Справа № 815/2327/15
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/2327/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.

суддів Запорожана Д.В.,

ОСОБА_1,

за участю: секретар судового засідання Курманова І.І.,

представник позивача ОСОБА_2 (довіреність від 15.03.2015 р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_2 апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичне Об'єднання» «Проект Монтаж Наладка» до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.01.2015 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетичне Об'єднання» «Проект Монтаж Наладка» (далі позивач, або ТОВ «ЕО «Проект Монтаж Наладка») звернулось з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області (далі відповідач, або ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області), в якому позивач просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області від 21.01.2015 року № НОМЕР_1 форми «Р» та від 21.01.2015 року № НОМЕР_2 форми «В4».

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року вказаний адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, наголошуючи, зокрема, на правомірності винесення оскаржуваних податкових повідомлень рішень.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив залишити останню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на підставі направлення від 16.12.2014 року № 1889 (а.с.103), наказу від 16.12.2014 року № 1853 (а.с.104), в період з 22.12.2014 року по 26.12.2014 року співробітники ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області провели документальну позапланову виїзну перевірку позивача щодо документального підтвердження господарських відносин з платником податків ТОВ «Енергопостач 2014» за період з 01.08.2014 року по 31.08.2014 року, за результатами якої складено акт № 1/22-214/36920284 від 06.01.2015 року (а.с.9-16).

В акті перевірки встановлені наступні порушення з боку позивача: пп. 14.1.185 п. 14.1 ст. 14, пп. 44.1, 44.6 ст. 44, пп. 198.1, 198.2, 198.3 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення відємного значення податку на додану вартість на суму 45544 грн. та заниження податку на додану вартість на суму 199456 грн. за серпень 2014 року.

Такі висновки відповідача обґрунтовані тим, що у позивача відсутні належним чином складені та оформлені первинні документи, а також висновками довідки Вишгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області від 26.09.2014 року № 152/22-00/39174836 «Про результати зустрічної звірки ТОВ «Енергопостач 2014» (код за ) щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за серпень 2014 року» (а.с.70-83), що свідчать про наявність ознак фіктивності та відсутності фактів реального здійснення господарських операцій.

За наслідками перевірки позивача податковий орган прийняв податкові повідомлення-рішення: від 21.01.2015 року № НОМЕР_1, яким позивачеві збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 249320 грн., у тому числі за основним платежем 199456 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 49864 грн. (а.с.17); від 21.01.2015 року № НОМЕР_2, яким позивачеві зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 45544 грн. (а.с.18).

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спірне питання та задовольняючи заявлені позивачем вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що первинними документами спростовуються виявлені під час перевірки позивача порушення, а тому прийнятті на підставі таких висновків перевірки рішення із визначенням відповідних зобовязань та штрафних санкцій є неправомірними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на викладене.

Так, впродовж судового розгляду справи суд встановив, що в періоді, який перевірявся, одним із контрагентів ТОВ «ЕО «Проект Монтаж Наладка» було ТОВ «Енергопостач 2014».

08.08.2014 року позивачем (замовник) та ТОВ «Енергопостач 2014» (виконавець) був укладений договір про виконання робіт № 15/08/14-ПМН, за яким виконавець за завдання замовника зобовязується виконати роботи: «Розробка проектно-кошторисної документації по реконструкції теплопостачання м. Одеси», а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконані роботи (а.с.31-33).

Згідно з п. 2.2 розділу 2 зазначеного договору оплата товару здійснюється шляхом перерахування замовником виконавцю відповідних грошових коштів у наступному порядку: аванс у розмірі 100% повної вартості даного договору протягом 5 днів з моменту вступу в дію договору.

Відповідно до п. 3.1 розділу 3 даного договору результати виконаних робіт, які відповідають завданню виконавець зобовязується передати замовнику у пяти примірниках та на електронних носіях.

На виконання умов зазначеного договору позивач здійснив оплату за виконані роботи (надані послуги), що підтверджується наявними в матеріалах справи протоколом погодження договірної ціни, зведеним кошторисом на проектування та вишукувальні роботи, рахунком на оплату, податковою накладною, актом надання послуг, що свідчить про реальність здійснення господарської операції (а.с.34-39).

На підтвердження реальності господарських операції позивач, також, надав до суду договори, які розкривають мету вступу ТОВ «ЕО «Проект Монтаж Наладка» у господарські правовідносини з ТОВ «Енергопостач 2014», а саме договори на виконання робіт з розробки проектно-кошторисної документації № ТГО-343/14 (а.с.40-41), № ТГО-336/14 (а.с.44-45), № ТГО-342/14 (а.с.50-51), № ТГО-341-14 (а.с.54-55) від 08.08.2014 року, укладені з КП «Теплопостачання міста ОСОБА_2».

Відповідно до вказаних договорів ТОВ «ЕО «Проект Монтаж Наладка» (виконавець) зобовязується виконати роботи по проектуванню відповідно вимог ДСТУ БД.1.1.-7:2013 «Правила визначення вартості проектно-вишукувальних робіт та експертизи проектної документації на будівництво» та згідно завдання наданого КП «Теплопостачання міста ОСОБА_2» (замовником), а замовник оплатити роботи, відповідно до умов договорів.

Як вбачається зі змісту акту спірної перевірки, відповідач не заперечує, що первинні документи, в тому числі, податкові накладні, на підставі яких позивачем сформований податковий кредит за перевіряємий період, належним чином оформлені, суми податку на додану вартість по зазначеним податковим накладним включені до податкового кредиту відповідного періоду, відображені у реєстрі отриманих та виданих податкових накладних, а також відповідають даним податкових декларацій.

Тобто, під час проведення спірної перевірки до наявної у позивача первинної документації по операціям з його контрагентом у податкового органу не виникло жодних претензій, як і до правильності її оформлення, так і до відображення у бухгалтерському та податковому обліку.

Поряд з цим, як зазначено в апеляційній скарзі відповідача, що, також, відображено в акті спірної перевірки, висновки щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства були здійснені податковим органом лише виходячи зі змісту довідки «Про результати зустрічної звірки ТОВ «Енергопостач 2014» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за серпень 2014 року» (а.с.70-83), складену Вишгородською ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області, не беручи до уваги первинну документацію позивача.

Однак, колегія суддів вважає недостатніми для висновків акту перевірки про порушення позивачем податкового законодавства, посилання в ньому лише на довідку про результати зустрічної звірки контрагента позивача, оскільки без визначення в акті перевірки і дослідження договорів позивача з його контрагентом, які на думку перевіряючих не відповідають закону, поставок та інших господарських операцій, умов цього договору, його виконання з посиланням на первинні документи, такі висновки не ґрунтуються на законодавстві і не можуть бути підставою для прийняття рішень про донарахування податкових зобовязань та застосування штрафних санкцій відносно позивача.

На думку колегії суддів, такого роду обґрунтування, взагалі не припустимі в офіційних документах суб'єктів владних повноважень, на підставі яких приймаються акти індивідуальної дії, на зразок оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки, по-перше, приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України чітко визначено, що органи державної влади та їх посадові особи можуть діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тобто, роблячи висновок про допущення будь-яким суб'єктом правовідносин порушення діючого законодавства, орган державної влади зобов'язаний чітко встановити склад такого порушення, зазначивши, в якій саме події воно полягає та якими саме фактичними даними (доказами) це підтверджується, та жодним чином не викладати припущення щодо порушення законодавства за відсутності належних доказів на підтвердження їх вчинення. По-друге, суб'єкт владних повноважень повинен бути здатним підтвердити правомірність зроблених ним висновків у законодавчо визначеному порядку.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що, як вбачається зі змісту довідки про результати зустрічної звірки контрагента позивача, яка була використана відповідачем при проведенні спірної перевірки та фактично стала підставою для визначення позивачу грошових зобовязань оскаржуваними податковими повідомленнями рішеннями, під час проведення зазначеної зустрічної звірки відносини, що виникли між позивачем та його контрагентами не досліджувались перевіряючими.

