Справа № 817/3949/14
Суддя: Зарудяна Л.О.
Дата ухвалення: 2015-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Кравчук Т.О.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"19" серпня 2015 р. Справа № 817/3949/14

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Зарудяної Л.О.

суддів: Іваненко Т.В.

ОСОБА_2,

при секретарі Білоцькій А.В. ,

за участю представників відповідача та третьої особи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства-фірми "АБРИС" на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "08" червня 2015 р. у справі за позовом Приватного підприємства-фірми "АБРИС" до Управління Держземагентства у м.Рівне Рівненської області, Головного спеціаліста відділу землеустрою, охорони та ринку земель Управління Держземагентства у м.Рівному Рівненської області ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2014 до Рівненського окружного адміністративного суду звернулось ОСОБА_5 підприємство-фірма «Абрис» з позовом до Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області, Начальника Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області ОСОБА_6, Головного спеціаліста відділу землеустрою, охорони та ринку земель Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області ОСОБА_3 про (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог):

визнання підстав для відмови у погодженні двох проектів землеустрою, розроблених ОСОБА_5 підприємством-фірмою «Абрис» безоплатно у власність та у довгострокову оренду гр. ОСОБА_4 в м. Рівне, вул. Тиннівська, 24, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які викладені у висновках Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області за №03-851 від 11.07.2014 року та за №03-852 від 11.07.2014 року незаконними (протиправними);

визнання дій Головного спеціаліста відділу землеустрою, охорони та ринку земель Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області ОСОБА_3 незаконними (протиправними), що полягали у підготовці висновків про відмову в погоджені проектів землеустрою, розроблених ОСОБА_5 підприємством-фірмою «Абрис» безоплатно у власність та у довгострокову оренду гр. ОСОБА_4 в м. Рівне, вул. Тиннівська, 24, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які викладені у висновках Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області за №03-851 від 11.07.2014 року та за №03-852 вцд 11.07.2014 року з незаконних підстав;

та зобов'язання Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області у відповідності до п.4 ст.105 Кодексу Адміністративного судочинства та п.5 ст.186-1 Земельного кодексу України протягом десяти робочих днів з дня одержання проектів землеустрою надати свої висновки про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) код 02.01 в м. Рівне, вул. Тиннівська, 24 та надати висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 50 (пятдесят) років гр. ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) код 02.01. в м. Рівне, вул. Тиннівська, 24.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 08.06.2015 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач у справі подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить оскаржену постанову скасувати та позов задовольнити.

Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, судова колегія вважає, що відсутні підстави для її задоволення з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 підприємством-фірмою "Абрис" згідно з договорами від 21.10.2013 року №131-2013-10-Г та №132-2013-10-Г було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність гр. ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в м. Рівне, вул. Тиннівська, 24 та проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у довгострокову оренду строком на 50 (пятдесят) років для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) гр. ОСОБА_4 в м. Рівне, вул. Тиннівська, 24.

В червні 2014 року позивач як розробник проекту звернувся до Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області з проханням погодити два проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність гр. ОСОБА_4для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в м. Рівне, вул. Тиннівська, 24 та щодо відведення земельної ділянки у довгострокову оренду строком на 50 (пятдесят) років для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) гр. ОСОБА_4 в м. Рівне, вул. Тиннівська, 24 (листи від 27.06.2014 року №294 та №295).

11.07.2014 року Управлінням Держземагенства у м. Рівному Рівненської області надіслано на адресу позивача два висновки про відмову у погодженні проекту землеустрою №03-851 та №03-852.

Підставами для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, які викладені у висновку від 11.07.2014 №03-851, було недотримання при розробленні проекту землеустрою вимог ч.3 ст.50 Закону України «Про землеустрій», а саме:

відсутня нотаріально засвідчена згода громадян ОСОБА_7 (вул. Тиннівська, 24), ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 (вул. Тиннівська, 22) та ОСОБА_11 (вул. Тиннівська, 24-а);

порушено ст. 198 Земельного кодексу України відсутнє погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками (землекористувачами);

акт приймання-передачі межових знаків на зберігання розроблений з порушенням Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, яка затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року №376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 року за №391/17686 (надалі - Інструкція), зокрема відсутнє погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками (землекористувачами);

на плані земельної ділянки (стор.7,15), на кадастровому плані (стор.27) проекту землеустрою невірно складений опис суміжних власників (землекористувачів).

Підставами для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, які викладені у висновку від 11.07.2014 №03-852, було недотримання при розробленні проекту землеустрою вимог ч.3 ст.50 Закону України «Про землеустрій», а саме:

порушено ст. 198 Земельного кодексу України відсутнє погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками (землекористувачами);

акт приймання-передачі межових знаків на зберігання розроблений з порушенням Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, яка затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року №376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 року за №391/17686 (надалі - Інструкція), зокрема відсутнє погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками (землекористувачами);

на плані земельної ділянки (стор.7,15), на кадастровому плані (стор.27) проекту землеустрою невірно складений опис суміжних власників (землекористувачів);

у Переліку обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути (стор.32) проекту землеустрою не відображені обмеження в охоронній зоні навколо інженерних комунікацій (код 01.08), зокрема земельна ділянка розташована в межах проходження «червоної лінії» вул. Тиннівська.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

В силу вимог частини другої статті 50 Закону України Про землеустрій від 22.05.2003 року №858 проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Згідно з частиною 8 статті 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, визначеному статтею 186-1 цього Кодексу.

