Справа № 2а-1004/11/0970
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2011-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2011 р. Справа № 2a-1004/11/0970

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Кафарський В.В., розглянувши у порядку скороченого провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Головавтотрансінспекції в особі територіального управління Головавтотрансінспекції в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій в сумі 5100,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Головавтотрансінспекція в особі територіального управління Головавтотрансінспекції в Івано-Франківській області звернулася до суду із адміністративним позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій в сумі 5100,00 грн., мотивуючи тим, що під час перевірок було встановлено порушення ст. 39 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме під час надання послуг з нерегулярних перевезень пасажирів за маршрутом Городенка-Івано-Франківськ, було встановлено відсутність ліцензійної картки, дорожнього листа, договору з замовником послуг, квитанції про оплату транспортних послуг, за наслідками чого складено акт від 02.09.2010р., у відповідності до якого 23.09.2010 р. начальником територіального управління Головавтотрансінспекції в Івано-Франківській області прийнято постанову №106430 якою застосовано до відповідача фінансові санкції в сумі 1700,00 грн. Крім того, 24.09.2010 року працівниками Головавтотрансінспекції складено акт № 195039 про порушення ст. 39 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме: відсутність ліцензійної картки та дорожнього листа, за наслідками чого 28.09.2010 року винесено постанову № 106441 на суму 1700,00грн., також 01.10.2010 року працівниками Головавтотрансінспекції складено акт № 195097 про порушення ст. 39 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме: відсутність ліцензійної картки, дорожнього листа, договору із замовником на перевезення, квитанції про оплату транспортних послуг, за наслідками чого 12.10.2010 року винесено постанову № 107703 на суму 1700,00грн. В наданий позивачем термін для добровільної сплати відповідач не сплатив суму фінансових санкцій.

25.03.2011 року судом відповідно до пункту 4 частини 1 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України винесено ухвалу про відкриття скороченого провадження по даній адміністративній справі, яку разом із копією позовної заяви та доданими до неї документів направлено відповідачу для подання заперечення або заяви про визнання позову.

На адресу відповідача, внесеною до відповідного Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію ухвали суду про відкриття скороченого провадження в даній адміністративній справі, в якій містяться відомості про порядок і строк подання заперечення проти позову та наслідки неподання такого заперечення, копію позовної заяви та додані до неї документи.

15.04.2011 року на адресу суду повернулося поштове відправлення, з надісланою судом ухвалою про відкриття скороченого провадження, копією позовної заяви та доданих до неї документи з відміткою центру поштового звязку "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно частини 11 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Таким чином, враховуючи положення статті 37 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач вважається повідомлений належним чином про порядок і строк подання заперечення проти позову та наслідки неподання такого заперечення.

Згідно із пункту 3 частини 5 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше трьох днів у разі якщо протягом семи днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною третьою цієї статті, до суду не надійшло заперечення відповідача та за умови, що справа не розглядається судом за місцезнаходженням відповідача.

Враховуючи, що до суду не було подано заперечення відповідача проти заявленого позову та те, що справа розглядається судом не за місцезнаходженням відповідача, поданий територіальним управлінням Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Івано-Франківській області позов до ОСОБА_1 про стягнення фінансових санкцій в розмірі 5100,00 гривень підлягає розгляду в строк визначений пунктом 3 частини 5 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд, в порядку скороченого провадження, відповідно до вимог статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши матеріали адміністративної справи, оцінивши повідомлені сторонами обставини, прийшов до висновку про підставність позовних вимог.

Судом встановлено, що 02.09.2010р., 24.09.2010р. та 01.10.2010р. працівниками територіального управління Головавтотрансінспекції в Івано-Франківській області складено акт № 191291, 195039, 195097 перевірки дотримання суб"єктом господарювання вимог законодавства про автомобільний транспорт. В результаті перевірки виявлені такі порушення як надання послуг з нерегулярних перевезень пасажирів без ліцензійної картки, дорожнього листа, договору з замовником послуг, квитанції про оплату транспортних послуг.

Згідно ст.39 Закону України Про автомобільний транспорт автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують перевезення.

