Справа № 2а-3588/10/2470
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2010-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2010 р. м. Чернівці Справа № 2а-3588/10/2470

11:49 год.

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левицького В.К.,

за участю секретаря судового засідання Левчука Д.С..

сторін:

позивач - не з'явився;

представника відповідача - ОСОБА_1, за довіреністю;

представника третьої особи - ОСОБА_2, за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відкрите акціонерне товариство ОСОБА_4 Аваль про виключення майна з акту опису і арешту та визнання протиправними дій державної виконавчої служби,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції (далі - відповідач), в якому просить виключити нежитлові приміщення вбудованого магазину за адресою: м. Чернівці, вул. Садова, 3а з акту опису та арешту майна від 14.04.2010 р.; визнати протиправними дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції, котрі полягають у накладені стягнення на майно ОСОБА_5, а саме: приміщення вбудованого магазину за вищевказаною адресою, що належить йому та позивачу на праві спільної сумісної власності, без виділення його частки в натурі.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що описане та арештоване нежитлове приміщення вбудованого магазину, що знаходиться за адресою м. Чернівці, вул. Садова, 3а, не являється особистою власністю ОСОБА_5, а є спільною сумісною власністю набутою ними за час шлюбу. Стверджує, що частка у праві сумісної спільної власності в натурі не виділена ОСОБА_5, а тому вважає, що дії відповідача щодо опису та арешту всього нежитлового приміщення порушують її право у спільній сумісній власності на нерухоме майно та позбавляє права вільно володіти, розпоряджатися та користуватися належним майном.

В судові засідання призначені на 06.12.2010 р. та 13.12.2010 позивач не зявився, явку представників в судове засідання не забезпечив, доказів, які витребовувались ухвалою суду від 02.12.2010 р. до суду не надав, проте направив до суду клопотання, в якому просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримував повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив суд у його задоволенні відмовити за безпідставністю. Покликався на те, що при вчиненні виконавчих дій щодо примусового виконання виконавчого напису № 852 від 17.03.2009 р. виданого приватним нотаріусом ОСОБА_6 правомірно описано та арештовано нежитлове приміщення вбудованого магазину, що належить ОСОБА_5, оскільки воно набуте останнім до укладення шлюбу з ОСОБА_3

Ухвалою суду від 02.12.2010 р. залучено до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ВАТ ОСОБА_7 Аваль.

ПАТ ОСОБА_7 банк Аваль (правонаступник ВАТ ОСОБА_7 Аваль) в особі Чернівецької обласної дирекції ПАТ ОСОБА_7 Аваль м. Чернівці надало до суду письмове заперечення проти позову, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими і безпідставними та просить суд у задоволенні позову відмовити, зазначаючи, що відповідач в цілому діяв правомірно згідно норм чинного законодавства України, Конституції України та Закону України Про виконавче провадження, оскільки ОСОБА_5 придбав нежиле приміщення магазину за адресою: м. Чернівці, вул. Садова, 3а, не перебуваючи у шлюбі із позивачем, тобто, дане майно аж ніяк не може перебувати у спільній сумісній власності і знаходиться у приватній власності ОСОБА_5 Оскільки, ОСОБА_5 на момент передачі в іпотеку згаданого майна не перебував у шлюбі і предмет іпотеки є його приватною власністю, згода дружини (позивачки) на передачу в іпотеку нотаріусом не вимагалась.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 13.12.2010 р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на строк не більше ніж на пять днів, про що повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини. Оскільки закінчення строку виготовлення та підписання повного тексту постанови припало на вихідний день, повний текст постанови виготовлено та підписано судом 20.12.2010 р., тобто в перший робочий день після нього.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

16.02.2008 р. на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення б/н, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_8 за реєстраційним № 781, ОСОБА_5, прийняв у власність нежитлові приміщення вбудованого магазину за адресою: м. Чернівці, вул. Садова, 3а (а.с. 24).

Згідно витягу № 18462872 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.04.2008 р., вбачається, що нежитлове приміщення вбудованого магазину розташованого за адресою м. Чернівці, вул. Садова (вул. Дзержинського), 3а зареєстроване на праві приватної власності за ОСОБА_5

Згідно договору іпотеки № 014/05/648/328 від 23.04.2008 р. ОСОБА_5 виступив майновим поручителем гр. ОСОБА_9 та передав в іпотеку ВАТ ОСОБА_7 Аваль нежитлові приміщення вбудованого магазину розташованого за адресою: м. Чернівці, вул. Садова, 3а, яке складається з VII - підвалу пл. 12,10 кв.м., VIIІ - підвалу пл. 3,10 кв.м., IХ - підвалу пл. 10,10 кв.м., Х - підвалу пл. 12,40 кв.м., ХІ - підвалу пл. 14,30 кв.м., на першому поверсі приміщення магазину 15-1-торговий зал пл. 143,50 кв.м., 15-2-сходів пл. 3,00 кв.м., 15-3-коридору пл. 16,80 кв.м., 15-4-службового приміщення пл. 5,20 кв.м., 15-5-вбиральні пл. 1,20 кв.м., 15-6-коридору пл. 1,00 кв.м., 15-7-комори пл. 2,50 кв.м., 15-8-підсобного приміщення пл. 12,80 кв.м., загальною площею 238,00 кв.м., які складають 54/100 ідеальних часток нежитлового приміщення та XVII складу пл. 100,30 кв.м., 15-9-коридору пл. 5,70 кв.м., 15-10-кабінету пл. 6,10 кв.м., 15-11-складу пл. 90,40 кв.м., 15-12-кабінету пл. 5,90 кв.м., загальною площею 208,40 кв.м., які складають 46/100 ідеальних часток нежитлового приміщення. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано за № 2421.

01.06.2009 р. громадяни ОСОБА_5 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-МИ № 047216 від 01.06.2009 р. Після реєстрації шлюбу позивач прізвище не змінював.

17.03.2010 р. приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_6 на договорі іпотеки № 014/05/648/328 від 23.04.2008 р. вчинено виконавчий напис за реєстраційним № 852, відповідно до якого звернуто стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності громадянину ОСОБА_5 та запропоновано за рахунок коштів, отриманих від реалізації вищевказаних нежитлових приміщень вбудованого магазину, що знаходиться за адресою м. Чернівці вул. Садова, 3а задовольнити вимоги ПАТ ОСОБА_7 Аваль.

Старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції ОСОБА_10 22.03.2010 р. відкрито виконавче провадження за № 18141958 з примусового виконання виконавчого напису № 852 від 17.03.2009 р., виданого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_6 про стягнення на користь Чернівецької обласної дирекції - ПАТ ОСОБА_7 Аваль м. Чернівці з громадянина ОСОБА_5 заборгованості в сумі 142736,23 доларів США, що станом на 17.03.2009 р. становить 1137607,75 грн., шляхом звернення стягнення на нежитлові приміщення вбудованого магазину розташованого за адресою: м. Чернівці, вул. Садова, 3а.

Як видно із постанови про відкриття виконавчого провадження, громадянину ОСОБА_5 - іпотекодавцю (боржнику) було надано строк для добровільного виконання виконавчого напису. Проте, останній, в наданий державним виконавцем добровільний строк виконавчий напис виконаний не був, у звязку з чим відповідачем, в присутності понятих, ОСОБА_11 (представник боржника ОСОБА_5, за довіреністю від 14.01.2010 р.), ОСОБА_12 (представник стягувача - ПАТ ОСОБА_7 Аваль) було складено акт опису й арешту майна серії АА № 338335 від 14.04.2010 р. та описано наступне майно: нежитлові приміщення вбудованого магазину розташованого за адресою: м. Чернівці, вул. Садова, 3а, яке складається VII-підвал пл. 12,10 кв.м., VIIІ-підвал пл. 3,10 кв.м., IХ-підвал пл. 10,10 кв.м., Х-підвал пл. 12,40 кв.м., ХІ-підвал пл. 14,30 кв.м., на першому поверсі приміщення магазину 15-1-торговий зал пл. 143,50 кв.м., 15-2-сходи пл. 3,00 кв.м., 15-3-коридор пл. 16,80 кв.м., 15-4-службове приміщення пл. 5,20 кв.м., 15-5-вбиральня пл. 1,20 кв.м., 15-6-коридор пл. 1,00 кв.м., 15-7-комора пл. 2,50 кв.м., 15-8-підсобне приміщення пл. 12,80 кв.м., загальною площею 238,00 кв.м., які складають 54/100 ідеальних часток нежитлового приміщення та XVII склад пл. 100,30 кв.м., 15-9-коридор пл. 5,70 кв.м., 15-10-кабінет пл. 6,10 кв.м., 15-11-склад пл. 90,40 кв.м., 15-12-кабінет пл. 5,90 кв.м., загальною площею 208,40 кв.м., які складають 46/100 ідеальних часток нежитлового приміщення.

На описане майно накладено арешт та встановлено обмеження права користуватися ним, а саме розпоряджатися та використовувати. Описане майно 14.04.2010 р. передано на відповідальне збереження ОСОБА_11 та попереджено про кримінальну і матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна, про що свідчить підпис останньої.

Також судовим розглядом встановлено, 14.04.2010 р. відповідачем винесено постанову серії АН № 053853 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить громадянину ОСОБА_5 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить останньому.

Дослідженням в судовому засіданні ОСОБА_8 з Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна встановлено, що згідно запису № 6 все майно, що належить громадянину ОСОБА_5 на праві власності обтяжене арештом.

Вважаючи дії відповідача щодо опису та арешту майна протиправними, позивач оскаржив їх до суду.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю, з огляду на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України Про виконавче провадження від 21.04.1999 р. № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV).

Згідно ст. 2 та ст. 4 цього Закону примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Інші органи, установи, організації і посадові особи здійснюють виконавчі дії у випадках, передбачених законом на вимогу чи за дорученням державного виконавця.

Статтею 5 Закону № 606-XIV визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 50 Закону № 606-XIV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Згідно ст. 33 цього Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Як встановлено судом, у звязку з невиконанням в добровільному порядку виконавчого напису в строки визначені державним виконавцем, відповідач описав та арештував нежитлові приміщення вбудованого магазину, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Садова, 3а, та належить на праві власності громадянину ОСОБА_5

Порядок накладення стягнення на майно за зобовязаннями одного із подружжя або їх обох встановлено Сімейним кодексом України (далі - СМ України).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що майно, на яке відповідачем накладено стягнення, а саме нежитлові приміщення вбудованого магазину за адресою: м. Чернівці, вул. Садова, 3а належить громадянину ОСОБА_5 та позивачу на праві спільної сумісної власності, без виділення його частки в натурі.

Судовим розглядом справи встановлено, що наведені позивачем обставини є необґрунтованими, оскільки згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого 10.04.2008 р. Чернівецьким КОБТІ за № 18462872 власником вищевказаного майна є громадянин ОСОБА_5 і дане майно належить йому на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідченого 16.02.2008 р. приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим № 781.

Шлюб між громадянином ОСОБА_5 та позивачем ОСОБА_3 зареєстрований лише 01.06.2009 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-МИ № 047216 від 01.06.2009 р. та відміткою в паспорті громадянина України ОСОБА_3

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 57 СМ України особистою приватною власністю чоловіка/дружини є майно, набуте ним/нею до шлюбу.

Згідно ст. 60 СМ України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Крім того, кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Виходячи з вищевикладеного, вбачається, що громадянин ОСОБА_5 придбав нежитлове приміщення вбудованого магазину за адресою: м. Чернівці, вул. Садова, 3а, не перебуваючи у шлюбі із позивачем. Тому дане майно аж ніяк не може перебувати у спільній сумісній власності і є приватною власністю громадянина ОСОБА_5

Оскільки, громадянин ОСОБА_5 на момент передачі в іпотеку згаданого майна не перебував у шлюбі і предмет іпотеки є його приватною власністю, згода дружини (позивача) на передачу в іпотеку нотаріусом не вимагалась.

Частиною 8 ст. 50 Закону № 606-XIV визначено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірах і обсягах, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням витрат на виконання та стягнення виконавчого збору. У випадках коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Як вбачається із матеріалів справи, під час здійснення виконавчих дій відповідач врахував ту обставину, що власником нежитлового приміщення вбудованого магазину за адресою: м. Чернівці, вул. Садова, 3а є виключно ОСОБА_5, а тому підстав звертатися до суду з поданням для визначення часток інших осіб у відповідача не було.

Таким чином, дії вжиті відповідачем щодо примусового виконання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом ОСОБА_6 про стягнення з боржника ОСОБА_5 на користь Чернівецької обласної дирекції «ОСОБА_4 Аваль» заборгованості, а саме складення акту опису й арешту майна від 14.04.2010 р. проведено у відповідності до вимог Закону України Про виконавче провадження і є правомірними.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими ч. 3 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судовим розглядом не встановлено фактів порушення відповідачем зазначених критеріїв, а тому суд вважає, що відповідач, при примусовому виконанні виконавчого напису діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно та своєчасно.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Під час судового розгляду справи відповідач, як субєкт владних повноважень довів правомірність своїх дій та рішень. В той же час позивач не довів обставин в обґрунтування своїх вимог, в звязку з чим суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат відповідача, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), відповідно до ст. 94 КАС України, стягненню з позивача не підлягають.

У процесі розгляду справи не виявлено інших фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19 та 129 Конституції України, ст. ст. 69, 71, 158, 160 - 163 та 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Порядок та строки набрання постановою законної сили та оскарження.

Відповідно до ч. З ст. 254 КАС України судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова, згідно ст. 186 КАС України, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено та підписано судом 20.12.2010 р.

Суддя В.К. Левицький