Справа № 636/3623/15-а
Суддя: Оболєнська С. А.
Дата ухвалення: 2015-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Справа № 636/3623/15-а
Провадження №2-а/636/144/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 року

Чугуївський міський суд міста Чугуєва у складі:

головуючого судді Оболєнської С.А.

за участю секретаря судового засідання Гамоліної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Чугуївського міського суду Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу Новомосковський БДПС УМВС України в Дніпропетровській області прапорщика міліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора ДПС взводу Новомосковський БДПС УМВС України в Дніпропетровській області прапорщика міліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 520416 від 23.07.2015 року та закриття справи.

В позові позивач зазначив, що 23.07.2015 року він керував автомобілем «AUDI A-6», державний номер НОМЕР_1, по а/ш М-18 Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта, рухаючись з дозволеною на даній ділянці дороги швидкістю 110 км/год. Згодом, перед постом ДАІ він був зупинений інспектором ДПС, який склав протокол і виніс постанову про адміністративне правопорушення, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, зокрема за те, що він, як зафіксовано на моніторі приладу «TruCam», в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження швидкості руху до 50 км/год.» рухався зі швидкістю 83 км/год., проти чого позивач заперечує, зазначаючи, що почав збавляти швидкість руху задовго до посту ДАІ, а саме ще тоді, коли побачив знак обмеження швидкості руху до 90 км/год., потім - обмеження швидкості руху до 70 км/год. та обмеження швидкості руху до 50 км/год., і вже при безпосередньому наближенні до посту ДАІ він рухався зі швидкістю 50 км/год.

Від позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляду справи у його відсутності.

Відповідач у судове засідання повторно не зявився, повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду справи своєчасно та належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутності не надавав, заперечень проти позову не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 липня 2015 року відносно ОСОБА_1інспектором ДПС взводу Новомосковський БДПС УМВС України в Дніпропетровській області прапорщиком міліції ОСОБА_2 складено протокол серії АП1 № 261324 та винесено постанову серії ПС2 № 520416 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі - 340 грн., а саме за те, що 23.07.2015 року о 05-58 годині ОСОБА_1, керуючи автомобілем «AUDI A-6», державний номер НОМЕР_1, на 23 км обїзної дороги м. Новомосковська, в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження швидкості руху до 50 км/год.» рухався зі швидкістю, яка вимірювалася приладом «TruCam» ТС № 000715, 83 км/год.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення. Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у інспектора ДАІ підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що фактичною підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 261324 від 23 липня 2015 року інспектором ДАІ ОСОБА_2 є перевищення позивачем швидкості руху (83 км на год.) в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження швидкості руху до 50 км/год.», який встановлений разом зі знаком 6.10 «Пост ДАІ».

Відповідно до протоколу від 23.07.2015 року, який складено інспектором ДАІ ОСОБА_2, швидкість руху вимірювалася вимірювачем швидкості «TruCam» ТС № 000715, який внесено в Перелік технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху.

Додатком до протоколу зазначено постанову серії ПС2 № 520416.

Свою незгоду з обставинами, зафіксованими в протоколі, позивач обґрунтовує тим, що він не порушував швидкість руху в зоні дії зазначеного знаку, а працівником ДАІ не надано доказів порушення позивачем ПДР, а також не надано документів, що підтверджують законність використання невідомого йому приладу та його повірки, яким вимірювалась швидкість руху позивача, документів щодо проходження інспектором навчання по використанню цього приладу.

Згідно вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа)

встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо заперечує проти адміністративного позову.

Між тим, відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження встановленого за допомогою технічного приладу «TruCam» адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем. Будь-яких інших доказів щодо перевищення позивачем швидкості на 23 км/год., передбачених ст. 251 КУпАП, зокрема, пояснень свідків, речових доказів, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису тощо, окрім адміністративного протоколу, відповідачем не надано.

Крім того, з матеріалів справи вбачається порушення відповідачем порядку фіксування адміністративного правопорушення та притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З протоколу та постанови від 23.07.2015 року по справі про адміністративне правопорушення вбачається, що дане правопорушення зафіксовано спеціальним приладом «TruCam», однак не зазачено, що технічний прилад «TruCam» при фіксації правопорушення працював в автоматичному режимі.