Частиною першою статті 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

При цьому, Указом Президента України від 08.04.2011 року №445/2011 встановлено, що центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, є Державне агентство земельних ресурсів України.

Відповідно до частини четвертої статті 186-1 Земельного кодексу України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Частиною пятою статті 186-1 Земельного кодексу України встановлено, що органи, зазначені в частині першій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Згідно з частиною шостою статті 186-1 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Системний аналіз наведених норм свідчить, що територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів України розглядають проекти землеустрою на предмет їх відповідності вимогам чинного законодавства, положенням документації із землеустрою та містобудівній документації, за наслідками чого надають свої висновки або про погодження проекту, або про відмову у такому погодженні в разі наявності обґрунтованих підстав, встановлених частинами 5-6 статті 186-1 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини сьомої статті 186-1 Земельного кодексу України органам, зазначеним у частині першій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою згідно статті 50 Закону України Про землеустрій.

Як вбачається зі змісту висновків про відмову в погодженні проекту землеустрою, останні ґрунтуються на порушенні при розробленні проектів вимог частини 3 статті 50 Закону України «Про землеустрій», п. "б" ч. 2 ст. 198 Земельного кодексу України та Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, яка затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року №376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 року за №391/17686.

Статтею 50 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються в двох випадках: у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Згідно з ч. 3 ст. 50 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 року №858-IV проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають:

завдання на розроблення проекту землеустрою;

пояснювальну записку;

копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності);

рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом);

письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду;

довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями;

матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки);

відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за наявності таких об'єктів);

розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом);

розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом);

акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки);

акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки);

перелік обмежень у використанні земельних ділянок;

викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

кадастровий план земельної ділянки;

матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки);

матеріали погодження проекту землеустрою.

Тобто (судова колегія наголошує): статтею 50 Закону України "Про землеустрій" чітко визначено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, поміж іншого, включають письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду.

Із справи вбачається : землекористувачами земельної ділянки, яка розташована у м. Рівне по вул. Тиннівській, 24, загальною площею 0,1281 га. є: площею 0,1198 га. гр. ОСОБА_7, решта земельної ділянки обліковується частково за гр. ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 (вул. Тиннівська, 22) та частково за гр. ОСОБА_11 (вул. Тиннівська, 24-а).

Необхідно зазначити, що ці обставини підтверджуються довідкою з державної статистичної звітності (форми №6-зем) про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями Управління Держземагенства у м. Рівне Рівненської області від 06.11.2013 №02-1882.

До матеріалів справи відповідчем 1 було долучено план земельної ділянки по вул. Тиннівській землевласника (землекористувача) ОСОБА_7, землевласників (землекористувачів) ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які користуються земельною ділянкою на підставі договору купівлі-продажу від 18.11.1968 №2-10071, зареєстровано в книзі №16-74-2124 та землевласника (землекористувача) ОСОБА_11, яка користується земельною ділянкою на підставі рішення Рівненської міської ради №7 від 14.06.1961, зареєстровано за №3809.

Суд встановив, що зазначені обставини не заперечувалися позивачем та були ним визнані під час складення проектів землеустрою, про що зазначено у пояснювальній записці до проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Частиною 2 пункту 5 постанови Верховної Ради Української РСР від 18.12.1990 року №562-ХІІ «Про порядок введення в дію Земельного кодексу УРСР» встановлено, що громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Земельного кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що відповідно до пункту 6 постанови Верховної Ради Української РСР від 18.12.1990 року №563-ХІІ «Про Земельну реформу», яким встановлено, що громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Земельного кодексу УРСР, повинні до 15 березня 1994 року оформити право на володіння або користування землею. Після закінчення вказаного строку надане їм раніше право користування земельною ділянкою втрачається. В подальшому, термін оформлення був продовжений до 01.01.1998 року (Постанова Верховної Ради №4028-12 від 24.02.1994 року); до 01.01.2000 року (Постанова Верховної Ради №744-97 від 17.12.1997 року); до 01.01.2004 року (Постанова Верховної Ради №1312-14 від 17.12.1999 року); до 01.01.2008 року (Постанова Верховної Ради №1492-15 від 17.02.04 року).

Рішенням Конституційного Суду №5-рп/2005 від 22.09.2005 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення щодо встановлення термінів оформлення прав на раніше надану земельну ділянку.

З огляду на наведене, окружний суд дійшов правильного висновку, що громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні (власності) земельні ділянки, надані їм до введення в дію Земельного кодексу України, зберігають свої права на користування (власність) до оформлення ними у встановленому порядку прав власності або користування на землю.

