Справа № 809/2908/15
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2015-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
"27" серпня 2015 р. Справа № 809/2908/15

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Остапюк С.В., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом Тисменицької об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби в Івано-Франківській області в інтересах Тлумацького відділення Тисменицької об'єднаної державної податкової інспекції до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про припинення підприємницької діяльності, -
23.07.2015 року Тисменицька об`єднана державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області в інтересах Тлумацького відділення Тисменицької об'єднаної державної податкової інспекції звернулася до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про припинення підприємницької діяльності.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, всупереч вимогам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16, пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу України, протягом одного року не подавав до Тлумацького відділення Тисменицької об'єднаної державної податкової інспекції податкову звітність, що у відповідності до пункту 3 частини 2 статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», є підставою для припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця.
На адресу суду повернулося поштове повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу. Проте, заперечення або заяви про визнання позову від відповідача на адресу суду в строки, передбачені статтею 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, не надходили.
Відповідно пункту 3 частини 5 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше трьох днів у разі якщо протягом семи днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною третьою цієї статті, до суду не надійшло заперечення відповідача та за умови, що справа не розглядається судом за місцезнаходженням відповідача.
Враховуючи, що до суду не було подано заперечення відповідача проти заявленого позову та те, що справа не розглядається судом за місцезнаходженням відповідача, поданий Тисменицькою об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління державної фіскальної служби в Івано-Франківській області в інтересах Тлумацького відділення Тисменицької об'єднаної державної податкової інспекції адміністративний позов до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про припинення підприємницької діяльності, підлягає розгляду в строк визначений пунктом 3 частини 5 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суд, в порядку скороченого провадження, відповідно до вимог статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України розглянувши матеріали адміністративної справи, оцінивши повідомлені сторонами обставини, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.
Судом встановлено, що 13.07.2001 року відповідач зареєстрований Тлумацькою районною державною адміністрацією Івано-Франківської області як субєкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець, перебуває на податковому обліку в Тлумацькому відділенні Тисменицької об'єднаної державної податкової інспекції, як платник податків.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
У відповідності до пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.
Згідно пункту 177.5 статті 177 Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.
Як встановлено судом, відповідач з 01.01.2012 року, тобто більше ніж протягом одного року, всупереч вимогам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16, пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу України, не подавав до Тлумацького відділення Тисменицької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області податкову звітність, що підтверджується довідкою від 14.07.2015 року за №1084/10/10/459.
Також, судом встановлено, що на момент звернення позивача з даним адміністративним позовом у відповідача відсутній податковий борг зі сплати податків і зборів (обовязкових платежів), що підтверджується довідкою позивача від 14.07.2015 року за №088/23/10-459.
Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців регулює Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців».
Згідно частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.
Пунктом 5 частини 1 статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» встановлено, що державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця проводиться у разі постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.
Пунктом 3 частини 2 статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» передбачено, підставами для постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця є неподання протягом року органам доходів і зборів податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону.
Відповідно частини 3 статті 46 даного Закону фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.
Відповідно підпункту 20.1.37 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та припинення фізичною особою - підприємцем підприємницької діяльності.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що неподання більше ніж протягом року контролюючому органу, документів фінансової звітності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, вчинене всупереч вимогам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16, пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу України і у відповідності до пункту 3 частини 2 статті 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», є підставою для припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.
Таким чином, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.
Враховуючи вищевикладене, на підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 2, 8-14, 86, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Позов задовольнити повністю.
Постанову звернути до негайного виконання.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 та частини 8 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Відповідно до частини 9 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя: Остап'юк С.В.