Справа № 809/1575/13а
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2015-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 р. Справа № 876/9899/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Яворського І. О., Сеника Р. П.;

за участю секретаря судового засідання Гелецького П. В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Коломийського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 травня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Коломийського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, Державної казначейської служби України про визнання дій протиправними та зобовязання вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

20 травня 2013 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Коломийського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, Державної казначейської служби України про визнання дії від 07 травня 2013 року Коломийського МВ УМВС України в Івано-Франківській області на звернення позивача протиправною, за кожен повний чи неповний місяць, що мине після 07 травня 2013 року на користь позивача за рахунок Коломийського МВ УМВС України в Івано-Франківській області відшкодувати по одній мінімальній зарплаті на відшкодування моральної шкоди, а також стягнути з казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача на підставі ст. 3 «Відшкодування в разі судової помилки» Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 1 ст. 3 та ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (в тому числі й в новій редакції названого закону), згідно спільного Наказу Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України та Міністерства фінансів України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» 40145,00 грн. на відшкодування заробітку та інших доходів, втрачених внаслідок незаконних дій, що містили незаконне кримінальне переслідування позивача за ч. 1 ст. 186 КК України в період з 07 травня 2010 року по 07 квітня 2013 року, стягнення на суму 1147,00 грн. звернути до негайного виконання, виконання судового рішення в цілому взяти під судовий контроль, надавши часу на його виконання один тиждень з дня набуття рішенням законної сили.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що позивач подав до Коломийського МВ УМВС України в Івано-Франківській області звернення про визначення розміру відшкодовуваної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, чи прокуратури, а 08 травня 2013 року відповідачем надана відповідь про відсутність підстав для відшкодування такої шкоди.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 травня 2013 року в частині позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_1 з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України 40145,00 грн. на відшкодування заробітку та інших доходів, втрачених внаслідок незаконних дій щодо незаконного кримінального переслідування позивача за період часу з 07 травня 2010 року по 07 квітня 2013 року, звернення до негайного виконання стягнення коштів в розмірі 1147,00 грн. провадження в справі закрито.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 травня 2013 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Коломийського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області про відмову винести постанову щодо відшкодування шкоди ОСОБА_1. Зобовязано Коломийський міський відділ управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області розглянути звернення ОСОБА_1 від 08 квітня 2013 року та винести постанову щодо відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, чи прокуратури в порядку, визначеному Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Зобов'язано Коломийський міський відділ управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області подати до Івано-Франківського окружного адміністративного суду звіт про виконання даного судового рішення у 35-денний строк з дня набрання ним законної сили. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що відповідачем за наслідками розгляду звернення позивача про визначення йому розміру відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», надано відповідь, а не винесено відповідну постанову як це передбачено законом.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем Коломийським міським відділом управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що слідчим не приймалося рішення щодо закриття кримінальної справи (згідно норм Кримінально-процесуального кодексу 1960 року) відносно ОСОБА_1 і не могло бути прийнятим. З урахуванням вимог пунктів 11-12 Перехідних положень Кримінально-процесуального кодексу України (в редакції 2012 року) таке рішення могло бути прийнято виключно судом.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що 08 квітня 2013 року позивач подав заяву до Коломийського МВ УМВС України в Івано-Франківській області про винесення постанови про відшкодування йому заподіяної шкоди та стягнення з казначейського рахунку Державного бюджету України за період часу з 07 травня 2010 року (дата пред'явлення обвинувачення) по 07 квітня 2013 року (дата набуття постановою про закриття кримінальної справи законної сили) на його користь відшкодування заробітку та інших доходів, які ним втрачено внаслідок незаконного кримінального переслідування за ч.1 ст. 186 КК України.