Тобто, як вважає суд апеляційної інстанції, вони є користувачами (власниками) і з ними, як суміжниками, необхідно проводити погодження меж земельної ділянки, що формується.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні нотаріально засвідчені письмові згоди громадян ОСОБА_7 (вул. Тиннівська, 24), ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 (вул. Тиннівська, 22) та ОСОБА_11 (вул. Тиннівська, 24-а).

У звязку із зазначеним апеляційний суд (погодившись із судом попередньої інстанції) дійшов висновку про правомірність відмови Управління Держземагенства у м. Рівному Рівненської області у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, викладеної у висновках від 11.07.2014 №03-851 та №03-852.

В матеріалах справи також наявні проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність гр. ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в м. Рівне, вул. Тиннівська, 24 та проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у довгострокову оренду строком на 50 (пятдесят) років для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) гр. ОСОБА_4 в м. Рівне, вул. Тиннівська, 24, в яких відсутнє погодження меж цих земельних ділянок із суміжними власниками та землекористувачами.

Відповідно до пункту 1 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до частини першої, пункту "б" частини другої статті 198 Земельного кодексу України, кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок, які включають в себе, в тому числі, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Згідно з пунктом 2.1 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, що затверджена Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року №376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 року за №391/17686 (надалі - Інструкція), встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Пунктом 2.8 Інструкції передбачено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, серед іншого, акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками (додаток 2).

В свою чергу, додатком №2 до Інструкції встановлено форму акту приймання-передачі межових знаків на зберігання, яка передбачає присутність власників/користувачів суміжних земельних ділянок під час його складення та надання ними відповідного погодження.

Акт передбачає погодження меж із суміжниками у формі заявлення власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок відсутності претензій до існуючих меж, що має стверджуватися їх підписами в кінці акту.

Таким чином, на думку колегії суддів, твердження Управління Держземагенства у м.Рівному Рівненської області щодо недотримання позивачем вимог пункту "б" частини 2 статті 198 Земельного кодексу України, яке полягало у відсутності у проектах землеустрою погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами, знайшло свої підтвердження в ході розгляду справи.

Стосовно тверджень позивача та третьої особи про відсутність суміжних власників/користувачів земельних ділянок ( в кадастровому плані земельних ділянок не вказано кадастрових номерів суміжних земельних ділянок), то суд правильно зазначив, що така відсутність у кадастровому плані земельних ділянок кадастрових номерів суміжних земельних ділянок може бути обумовлена відсутністю останніх взагалі, оскільки такі не присвоювались, що в свою чергу не суперечить вимогам Закону України "Про Державний земельний кадастр".

Але, землекористувачами суміжних земельних ділянок є громадяни ОСОБА_7 (вул. Тиннівська, 24), ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 (вул. Тиннівська, 22) та ОСОБА_11 (вул. Тиннівська, 24-а), тому ОСОБА_5 підприємством-фірмою «Абрис» при розробці проектів землеустрою було невірно складено описи меж земельних ділянок, а саме: на ділянці площею 0,0982 га від А до Б, від Б доВ та від В до Г; на ділянці площею 0,0018 га від А до Б, від Б до А.

Відповідачем надано суду лист від 25.05.2015 року з копією рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради від 14.01.1960 року про відведення земельної ділянки, розташованої по вулиці Тиннівська №23 під будівництво індивідуального житлового будинку громадянці ОСОБА_11. Крім того, відповідач додав суду копію заяви ОСОБА_8, відповідно до якої остання звертається до відповідача з заявою про заборону приватизації ОСОБА_12 землі (вх. від 21.05.2015 року).

Частиною 2 статті19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На думку апеляційного суду, відповідач 1, приймаючи висновки про відмову у погодженні проектів землеустрою №03-851 від 11.07.2014 року та №03-852 від 11.07.2014 року, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог.

Судова колегія вважає, що відповідачами доведено правомірність вчинених дій, а позовні вимоги Приватного підприємства-фірми "Абрис" є необґрунтовані, безпідставні й такі, що спростовуються матеріалами справи, а тому не підлягають до задоволення.

Підсумовуючи вищевикладене, слід зазначити, що оскаржена постанова законна і обґрунтована, відповідає матеріалам справи та вимогам чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Підстави для скасування постанови відсутні, а тому апеляційний суд залишає її без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства-фірми "АБРИС" залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "08" червня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.О. Зарудяна

судді: Т.В. Іваненко

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "21" серпня 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_5 підприємство-фірма "АБРИС" вул.С.Петлюри, буд.14 к.144,145,м.Рівне,33028

3,4- відповідачам: Управління Держземагентства у м.Рівне Рівненської області вул. Лермонтова,6,м.Рівне,33000 Головний спеціаліст відділу землеустрою,охорони та ринку земель Управління Держземагентства у м.Рівному Рівненської обл. ОСОБА_3 вул.Лермонтова,6,м.Рівне,33028

5 - третій особі: ОСОБА_4 - вул.Тиннівська,24,м.Рівне,33000,