В свою чергу законодавець передбачив фіксування правопорушення за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів. Такий технічний засіб має бути встановлений стаціонарно та нерухомо, з точним зазначенням його місця знаходження. В матеріалах про адміністративне правопорушення повинно бути зазначено місце (адреса) такого приладу, що працює в автоматичному режимі.

Разом з тим, прилад «TruCam» не є таким, що працює в автоматичному режимі. Це портативний переносний прилад, який при використанні за призначенням інспектор ДПС тримає у руках, тому фіксувати швидкість руху автомобілів інспектор може перебуваючи в будь якому місці.

Фіксування порушення приладом «TruCam» не може виключити того, що саме фіксування мало місце в іншому місці, ніж вказано у постанові, де швидкість у 83 км/год. може бути допустимою. Також, такий прилад можна було використати при пересуванні в автомобілі, який рухався у зустрічному з позивачем напрямку безпосередньо після розїзду автомобілів, що дозволяє зафіксувати сумарну швидкість автомобілів, які рухаються один від одного.

У звязку з вищевикладеним не були забезпечені всебічність, повнота і об'єктивність з'ясування обставин по справі та вирішення її у відповідності із законом.

У відповідності до ст. ст. 10 - 15 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» на вимірювання у сфері, у якій їх результати можуть бути використані в якості доказу у справі, розповсюджується державний метрологічний нагляд. За таких умов кожен засіб вимірювальної техніки має бути укомплектований документами про сертифікацію та допуск даного типу засобів вимірювальної техніки для використання. Таких документів також надано не було.

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення зазначено додатком постанову про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 520416, що свідчить про складення цієї постанови до оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, дії інспектора щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 261324 від 23 липня 2015 року та прийняття постанови серії ПС2 № 520416 від 23 липня 2015 року до оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, є протиправними.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності (ч. 1 ст. 254 КУпАП).

Відповідно до приписів ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право, зокрема, знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, позивач, скориставшись своїм правом щодо надання пояснень, заперечував щодо встановлення відносно нього адміністративного порушення щодо перевищення швидкості руху, з огляду на ненадання інспектором ДАІ документів на підтвердження сертифікації вимірювача швидкості та проведення його державної повірки, документів, які б підтверджували право та вміння інспектора ДАІ на користування вимірюваним приладом.

Згідно з п. 3.5 глави 3 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.03.2009 р. №111 до завдань та функцій підрозділів ДПС віднесено, зокрема, забезпечення ефективного використання технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

В адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень встановлена презумція його вини. Презумція вини покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову,

Між тим, всупереч даним вимогам, відповідачем до суду не надано ні заперечень до позову, ні жодного доказу в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Єдиним документом, який би свідчив про наявність вчинення позивачем адміністративного правопорушення, є протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 № 261324 від 23 липня 2015 року, який складено з порушенням ст. 251 КУпАП. Крім того, зазначений протокол містить лише посилання на встановлення перевищення швидкості позивачем в зоні дії знаку обмеження руху, що вимірювалось за допомогою приладу «TruCam», але доказів таких показників, здобутих за допомогою зазначеного приладу, ні до протоколу, ні до постанови, ні до суду відповідачем не надано.

Згідно ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дій щодо складання адміністративного протоколу та застосування вимірювача швидкості, який є сертифікованим, а отже не забороненим в Україні, а також дотримання норм КУпАП, що регламентують порядок фіксування правопорушень та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку про необґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 520416 від 23 липня 2015 року, прийняту інспектором ДПС взводу Новомосковський БДПС УМВС України в Дніпропетровській області прапорщиком міліції ОСОБА_2, відносно ОСОБА_1 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень, тому позовні вимоги є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 17, 71, 157, 159, 160, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.251, 268, 280, 287-289, 293, 296 КУпАП, суд,

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу Новомосковський БДПС УМВС України в Дніпропетровській області прапорщика міліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 520416 від 23.07.2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 340 грн., справу закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: С.А. Оболєнська