Більш того, з вказаної довідки вбачається, що така зустрічна звірка взагалі не проводилась.

Висновки зазначеної довідки ґрунтуються виключно на аналізі податкової звітності ТОВ «Енергопостач 2014», без дослідження взаємовідносин цього підприємства, зокрема, з позивачем.

Тобто, висновки податкового органу щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства, які в подальшому і стали підставою для визначення позивачу грошових зобовязань, оскаржуваними податковими повідомленнями рішення, ґрунтуються виключно на наявній податковій інформації щодо його контрагента.

Разом з тим, колегія суддів наголошує, що Податковий кодекс України не ставить право на податковий кредит в залежність від обов'язкового підтвердження декларування відповідної суми податкових зобов'язань контрагентом. Податок на додану вартість є непрямим податком і сплачується при придбанні товару (послуги) не безпосередньо до бюджету, а постачальнику товарів (послуг). І лише у такого постачальника товарів (послуг), який у складі вартості проданого товару (послуги) отримав податок на додану вартість, виникають зобов'язання стосовно сплати податку до бюджету. При цьому, покупець товарів (послуг) не може нести відповідальність за постачальника. Відповідно, несплата податку на додану вартість постачальником сама по собі не є підставою для зменшення податкового кредиту зазначеного податку товариству, яке віднесло до податкового кредиту суму податку на додану вартість, сплачену в ціні товару.

Також, колегія суддів зазначає, що у разі, якщо на час здійснення господарських операцій, за якими податковий орган не визнає обґрунтованим віднесення позивачем до податкового кредиту сум податку на додану вартість, постачальники були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також мали свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість, покупець не може нести відповідальність ні за несплату податків продавцями та їх постачальниками, ні за можливу недостовірність відомостей про них, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, позивач та його контрагент на момент укладання та виконання спірного договору були зареєстровані в ЄДР, знаходились на податкову обліку в ДПІ, мали свідоцтво платника податку на додану вартість, що не заперечується відповідачем, а також відображено в акті оскаржуваної перевірки.

Також, колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на те, що позивачем під час проведення спірної перевірки не були надані первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, оскільки, як вбачається зі змісту акту оскаржуваної перевірки відповідачем була проведена саме виїзна перевірка позивача.

Будь-яких актів про недопуск посадових осіб відповідача до проведення такої перевірки відповідачем не надано.

Крім того, відповідачем не складались акти відмови позивача від надання первинно - бухгалтерської документації для проведення перевірки.

Фактично зі змісту матеріалів справи, а саме акту спірної перевірки та відповіді на заперечення на висновки зазначеного акту вбачається, що посадовими особами відповідача взагалі не було здійснено виїзд для проведення перевірки позивача.

Як вказано в акті спірної перевірки та зазначеній відповіді на заперечення на цей акт посадові особи відповідача лише здійснили виїзд з метою вручення позивачу запит для надання документів щодо взаємовідносин з ТОВ «Енергопостач 2014», проте доказів вручення цього запиту останнім не надано та доказів відмови позивача від отримання цього запиту, також, не надано, зокрема, відповідного акту про відмову від отримання запиту податкового органу.

Таким чином, оскільки висновок податкового органу щодо порушення позивачем податкового законодавства ґрунтується лише на висновках довідки про результати зустрічної звірки контрагента позивача, висновки, якої ґрунтуються виключно на аналізі податкової звітності цього підприємства, без дослідження господарських відносин позивача з його контрагентом, а також враховуючи, що фактично відповідачем не було проведено документальної виїзної перевірки позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено правомірність винесення оскаржуваних податкових повідомлень рішень.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

В апеляційній скарзі апелянт посилається лише на ті висновки, які викладено в акті перевірки, що став підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень. Натомість, вказаним висновкам, як зазначено вище, судом першої інстанції надано належну правову оцінку.

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції обґрунтовані та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують, колегія суддів, на підставі ст. 200 КАС України, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичне Об'єднання» «Проект Монтаж Наладка» до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.01.2015 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: Д.В. Запорожан

Суддя: Л.П. Шеметенко