Справа № 2а/2370/4057/2011
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2011-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а/2370/4057/2011

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2011 року Справа № 2а/2370/4057/2011

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

судді - Руденко А.В.,

при секретарі –Чемерин І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Черкаси адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі до відділу державної виконавчої служби Тальнівського районного управління юстиції про визнання дій неправомірними та зобов’язання вчинити дії,–

ВСТАНОВИВ:

23.05.2011р. управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відділу державної виконавчої служби Тальнівського районного управління юстиції, в якому просить скасувати постанову ВП № 26378246 від 28.04.2011р., визнати дії відповідача по винесенню вказаної постанови неправомірними, зобов’язати відповідача прийняти до виконання вимогу про сплату боргу винесену начальником ПФУ в Тальнівському районі № Ф – 52 У від 28.04.2011р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження»неправомірно винесено постанову ВП № 26378246 від 28.04.2011р. про відмову у відкритті виконавчого провадження за вимогою про сплату боргу № Ф –52 - У від 28.04.2011р., та зазначив, що вказаним Законом не передбачено відмова у відкритті виконавчого провадження з тих підстав, що у виконавчому документі не зазначено розрахунковий рахунок боржника.

Представник позивача в судове засідання не з’явився, однак надав до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу розглянути без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, при цьому подав до суду заперечення проти адміністративного позову, в якому зазначив, що за наслідками повторного пред’явлення вимоги № Ф –52 –У від 28.04.2011р. відділом ДВС Тальнівського РУЮ відкрито виконавче провадження про примусове виконання вказаного документу, що підтверджується постановою ВП № 27108151 від 01.06.2011р. З огляду на зазначене просив залишити без розгляду позовну заяву, а справу розглянути без участі представника ДВС.

Оскільки відповідач повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду, суд відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 128 КАС України розглядає справу у відсутність відповідача та у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв’язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що управлінням Пенсійного фонду України в Тальнівському районі до відділу ДВС Тальнівського районного управління юстиції було направлено заяву про відкриття виконавчого провадження за вимогою про сплату боргу № Ф –52 У від 28.04.2011р.

28.04.2011р. державним виконавцем відділу ДВС Тальнівського районного управління юстиції винесено постанову ВП № 26378246, якою на підставі п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»позивачу відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання вимоги № Ф-52-У від 28.04.2011р. в зв’язку з відсутністю у вимозі розрахункового рахунку боржника

Оцінюючи встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до таких висновків.

Спеціальним законом, який регулює порядок примусового стягнення за виконавчими документами, є Закон України «Про виконавче провадження»від 21.04.1999р. № 606-Х1V (у подальшому –Закон № 606).

Відповідно до ст. 17 Закону №606 примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема, рішення органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Частиною 3 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»визначено, що вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Ч. 1 ст. 18 Закону №606 передбачає вимоги до виконавчих документів, відповідно до яких у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові за наявності) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 3 вказаної статті виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою.

За змістом вказаної статті розрахунковий рахунок боржника відноситься до інших даних, які ідентифікують боржника, і зазначається у виконавчому документі за умови, якщо від відомий органу, що видав виконавчий документ, тобто не є обов’язковим для зазначення у виконавчому документі.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 19 вказаного Закону що державний виконавець відкриває виконавче провадження за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону.

Разом з цим, відповідно до ст. 19 Закону №606 у заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо).

Відтак, виконавчий документ, що не містить розрахункового рахунку боржника, є таким, що відповідає вимогам ст. 18 Закону №606, а зазначення у ньому розрахункового рахунку є правом, а не обов’язком стягувача.

Оскаржувана постанова прийнята відповідачем на підставі п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону №606, відповідно до якої державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перевіривши постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тальнівського районного управління юстиції ВП № 26378246 від 28.04.2011р. про відмову у відкритті виконавчого провадження, суд встановив, що вимога № Ф-52-У від 28.04.2011р. відповідає вимогам ст. 18 Закону №606, тому постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження прийнята безпідставно, з порушенням п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону №606.

Суд зазначає, що в частині позовних вимог про визнання дій відповідача по винесенню постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження неправомірними та зобов’язання відповідача прийняти до виконання вимогу ПФУ в Тальнівському районі № Ф –52 У від 28.04.2011р. провадження у справі слід закрити з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають в державі.

Ч. 1 ст. 2 КАС України передбачає, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб’єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, суди розглядають виключно спори, які виникають між учасниками певних правовідносин. Відсутність правовідносин виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі у випадку, коли справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 1 та ст. 2 Закону № 606 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення); примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України; примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (далі - державні виконавці).

Однією із дій, які вчиняють державні виконавці при вирішенні питання про прийняття виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження, є винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження відповідно до ст. 26 Закону №606. При цьому правові наслідки для стягувача чи боржника безпосередньо пов’язані з прийняттям постанови державного виконавця, натомість дії державного виконавця по винесенню такої постанови не породжують жодних правових наслідків і не можуть бути окремим предметом спору.

Судом також встановлено, що відділом ДВС Тальнівського РУЮ відкрито виконавче провадження про примусове виконання вказаного документу, що підтверджується постановою ВП № 27108151 від 01.06.2011р., тому в цій частині спірні правовідносини між позивачем та відповідачем відсутні.

Відсутність спору виключає провадження в адміністративній справі, тому провадження у справі в частині позовних вимог про визнання дій по прийняттю постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобов’язання прийняти вимогу до виконання підлягають закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 157, ст. ст. 159, 162, 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Тальнівського районного управління юстиції ВП № 26378246 від 28.04.2011р. про відмову у відкритті виконавчого провадження.

В іншій частині провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.В. Руденко