Справа № 816/2744/15
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/2744/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання -Носенка М.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Прудкої І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, третя особа: Староіржавецька сільська рада Оржицького району Полтавської області про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

16 липня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, третя особа: Староіржавецька сільська рада Оржицького району Полтавської області про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачем протиправно відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту технічної документації, оскільки статтею 118 Земельного кодексу України не передбачено такої підстави для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою як заперечення сільської ради проти надання дозволу.

В судовому засіданні, яке відбулось 13.08.2015 було замінено відповідача Головне управління Держземагенства у Полтавській області на Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. У наданих до суду письмових запереченнях просив в задоволенні адміністративного позову відмовити, посилаючись на безпідставність тверджень позивача та правомірність відмови у наданні йому дозволу на розробку технічної документації.

Третя особа явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила надала до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 29.04.2015 звернувся до Головного управління Держземагенства у Полтавській області з клопотанням про надання дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 1,9 га для ведення особистого селянського господарства за межами насаленого пункту на території Староіржавецької сільської ради Оржицького району Полтавської області.

За результатами розгляду вказаного клопотання відповідач листом від 12.06.2015 №31-16-0.4-6002/2-15 запропонував ОСОБА_1, звернутися до територіального органу відділу Дерожземагенства у Оржицькому районі Полтавської області з клопотанням та погодженням сільської ради.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування та зобов'язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 123 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-ІІІ визначено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

З матеріалів справи слідує, що 29.04.2015 позивач звернувся до Головного управління Держземагентства у Полтавській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на відведення земельної ділянки земель сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 1,9 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Староіржавецької сільської ради Оржицького району Полтавської області.

Вказана заява була досліджена в ході судового розгляду справи та встановлено, що вона містить інформацію про цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовний розмір.

До заяви позивач додав копію паспорта, ідентифікаційного коду та графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, тобто надано необхідний та повний пакет документів, що не спростовувалось представником відповідача.

Згідно з частиною третьою статті 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.

Відповідач листом від 12.06.2015 запропонував позивачу у відповідності до вимог наказу Державного агентства земельних ресурсів України від 04.06.2015 № 95 звернутися до територіального органу відділу Держземагенства у Оржицькому районі Полтавської області з клопотанням та погодженням сільської ради.

З матеріалів справи слідує, що станом на дату звернення позивача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, наказ Державного агентства земельних ресурсів України від 04.06.2015 № 95 був відсутній. Вказаний наказ прийнято після надходження заяви ОСОБА_1, а тому його дія не поширюється на спірні правовідносини.

Тобто, відповідач відмовив позивачу у задоволенні його клопотань з підстав, не передбачених чинним законодавством.

Також судом встановлено та не заперечувалось представником відповідача, що Головним управлінням Держземагентства у Полтавській області порушено встановлений статтею 123 Земельного кодексу України місячний строк розгляду заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, адже відповідь на заяви від 29.04.2015 надано відповідачем 12.06.2015.

Таким чином, при розгляді заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства відповідачем порушено вимоги статті 123 Земельного кодексу України в частині строку розгляду заяви та визначення підстави для відмови у наданні дозволу.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із аналізу наведеного, суд дійшов висновку, що відмова відповідача у наданні дозволу позивачу на розробку проекту землеустрою, викладена у листі №31-16-0.4-6002/2-15 від 12.06.2015 не ґрунтується на вимогах законодавства, а також повно та всебічно встановлених обставинах, які мали значення для прийняття такого рішення. Відтак позовні вимоги щодо скасування рішення Головного управління Держземагентства у Полтавській області про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, що викладено листом №31-16-0.4-6002/2-15 від 12.06.2015 підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 1,9 га для ведення особистого селянського господарства за межами насаленого пункту на території Староіржавецької сільської ради Оржицького району Полтавської області, суд зазначає наступне.

Відповідно до норм чинного законодавства повноваження відповідача щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

За таких обставин адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Враховуючи не прийняття відповідачем рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та те, що зобов'язання відповідача надати вказаний дозвіл є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому з метою захисту порушених прав позивача суд приходить до висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою від 29.04.2015 з урахуванням підстав скасування рішення Головного управління Держземагенства у Полтавській області № 31-16-0.4-6002/2-15 від 12.06.2015.

Отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Згідно частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати рішення Головного управління Держземагенства у Полтавській області від 12.06.2015 № 31-16-0.4-6002/2-15.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою від 29.04.2015 з урахуванням підстав скасування рішення Головного управління Держземагенства у Полтавській області № 31-16-0.4-6002/2-15 від 12.06.2015.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 73 гривні 08 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 26 серпня 2015 року.

Суддя С.С. Бойко