закону України від 28 лютого 1991 року «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач має право на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат. Статтею 22 Закону України «Про державний бюджет на 2011 рік» від 23.12.2010 року № 2857-6 передбачено, що мінімальна заробітна плата станом на квітень 2011 року становить 941 гривню, а 5 мінімальних заробітних плат становить 4705 грн. В квітні 2011 року відповідач виплатив позивачу кошти на оздоровлення у сумі 120 гривень, що підтверджується довідкою відповідача № 1820 від 16.05.2011 року (а.с. 8), у звязку з чим позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про проведення йому належних сум виплати, але отримав відповідь, що виплата йому проведена згідно постанови Кабінету Міністрів України № 526 від 12.07.2005 року правильно. З письмових заперечень відповідача щодо позовних вимог вбачається, що згідно з Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач має право на виплату йому щорічної допомоги на оздоровлення як учасник ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС. У 2011 році він отримав щорічну допомогу на оздоровлення у відповідності з Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 120 гривень, тому його вимоги про виплату йому недоплачених грошей безпідставні. Кошторисами доходів і видатків на 2011 рік затвердженим головним розпорядником бюджетних коштів головним управлінням праці та соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації на відповідні календарні роки, передбачена виплата щорічної допомоги учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інвалідам 2 групи у розмірі 120 гривень, а іншого законодавством не передбачено. Здійснюючи виплати у вказаному розмірі відповідач керувався діючим законодавством, тому його дії не можуть бути визнані неправомірними, у позові позивачу просить відмовити. Але, виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, суд вважає, що при визначенні розміру допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС необхідно керуватися ст. 48 Закону України від 28 лютого 1991 року «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка передбачає право позивача на щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат, а не Постановою Кабінету Міністрів України № 526 від 12.07.2005 року, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав. Однак, вимоги позивача щодо зобовязання Управління праці та соціального захисту населення щорічно сплачувати на його користь грошову допомогу на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат задоволені бути не можуть, оскільки завданням адміністративного судочинства є захист порушених прав позивачів, а не тих прав, які виникнуть у майбутньому. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача частково.

На підставі наведеного та керуючись ст., ст. 19, 22, 49, 56, 60, 113, 116, 117 Конституції України, ст.48 Закону України від 28 лютого 1991 року «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п.18 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито»., ст., ст. 2, 6, 7, 17, 71, 72, 88, 104, 105, 158, 161, 162, 163, 185, 186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ОСОБА_3 Ради про визнанні протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ОСОБА_3 Ради та стягнення грошової допомоги на оздоровлення за 2011 рік задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ОСОБА_3 Ради щодо відмови виплатити ОСОБА_2 щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, віднесеного до 1-ї категорії та інваліда другої групи, встановленому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», протиправними.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ОСОБА_3 Ради виплатити ОСОБА_2 щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат, встановленому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з врахуванням вже виплаченої суми. Рішення допустити до негайного виконання.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Витрати зі сплати судового збору віднести за рахунок держави.

Постанова суду може бути оскаржена.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя:ОСОБА_1