Справа № 804/3125/14
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2015-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

804/3125/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2015 року

справа № 804/3125/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа»

на постанову : Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2014р. у справі №804/3125/14

за позовом: Комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа»

до: Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про: скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю висновків податкового органу щодо несвоєчасної салати позивачем земельного податку, оскільки підприємство щомісячно здійснювало сплату за змелю, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Постановою суду першої інстанції в задоволенні позову відмовлено. Рішення суду вмотивовано тим, що позивач крім розстроченого податкового боргу та поточних зобов’язань зі сплати земельного податку, мав податковий борг, що виник раніше, на погашення якого й спрямовувались суми, сплачені позивачем. За таких обставин, висновки податкового органу щодо відсутності своєчасної сплати за розстроченим податковим боргом та поточними зобов’язаннями з земельного податку, визнано судом обґрунтованими та правомірними.

Не погодившись з висновками суду першої інстанції, позивач оскаржує постанову суду в апеляційному порядку. Апелянт вважає судове рішення незаконним, просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов. На обґрунтування апеляційних вимог зазначається, що приймаючи постанову, суд першої інстанції не встановив та не дослідив належним чином фактичні обставини, невірно застосував норми матеріального права. Апелянт стверджує, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено протиправно. Доводи апеляційної скарги повторюють правове обґрунтування заявлених позовних вимог. Позивач наполягає на належній та своєчасній сплаті земельного податку та протиправності висновків податкового органу.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, податковим органом проведено камеральну перевірку податкової звітності по земельному податку КП «Жовтоводськтепломережа». За результатами перевірки відповідачем складено акт від 10.10.2013 року №12/154, в якому зафіксовано порушення п.57 1 ст.57 Податкового кодексу України, внаслідок чого платником податків несвоєчасно сплачено земельний податок. Так, в акті зазначається:

За результатами адміністративного оскарження спірне податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарга КП «Жовтоводськтепломережа» без задоволення.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності дій податкового органу та відсутності підстав для задоволення вимог адміністративного позову з огляду на наступне.

Як свідчать надані до суду документи:

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України (ПК України), порушення якого стало підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, зазначене положення Кодексу стосується строків сплати податкових зобов'язань, визначених самостійно платником податку у податковій декларації, а не строків сплати розстрочених податкових зобов'язань, які були стягнуті за постановою суду. Таким чином, відповідач необгрунтовано розповсюджує дію цього положення Кодексу на правовідносини, які ним не регулюються, а також не враховує, що судовим рішенням встановлені інші строки сплати розстрочених податкових зобов'язань, ніж передбачені законодавством для сплати податкових зобов'язань згідно з поданою платником податку податковою декларацією.

У відповідності до пункту 126.1 статті 126 ПК України, який став підставою для застосування штрафу спірним податковим повідомленням-рішенням, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем с троку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання. - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Зазначене положення Кодексу встановлює відповідальність за несплату узгодженої суми грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом. У даному ж випадку сплата податкових зобов'язань була розстрочена позивачу та строки сплати податкового зобов'язання були визначені постановою суду.

Таким чином відповідач, у даному випадку, ототожнює порядок застосування процедур погашення податкового боргу платників податків, передбачених главою 9 Податкового кодексу України, із порядком виконання судових рішень.

Так, відповідно до частини другої статті 14 КАС України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 255 КАС України встановлено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території У країни.

Відповідно до частин першої-другої статті 257 цього Кодексу, у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб'єктів владних повноважень можуть бути покладені обов'язки щодо забезпечення виконання рішення. Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Більш того, слід застосувати як джерело права рішення Європейського суду з прав людини від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вастберга таксі Актієболаг» та Вуліч проти Швеції», в п.110 якого Європейський суд вказує, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Таким чином, колегія суддів вважає, що норми статті 126 Податкового кодексу України безпідставно покладено податковим органом в основу застосування штрафних (фінансових) санкцій, оскільки податкового правопорушення в розумінні норм наведеної статті відповідачем не доведено.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що висновки відповідача, викладені в акті перевірки та покладені в основу спірного рішення, необґрунтовані та не відповідають фактичним обставинам.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги відповідають чинному законодавству, проте правомірність спірного рішення податковим органом не доведена. Отже позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час вирішення справи по суті не в повному обсягу встановлено обставини по справі, та не надано їм належну правову оцінку, що призвело до помилкового застосування норм матеріального права та невірного вирішення справи по суті, що у відповідності до ст.202 КАС України є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та прийняття нового про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2014р. у справі №804/3125/14 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2014р. у справі №804/3125/14 скасувати.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.212 КАС України.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.П. Туркіна