Документами для нерегулярних пасажирських перевезень для автомобільного перевізника є ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, дорожній лист, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Як вбачається з довідки територіального управління головної держаної інспекції на автомобільному транспорті від 21.03.2011року, згідно даних регіонального реєстру щодо виданих, переоформлених ліцензій, виданих дублікатів ліцензій, анульованих та визнаних недійсними ліцензій приватний підприємець ОСОБА_1 не отримував ліцензію на право провадження господарської діяльності щодо надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

За змістом статей 238, 239 Господарського кодексу України (ГК України) за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до субєктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади адміністративно-господарські санкції, до яких відноситься адміністративно-господарський штраф. Відповідно до частини першої статті 241 ГК України адміністративно-господарський штраф це грошова сума, що сплачується субєктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

За своєю правовою природою штраф, який застосовується до автомобільних перевізників відповідно до статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", є адміністративно-господарським штрафом, а тому може бути застосований виключно до субєкта господарювання у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності у сфері автомобільного транспорту.

Згідно із частиною другою статті 55 ГК України субєктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці. Відповідно до частини першої статті 128 ГК України громадянин визнається субєктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" послуга з перевезення пасажирів чи вантажів це перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату, а відповідно до статті 29 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є субєкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Крім того, пункт 1 Порядку №1567 передбачає визначення процедури здійснення державного контролю за додержанням субєктами господарювання, які проводять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Таким чином, субєктом правопорушення, відповідальність за яке передбачена абзацом четвертим частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", може бути лише субєкт господарювання. Такий висновок суду підтверджується також Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року, пунктами 20 29 якого передбачено, що фінансова санкція за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовується до фізичної особи субєкта господарювання.

Від імені центрального органу виконавчої влади з питань автомобільного транспорту розглядати справи про стягнення у вигляді штрафів за порушення, викладені у цій статті, мають право посадові особи урядового органу державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті.

Порядок стягнення у вигляді штрафу за порушення, викладені у цій статті, та порядок оскарження і опротестування постанови по справі про правопорушення визначає Кабінет Міністрів України. Відповідно до п. 28 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2006року №1567 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті» під час здійснення перевірки дотримання суб'єктами господарювання вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Статтею 6 Закону України «Про автомобільний транспорт»встановлено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Відповідно п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2006року №1567 Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті органами державного контролю на автомобільному транспорті є Головавтотрансінспекція, її територіальні управління в областях, Автономній Республіці Крим, м. Києві та Севастополі. Відповідно до п. 21,27 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2006року №1567 Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю, шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. При виявлені порушення законодавства складається акт, на підставі якого керівник органу державного контролю виносить постанову про застосування фінансових санкцій, що є обов'язковою до виконання. У відповідності до п. 28 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2006року №1567 Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті фінансова санкція повинна бути перерахована суб'єктом господарювання на зазначений у постанові рахунок не пізніше ніж протягом п'ятнадцяти днів після отримання ним копії постанови про застосування фінансових санкцій.

Судом встановлено, що на виконання вимог Закону України Про автомобільний транспорт, Постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2006року №1567 Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті під час здійснення перевірки дотримання суб'єктами господарювання вимог законодавства про автомобільний транспорт, а також актів №191291 від 02.09.2010 р., №195039 від 24.09.2010 р., №195097 від 01.10.2010 р., 23.09.2010 року начальником територіального управління щодо ОСОБА_1 прийнято постанову № 106430 про застосування фінансових санкцій на суму 1700,00 грн., 28.09.2010 року начальником територіального управління щодо ОСОБА_1 прийнято постанову № 106441 про застосування фінансових санкцій на суму 1700,00 грн., 12.10.2010 року начальником територіального управління щодо ОСОБА_1 прийнято постанову № 107703 про застосування фінансових санкцій на суму 1700,00 грн. на підставі ч. 1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт за порушення, передбачені ст. 39 цього Закону.

Відповідачем, у передбачений законом термін, сума застосованих до нього фінансових санкцій в розмірі 5100,00 грн. добровільно не сплачена, а тому вона підлягає стягненню в судовому порядку.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що позивачем правомірно було прийнято постанову щодо застосування до відповідача фінансових санкцій в розмірі 5100,00 грн., тому позовні вимоги є обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, на підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 2, 8-14, 86, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1, вул.22 січня, 64, с.Крихівці, м.Івано-Франківськ, код НОМЕР_1 в дохід Державного бюджету України - фінансові санкції в розмірі 5100 (п"ять тисяч сто) гривень.

Постанову звернути до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 та частини 8 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 9 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя: Кафарський В.В.