Справа № 808/4034/15
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 року об 11 год. 34 хв.Справа № 808/4034/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Федорук І.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився,

відповідача - Копмаль Г.В.,

третьої особи - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2

до Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції в Запорізькій області

третя особа, ОСОБА_3

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2015 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_2 (далі - позивач) до Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції в Запорізькій області (далі - відповідач, ВДВС Мелітопольського МУЮ), третя особа, ОСОБА_3, в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 22.06.2015, винесену державним виконавцем ВДВС Мелітопольського міськрайонного управління юстиції в Запорізькій області ОСОБА_4 під час виконання виконавчого провадження №47809014 за виконавчим листом №320/8993/13-ц, виданим Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області, про стягнення з позивача на користь ОСОБА_3 1/2 частини сплаченої ОСОБА_3 суми за кредитним договором №62/1-243-К/Р від 17.03.2006 за період 01.06.2013 по 10.09.2014 в розмірі 1214,89 доларів США, що еквівалентно 16388,50 грн., за змістом якої було постановлено стягнути з позивача виконавчий збір в розмірі 1638,85 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач на протиправність прийнятої постанови про стягнення виконавчого збору, оскільки державним виконавцем фактично не було надано позивачу часу для добровільного виконання рішення суду, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження від 15.06.2015, в якій позивача зобов'язано виконати рішення суду в строк до 21.06.2015, отримана позивачем лише 23.06.2015. Просить задовольнити позовні вимоги та розглядати справу без участі позивача.

Представник відповідача проти позову заперечив. В обґрунтування заперечень посилається не те, що відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» належним повідомленням боржника про відкриття виконавчого провадження та встановлений строк для добровільного виконання судового рішення вважається направлення на його адресу копії постанови про відкриття виконавчого провадження, що відповідачем було зроблено. Жодною нормою закону не передбачено залежність строку на добровільне виконання судового рішення від дати отримання боржником такої постанови. Зазначає, що позивач отримав постанову про відкриття виконавчого провадження 23.06.2015 з незалежних від відповідача причин Враховуючи, що у визначені у постанові про відкриття виконавчого провадження строки позивачем рішення суду в добровільному порядку виконано не було, то відповідачем було розпочато процедуру примусового виконання та цілком правомірно прийнято постанову про стягнення з позивача виконавчого збору. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22.09.2014 по справі №320/8993/13-ц, серед іншого, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1/2 частину сплаченої ОСОБА_3 суми за кредитним договором №62/1-243-К/Р від 17.03.2006 за період з 01.06.2013 по 10.09.2014 в розмірі 1214,89 доларів США, що еквівалентно 16388,50 грн.

09 червня 2015 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області видано виконавчий лист у справі №320/8993/13-ц щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1/2 частину сплаченої ОСОБА_3 суми за кредитним договором №62/1-243-К/Р від 17.03.2006 за період з 01.06.2013 по 10.09.2014 в розмірі 1214,89 доларів США, що еквівалентно 16388,50 грн.

15 червня 2015 року відповідачем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №47809014, у якій серед іншого встановлено строк для добровільного виконання судового рішення до 21.06.2015.

22 червня 2015 року відповідачем прийнято постанову про стягнення виконавчого збору ВП №47809014, якою з позивача стягнуто виконавчий збір в розмірі 1638,85 грн.

Позивач, не погодившись з правомірністю прийняття постанови про стягнення виконавчого збору, звернувся з позовом до суду.

Суд зазначає, що примусове виконання судових рішень здійснюється органом державної виконавчої служби у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-ХІV (надалі - Закон № 606).

Так, ст.1 Закону №606 передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Положеннями ст.2 Закону №606 встановлено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці.

Відповідно до ст.11 Закону №606, державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом.

Статтею 25 Закону №606, встановлено порядок прийняття виконавчого документа до виконання та регламентовано, які дії при цьому повинен здійснити державний виконавець.

Так, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону №606 копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Частиною 5 ст.25 Закону №606 передбачено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону №606 у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Суд зазначає, що стягнення виконавчого збору - це санкція майнового характеру, яка застосовується до боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання.

Разом з тим, суд зазначає, що для наявності у боржника можливості виконати рішення в добровільному порядку, він повинен бути належним чином повідомлений про встановлений для цього строк, крім того, цей строк має бути об'єктивно достатнім для виконання рішення, проте, не більший ніж строк визначений ст.25 Закону №606.

З постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.06.2015, судом встановлено, що державним виконавцем надано позивачу строк для добровільного виконання рішення суду до 21.06.2015, тобто протягом шести днів з моменту винесення постанови.

При цьому, суд звертає увагу, що останні дні цього строку - 20.06.2015 та 21.06.2015 припадають на вихідні дні, що надає підстави для висновків про велику вірогідність ускладнення добровільного виконання судового рішення в ці дні у зв'язку з вихідними днями в роботі певних установ: відділень поштового зв'язку, банківських установ тощо.

З наданого до матеріалів справи Реєстру на відправлення рекомендованої кореспонденції за 17.06.2015, судом встановлено, що постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.06.2015 направлено позивачу 17.06.2015, тобто з порушенням строків, встановлених ч.5 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, порушивши строки направлення копії постанови про відкриття виконавчого провадження, встановлені Законом №606, відповідач фактично протиправно зменшив строк для добровільного виконання позивачем судового рішення.

Крім того, з корінця рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, судом встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження, яка направлена 17.06.2015 на адресу позивача поштою, отримана ОСОБА_2 23.06.2015, тобто вже після спливу строку, наданого для добровільного виконання рішення суду та після прийняття відповідачем оскаржуваної постанови.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.35 Закону №606 за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

З наведеної норми Закону України «Про виконавче провадження» виходить, що у разі встановлення державним виконавцем обставин несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм Законом України «Про виконавче провадження», державний виконавець може відкласти виконавчі дії з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів.

Суд зазначає, що законодавець, встановивши в статті 31 Закону №606 припис, відповідно до якого постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення, надав органам державної виконавчої служби реальну можливість перевірити своєчасність отримання сторонами виконавчого провадження постанов про відкриття виконавчого провадження, що в свою чергу дозволяє не допускати порушень прав та законних інтересів сторін виконавчого провадження, передбачених чинним законодавством України, оскільки корінець рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення повертається до органів ВДВС із відмітками про дату отримання направленої постанови.

В даному ж випадку, відповідач направивши позивачу постанову про відкриття виконавчого провадження, з порушенням строків, визначених ч.5 ст.25 Закону №606, не переконався в своєчасності отримання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження та наявності у позивача об'єктивної можливості добровільно виконати рішення в строк до 21.06.2015, чим порушив права та законні інтереси ОСОБА_2

Також, судом не приймаються посилання представника відповідача на те, що позивачем в добровільному порядку виконано рішення лише 15.07.2015, оскільки предметом розгляду даної адміністративної справи є правомірність прийняття відповідачем постанови про стягнення виконавчого збору саме станом на 22.06.2015, а не наявність підстав для стягнення з позивача виконавчого збору взагалі.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не доведено правомірність оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При розгляді справи встановлено, що при прийнятті постанови ВП №47809014 від 22.06.2015 про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору, відповідач діяв з порушенням приписів Закону України «Про виконавче провадження», оскаржувану постанову прийнято без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163, 181, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції в Запорізькій області, третя особа, ОСОБА_3, про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції в Запорізькій області від 22.06.2015 ВП №47809014 про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 73,08 грн. (сімдесят три гривні 08 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко