Справа № 803/1972/15
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2015-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року Справа № 803/1972/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Шафранюк І.Ф.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Волинській області про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі Головне теруправління юстиції, відповідач), в якому просить поновити його на посаді головного спеціаліста реєстраційної служби Рожищенського районного управління юстиції у Волинській області (далі реєстраційна служба Рожищенського РУЮ) та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що згідно наказу №835/3 його було звільнено із займаної посади 13.07.2015 року за пунктом 4 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України). Вказане звільнення вважає незаконним з тих підстав, що 13.07.2015 року він був на роботі та виконував свої посадові обовязки, отже прогулу не допускав. Крім того, вказує на порушення відповідачем порядку накладення дисциплінарного стягнення та неознайомлення його з наказом про звільнення.

Зазначає, що 13.07.2015 року о 9.00 год. він приступив до роботи. Підготувавши матеріали до реєстрації Громадської організації «УНСО-РОЖИЩЕ» та повідомивши начальника реєстраційної служби Рожищенського РУЮ ОСОБА_3, о 10.00 год. вирушив до Рожищенського РУЮ з метою проставити печатку на свідоцтві про реєстрацію Громадської організації «УНСО-РОЖИЩЕ» та підписати у начальника правовий висновок і наказ. Прибувши до Рожищенського РУЮ, начальника ОСОБА_4 не було на місці, а тому повернувся до реєстраційної служби. В подальшому близько 12.00 год. з відома начальника реєстраційної служби Рожищенського РУЮ ОСОБА_3 повторно вирушив до Рожищенського РУЮ та по дорозі зайшов в Рожищенську міську раду подивитись договір оренди землі, після чого зайшов до начальника Рожищенського РУЮ ОСОБА_4, де поставив печатку на свідоцтві про реєстрацію Громадської організації «УНСО-РОЖИЩЕ» та взяв номер наказу про реєстрацію осередка політичної партії «Опозиційний блок». В цей час до нього зателефонувала головний спеціаліст реєстраційної служби Рожищенського РУЮ ОСОБА_5 та повідомила, що на нього чекає підприємець. Прибувши на місце роботи близько 13.00 год., підприємця вже не було, тому пішов на обідню перерву.

Після обідньої перерви о 13.45 год. зайшов до свого кабінету, а о 14.00 год. до нього прийшов голова кооперативу «Стартавто» ОСОБА_6 з приводу реєстрації договору оренди землі. В кабінеті ОСОБА_6 знаходився безпосередньо до 16.15 год. Крім того, близько 15.00 год. до нього заходив підприємець ОСОБА_7, який просив видати йому витяг з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, також після 15.00 год. до нього в кабінет заходила головний спеціаліст реєстраційної служби Рожищенського РУЮ ОСОБА_5, яка приносила вхідну та вихідну кореспонденцію. За вказаних обставин стверджує, що 13.07.2015 року позивач виконував свої посадові обовязки і ніякого акту про відсутність його на робочому місці складено не було і не могло бути.

14.07.2015 року передбачалось проведення стажування за відповідним поданням начальника Рожищенського РУЮ, а 15.07.2015 року позивач подав на погодження начальнику реєстраційної служби Рожищенського РУЮ заяву про надання відпустки для догляду за дитиною до 6-ти років з довідкою про потребу дитини в домашньому догляді. Начальник реєстраційної служби Рожищенського РУЮ ОСОБА_3 не погодила зазначену заяву та повідомила, щоб її вирішували в Луцьку. Тому відповідну заяву він подав в Головне теруправління юстиції.

22.07.2015 року до нього зателефонувала начальник відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, друкованих засобів масової інформації та легалізації громадських формувань управління державної реєстрації Головного теруправління юстиції ОСОБА_8, яка повідомила, що йому потрібно внести 361,73 грн. в бухгалтерію у звязку з тим, 13.07.2015 року на нього складено акт за прогул.

23.07.2015 року, прибувши в Головне теруправління юстиції, йому відмовили видати наказ про звільнення та трудову книжку з тих підстав, що не внесені кошти в бухгалтерію. Цього дня отримав лише ксерокопію листа від 21.07.2015 року за №07-16/2999, оригінал якого надійшов поштою 25.07.2015 року.

Позивач вказує, що у відповідача були відсутні правові підстави для звільнення його із займаної посади за прогул, крім того, Головним теруправлінням юстиції при застосуванні дисциплінарного стягнення порушено вимоги ст.149 КЗпП України та не відібрано письмових пояснень, не ознайомлено з наказом про звільнення та не видано трудової книжки. За вказаних обставин просить поновити його на посаді та стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити.

Відповідач у запереченнях на адміністративний позов позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та зазначив, що згідно з актами №1 від 13.07.2015 року, №2 від 14.07.2015 року, №3 від 15.07.2015 року та №4 від 16.07.2015 року про відсутність працівника на робочому місці ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці. 16.07.2015 року начальником реєстраційної служби Рожищенського РУЮ ОСОБА_3 складено доповідну записку щодо відсутності ОСОБА_1 на робочому місці з 13.07.2015 року по 16.07.2015 року, де зазначається, що 15.07.2015 року ОСОБА_1 було запропоновано надати пояснення з приводу відсутності його на роботі та ознайомитись із актами про відсутність на робочому місці, від чого він відмовився та покинув робоче місце. У звязку з цим 15.07.2015 року складено акт про відмову працівника від пояснювальної записки. Начальником Рожищенського РУЮ ОСОБА_4 підготовлено подання від 17.07.2015 року на вих.№01-1/134 щодо вирішення питання про звільнення з посади головного спеціаліста реєстраційної служби Рожищенського РУЮ ОСОБА_1 за прогул без поважних причин відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України. Наказом Головного теруправління юстиції від 21.07.2015 року №835/3 ОСОБА_1 звільнено із займаної посади з 13.07.2015 року. Що стосується ознайомлення позивача з наказом про звільнення та видачі трудової книжки, то листом від 21.07.2015 року №07-16/2999 ОСОБА_1 повідомлено про неохідність зявитись в Головне теруправління юстиції для ознайомлення з наказом про звільнення та вручення трудової книжки. Притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності вважає правомірним, а тому просить в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала подані заперечення в повному обсязі та просила у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 згідно наказу Головного теруправління юстиції від 19.09.2014 року №816/3 був призначений 19.09.2014 року на посаду головного спеціаліста реєстраційної служби Рожищенського РУЮ із збереженням 13 рангу державного службовця як такий, що успішно пройшов конкурсний відбір (а.с.101).

Наказом Головного теруправління юстиції від 21.07.2015 року №835/3 ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста реєстраціної служби Рожищенського РУЮ 13.07.2015 року на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України за прогул без поважних причин (а.с.34).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

За правилами пункту четвертого частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України у Постанові від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Водночас звільнення за вчинення прогулу (у тому числі і за відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) є дисциплінарним стягненням і повинне здійснюватися з додержанням правил, встановлених для застосування дисциплінарних стягнень.

Так, згідно ч.1 ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана

або звільнення.

Разом з тим, порядок застосування дисциплінарних стягнень закріплений у ст.149 КЗпП України, згідно якої до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Таким чином, судом підлягали зясуванню обставини відсутності ОСОБА_1 на робочому місці та дотримання відповідачем порядку застосування дисциплінарного стягнення.

Як встановлено судом, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за прогул згідно наказу про звільнення стали подання начальника Рожищенського РУЮ ОСОБА_4 від 17.07.2015 року №01-1/134, акти про відсутність працівника на робочому місці, акт про відмову працівника від написання пояснювальної записки, доповідна записка начальника реєстраційної служби ОСОБА_3 від 16.07.2015 року №02-1.1.16/340.

Так, актом №1 від 13.07.2015 року про відсутність працівника на робочому місці зафіксовано факт відсутності ОСОБА_1 на робочому місці протягом 4-х годин, а саме: з 11.00 год. до 13.00 год. та з 16.00 год. до 18.00 год. (а.с.25).

Актом №2 від 14.07.2015 року про відсутність працівника на робочому місці засвідчено той факт, що ОСОБА_1 14.07.2015 року повинен був проходити стажування у Головному теруправлінні юстиції згідно подання Рожищенського РУЮ від 09.07.2015 року №01-1/132. В телефонному режимі начальник відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, друкованих засобів масової інформації та легалізації громадських формувань управління державної реєстрації Головного теруправління юстиції ОСОБА_8 повідомила, що ОСОБА_1 не зявився на стажування до кінця робочого дня. Крім того, ОСОБА_1 14.07.2015 року не зявлявся на своєму робочому місці протягом усього робочого дня (а.с.26).

Актом №3 від 15.07.2015 року про відсутність працівника на робочому місці зафіксовано факт відсутності ОСОБА_1 на своєму робочому місці з 9.30 год. до 18.00 год. (а.с.27).

Актом №4 від 16.07.2015 року про відсутність працівника на робочому місці зафіксовано факт відсутності ОСОБА_1 на своєму робочому місці протягом усього робочого дня (а.с.28).

Як пояснив в судовому засіданні позивач, 13.07.2015 року він перебував на своєму робочому місці, відлучався з роботи до обіду лише з відома начальника реєстраційної служби Рожищенського РУЮ ОСОБА_3, а після обіду знаходився в своєму кабінеті, на підтвердження чого надав письмові свідчення ОСОБА_6, який звертався в реєстраційну службу по питанню реєстрації договору оренди землі та засвідчив, що перебував в кабінет ОСОБА_1 з 14.00 год. до 16.15 год. (а.с.13), а також письмові свідчення ОСОБА_9, яка є його дружиною та яка засвідчила, що 13.07.2015 року о 17.00 год. заходила в кабінет до ОСОБА_1, щоб взяти гроші на ліки для дитини (а.с.44).

Однак відсутність позивача ОСОБА_1 на робочому місці більше трьох годин в сукупності 13.07.2015 року підтверджується показаннями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_10

Зокрема, допитана в судовому засіданні як свідок начальник реєстраційної служби Рожищенського РУЮ ОСОБА_3 показала, що 13.07.2015 року ОСОБА_1 близько 11.00 год. відпросився у неї для того, щоб піти до начальника Рожищенського РУЮ та поставити підпис на наказі. При цьому зазначила, що для подолання відстані між реєстраційною службою та Рожищенським РУЮ достатньо 15 хв. Коли вона подзвонила до ОСОБА_1 та спитала, де він є, останній відповів, що начальника Рожищенського РУЮ ОСОБА_4 немає на місці, з огляду на що вона наказала йому повертатись на роботу, однак до обіду позивач на робочому місці так і не зявився. Близько 16.00 год. того ж дня ОСОБА_1 знову відпросився у неї на 5 хв., однак до кінця робочого дня так і не зявився. Вказані обставини засвідчені у акті №1 від 13.07.2015 року про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_5, яка працює на посаді головного спеціаліста реєстраційної служби Рожищенського РУЮ, підтвердила свідчення ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 13.07.2015 року близько 11.00 год. відпрошувався піти в Рожищенське РУЮ, однак до обіду так і не повернувся. При цьому зазначила, що подолати відстань до Рожищенського РУЮ і повернутись назад можливо за 15-20 хв. Показала, що того дня близько 16.00 год. ОСОБА_1 залишив своє робоче місце, сказавши що відлучиться на 10 хв., однак до кінця робочого дня так і не повертався.

Свідок ОСОБА_10, яка працює адміністратором Сектору «Центр надання адміністративних послуг» Рожищенської РДА, показала суду, що її кабінет знаходиться навпроти кабінету ОСОБА_1 Позивач постійно був відсутній на робочому місці, оскільки до неї заходили люди і питали, де знайти реєстратора. В кінці робочого дня 13.07.2015 року нею був засвідчений факт відсутності ОСОБА_1 на робочому місці у акті. Також повідомила, що 15-20 хв. займе відстань від реєстраційної служби до Рожищенського РУЮ і назад.

Водночас допитаний в судовому засіданні як свідок начальник Рожищенського РУЮ ОСОБА_4 показав, що ОСОБА_1 13.07.2015 року заходив до нього в кабінет між 12.00 год та 13.00 год., щоб підписати документи. Зазначив, що необхідний час для подолання відстані між реєстраційною службою та Рожищенським РУЮ і повернення назад становить 15 хв.

Таким чином, беручи до уваги надані суду показання свідків, слід дійти висновку, що ОСОБА_1 13.07.2015 року був відсутній на робочому місці без поважних причин більше трьох годин в сукупності. При цьому судом враховано, що час, який необхідний був ОСОБА_1 для подолання відстані до Рожищенського РУЮ та повернення назад на робоче місце, становить 15-20 хв. Відтак позивач, повідомивши об 11.00 год. начальника реєстраційної служби ОСОБА_3 про те, що йде до начальника Рожищенського РУЮ, повинен був повернутись на робоче місце за 15-20 хв., чого ним зроблено не було. Водночас суд критично ставиться до письмових свідчень ОСОБА_9 про те, що вона о 17.00 год. заходила в кабінет до ОСОБА_1 і брала гроші на ліки дитині, оскільки остання є дружиною позивача, відтак її свідчення не можуть бути визнані судом як обєктивні та неупереджені.

Крім того, факт своєї відсутності на робочому місці 14.07.2015 року та незявлення цього ж дня для проходження стажування до Головного теруправління юстиції ОСОБА_1 в судовому засіданні не спростував, лише зазначив, що в телефонному режимі особа на імя «Ярослав» повідомив йому про проходження стажування.

Водночас судом встановлено, що 15.07.2015 року ОСОБА_1 було запропоновано надати пояснення з приводу відсутності його на робочому місці 13-14 липня 2015 року, які він відмовився надати, про що складено акт про відмову працівника від написання пояснювальної записки (а.с.29).

Як зазначив позивач, 15.07.2015 року він подав начальнику реєстраційної служби ОСОБА_3 заяву про надання йому відпустки для догляду за дитиною до 6-ти років, оскільки остання потребує домашнього догляду, на яку ОСОБА_3 повідомила, що не буде її вирішувати і зазначила, нехай Луцьк вирішує. З огляду на вказані обставини ОСОБА_1 15.07.2015 року вирушив до м.Луцьк в Головне теруправління юстиції, де в приймальній начальника залишив дану заяву. 16.07.2015 року він не вийшов на роботу, оскільки вважав, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, заява позивача про надання йому відпустки для догляду за дитиною надійшла в Головне теруправління юстиції 21.07.2015 року за вх.№9407/07-31 (а.с.142-143), яка не була вирішена по суті, оскільки 21.07.2015 року був прийнятий наказ про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади, про що листом від 21.07.2015 року за вих.№07-16/2999 повідомлено позивача (а.с.8).

16.07.2015 року начальником реєстраційної служби Рожищенського РУЮ ОСОБА_3 надіслано на імя начальника Рожищенського РУЮ ОСОБА_4 доповідну записку за вих.№02-1.1.16/340, у якій повідомлялось про порушення ОСОБА_1 правил внутрішнього трудового розпорядку, відсутність його на робочому місці 13-15 липня 2015 року (а.с.32).

17.07.2015 року начальником Рожищенського РУЮ ОСОБА_4 надіслано до Головного теруправління юстиції подання за вих.№01-1/134, у якому ставилось на вирішення питання про звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста реєстраційної служби Рожищенського РУЮ на прогул без поважних причин відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 допущено прогул без поважних причин, відтак звільнення його із займаної посади за п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України є правомірним.

При цьому суд вважає, що відповідачем дотримано вимоги ст.149 КЗпП України щодо порядку застосування дисциплінарного стягнення, а саме: від ОСОБА_1 вимагалось надання письмових пояснень щодо відсутності його на робочому місці, які останній відмовився надавати, про що складено відповідний акт, враховано його особу, ступінь тяжкості вчиненого проступку, обставини, за яких вчинено проступок.

Водночас згідно частини першої та другої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Отже, у випадку застосування до працівника дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із займаної посади власник або уповноважений ним органу зобовязаний видати такому працівнику в день звільнення копію наказу про звільнення та трудову книжку.

Судом встановлено, що на момент звільнення позивач на роботі не перебував. Повідомлення про необхідність прибути у відділ кадрів Головного теруправління юстиції для ознайомлення із наказом про звільнення та вручення трудової книжки було надіслано позивачу 21.07.2015 року на вих.№07-16/2999 (а.с.8).

Як зазначив позивач, в телефонному режимі 22.07.2015 року йому було повідомлено про його звільнення, а тому він 23.07.2015 року прибув в Головне теруправління юстиції для ознайомлення з наказом про звільнення та отримання трудової книжки, на що у відділі кадрів йому відмовили у звязку з неповерненням зайво нарахованої компенсації за використану відпустку.

На думку суду, дії відповідача щодо відмови у видачі ОСОБА_1 копії наказу про звільнення та трудової книжки не відповідають приписам ст.47 КЗпП України та є порушенням закріпленого законом обовязку власника або уповноваженого ним органу видати працівнику трудову книжку та копію наказу про звільнення. Однак вказане порушення не спростовує встановлених судом обставин вчинення ОСОБА_1 прогулу без поважних причин та не може бути самостійною підставою для поновлення позивача на посаді.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1, з огляду на що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.11, 17, 158, 160, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Кодексу законів про працю України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Волинській області про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

ОСОБА_11Плахтій

Постанова в повному обсязі складена 25 серпня 2015 року.