07 травня 2013 року позивачем отримано відповідь від Коломийського МВ УМВС України в Івано-Франківській області за вихідним номером 7433 про безпідставність вимог, викладених в заяві від 08 квітня 2013 року, та відсутність підстав для винесення постанови про відшкодування шкоди, оскільки слідчим СВ Коломийського МВ УМВС в Івано-Франківській області 26 березня 2013 року було винесено постанову про закриття кримінального провадження по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14 березня 2013 року за фактом відкритого викрадення чужого майна, і в ході досудового розслідування позивач не повідомлявся про підозру у вчиненні кримінального правопорушення і до нього не застосовувалися жодні дії, передбаченні ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Підставою для звернення ОСОБА_1 до відповідача з вимогою визначити розмір відшкодовуваної шкоди слугував той факт, що після засудження за вчинення злочину в подальшому кримінальне провадження було закрито у зв'язку з відсутністю в діях позивача складу кримінального правопорушення.

Так, 06 травня 2010 року слідчим СВ Коломийського МВ УМВС в Івано-Франківській області порушено кримінальну справу № 313519 відносно ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, а 07 травня 2010 року його було притягнуто як обвинуваченого у даній справі.

Вироком Коломийського міськрайонного суду від 17 листопада 2010 року позивача визнано винним за ч.1 ст. 186 КК України та призначено покарання 240 (двісті сорок) годин громадських робіт.

За наслідками апеляційного розгляду даної справи ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 29 червня 2011 року вирок Коломийського міськрайонного суду від 17 листопада 2010 року щодо позивача скасовано, а справу направлено прокурору Коломийського району на додаткове розслідування.

Після проведення додаткового розслідування кримінальна справа направлена до суду та вироком Коломийського міськрайонного суду від 23 січня 2012 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 29 травня 2012 року, ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в дохід держави, що становить 850 (вісімсот п'ятдесят) грн.

За наслідками касаційного провадження ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 листопада 2012 року ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 29 травня 2012 року щодо позивача скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 лютого 2013 року вирок Коломийського міськрайонного суду від 23 січня 2012 року щодо ОСОБА_1 скасовано, а справу направлено прокурору Коломийського району для проведення додаткового розслідування.

В ході проведення додаткового розслідування слідчим СВ Коломийського МВ УМВС України в Івано-Франківській області винесено постанову від 26 березня 2013 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00638 від 14 березня 2013 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПУ України, у зв'язку з відсутністю в діях позивача складу кримінального правопорушення, дана постанова набрала законної сили.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених Законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 вказаного Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

В ст. 3 Закону зазначено, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції (ч.1 ст. 12 Закону).

З аналізу вищезазначених положень випливає, що відповідачем в порушення вимог ч.1 ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» за наслідками розгляду звернення позивача про визначення йому розміру відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, надано відповідь, а не винесено відповідну постанову як це передбачено законом.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що такі дії Коломийського МВ УМВС України в Івано-Франківській області є протиправними, а позов у цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи те, що ч.2 ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено право громадянина оскаржити винесену постанову про відшкодування шкоди до суду відповідно до положень цивільного процесуального законодавства, суд першої інстанції правомірно вийшов за межі позовної заяви та звернув увагу на те, що вищенаведена норма чітко регламентує порядок оскарження постанови, а не відповіді, а тому з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача ОСОБА_2 міський відділ управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області зобовязаний розглянути звернення ОСОБА_1 від 08 квітня 2013 року та винести постанову щодо відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, чи прокуратури в порядку, визначеному Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Оскільки частиною 1 статті 267 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про встановлення судового контролю шляхом зобов'язання Коломийського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області подати до Івано-Франківського окружного адміністративного суду звіт про виконання даного судового рішення у 35-денний строк з дня набрання ним законної сили.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі однієї мінімальної заробітної плати за кожний місяць, що мине після 07 травня 2013 року, суд звертає увагу на те, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди виникає лише за умови, що моральні страждання позивача або втрата ним нормальних життєвих зв'язків або додаткових зусиль для організації свого життя стали наслідками порушення його законних прав, доказів вищевказаного позивачем надано не було.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний звязок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 41, 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Коломийського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 травня 2013 року в справі № 809/1575/13-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

ОСОБА_3

Ухвалу складено в повному обсязі 18 серпня 2015 року.