Справа № 815/7057/13-а
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2013-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7057/13-а
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2013 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Соколенко О.М.

при секретарі Громовій К.Д.

за участю: представників позивачів Юсеф В.В., ОСОБА_1 Сулакова О.П, Мозгового О.Ю. (за довіреностями)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах своїх двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до Комінтернівського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, комунального підприємства Комінтернівське районне бюро технічної інвентаризації про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду, з урахуванням наданих уточнень до нього, надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах своїх двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 до Комінтернівського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, комунального підприємства Комінтернівське районне бюро технічної інвентаризації, в якому позивачі просили суд:

- визнати протиправною відмову Комінтернівського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області у реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Комінтернівський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області зареєструвати місце проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 у садовому будинку за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати комунальне підприємство Комінтернівське районне бюро технічної інвентаризації зареєструвати будинкову книгу на належний ОСОБА_2 садовий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачі мотивують свої позовні вимоги тим, що на підставі договорів купівлі - продажу від 21.04.2010 року, державного акту на землю, витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить нерухоме майно - садовий будинок загальною площею 35,8 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 0,060 га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вказують позивачі, вони з 2010 року постійно проживають у цьому будинку, що підтверджується довідкою №60 від 06.03.2013 року, виданою головою ОС «Степове», та іншого жила у позивачів не має.

На думку позивачів вказаний будинок відповідає всім вимогам для житлового будинку та придатний для постійного проживання, у зв`язку із чим позивачі звернулись до Комінтернівського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області з вимогою зареєструвати своє місце проживання у цьому садовому будинку. Проте, як вказують позивачі, вказаний орган своїм листом №29/554 від 27.03.2013 року фактично відмовив позивачам у реєстрації місця проживання, посилаючись на те, що садовий будинок не має статусу «житлового будинку».

Крім того, позивачі зазначають, що зверталися із усною вимогою про реєстрацію будинкової книги до комунального підприємства Комінтернівське районне бюро технічної інвентаризації, але отримали також усну відмову.

На думку позивачів, з вищенаведених підстав вони також не можуть зареєструвати будинкову книгу на будинок в КП «Комінтернівське РБТІ».

З урахуванням вищенаведеного, зважаючи на положення ст.ст.33,55 Конституції України, ст.ст.29,379,380 Цивільного кодексу України, ст.ст.2,3,6,11,13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», позивачі зазначають, що не встановлено обмежень щодо реєстрації постійного місця проживання осіб, які мешкають у садовому будинку, у зв`язку із чим просили суд задовольнити їх позов.

У судовому засіданні 22.11.2013 року представники позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд позов задовольнити, з підстав, наведених у позовній заяві.

Законний представник, яка діє в інтересах своїх двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи. При цьому, ОСОБА_2 надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі як законного представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідач - Комунальне підприємство Комінтернівське районне бюро технічної інвентаризації, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, разом з цим надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі представника відповідача. Водночас, у вказаній заяві відповідач зазначив, що проти позову заперечує, оскільки КП Комінтернівське районне бюро технічної інвентаризації здійснює свою діяльність відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, якою не передбачено реєстрацію будинкових книг на садові будинки. Крім того, відповідач надав до суду разом із заявою від 18.11.2013 року №2098 копію статуту КП «Комінтернівське РБТІ».

Відповідач - Комінтернівський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, зважаючи на положення статей 122, 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядав справу за відсутності відповідачів та законного представника неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивачів, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги, та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Як вбачається із позовної заяви та встановлено судом, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить нерухоме майно - садовий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається в цілому з одного садового черепашникового будинку під літерою «А», загальною площею 35,8 кв.м., в тому числі літньою житловою площею 23,7 кв.м., та господарчих будівель та споруд, розташованих на земельній ділянці з цільовим призначенням для ведення садівництва площею 0,060 га.

Вищенаведені обставини підтверджується наявними в матеріалах справи копіями:

- нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу №1117 від 21.04.2013 року, укладеного між ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець), згідно якого продавець передає, а покупець приймає у власність нерухоме майно - садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який складається в цілому з одного садового черепашникового будинку під літерою «А», загальною площею 35,8 кв.м., в тому числі літньою житловою площею 23,7 кв.м., та господарчих будівель та споруд, розташованих на земельній ділянці площею 600 кв.м., що належить продавцю на підставі Державного акту на право на земельну ділянку (а.с.7);

- нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу №1120 від 21.04.2013 року, укладеного між ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець), згідно якого продавець передає, а покупець приймає у власність нерухоме майно земельну ділянку, площею 0,060 га (в тому числі сільськогосподарських угідь -0,0549 га, з них багаторічних насаджень 0,0549 га) під садовим будинком з господарськими спорудами, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , надану для ведення садівництва (а.с.10);

- витягів з Державного реєстру правочинів № 8460666 та №8460694 від 21.04.2010 року (а.с.8,11);

- витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №26270025 від 01.06.2010 року, виданим КП «Комінтернівське РБТІ» на садовий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , (а.с.9);

- технічного паспорту від 01.06.2010 року на садовий будинок (садове товариство ОС «Степове», Дев`ятнадцята №978, Красносільська сільська рада Комінтернівського району Одеської області), виданого ОСОБА_2 КП «Комінтернівське РБТІ», з якого вбачається, що будинок складається з: коридору площею 2,4 кв.м, кухні 8,1 кв.м, літніх житлових кімнат площами 11,3 кв.м. та 12,4 кв.м. та санвузлу 1,6 кв.м. (а.с.13-15).

- державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 274035 від 30.03.2005 року, виданого ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,060 га, розташовану на території Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області Куліндоровського садового масиву ОС «Степове», вул. Дев`ятнадцята, ділянка №978, з цільовим призначенням (використанням) «для ведення садівництва» (а.с.12).

В матеріалах справи наявна копія довідки Об`єднання садоводів «Степове» за №60 від 06.03.2013 року, виданої ОСОБА_2 в тому, що вона дійсно постійно проживає в будинку, що розташований на земельній ділянці АДРЕСА_2 із чоловіком ОСОБА_1 та донькою ОСОБА_3 (а.с.16). При цьому, позивачами на підтвердження того, що у них є дві неповнолітні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 надані копії свідоцтв про народження дітей (а.с.19-20).

Посилаючись на те, що іншого житла у позивачів не має, та в іншому місці вони не проживають, на підтвердження чого надані копії: паспортів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , талонів зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання та адресного листка вибуття (17,18,21), ОСОБА_2 звернулась до Комінтернівського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області з проханням зареєструвати її та її сім`ю у садовому будинку, який знаходиться за адресою: садове товариство АДРЕСА_2 .

27.03.2013 року за №29/554, Комінтернівський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на відповідне звернення ОСОБА_2 надав лист-відповідь, в якій з посиланням на положення ст.6, ст.4 Житлового кодексу України, ст.ст.379,380 Цивільного кодексу України заявниці рекомендовано звернутись до відповідних органів державної влади, до повноважень яких віднесено вирішення питання зміни та/або переоформлення статусу з «садового будинку» на статус «житловий будинок» з відповідним переоформленням цього факту у відповідному органі державної реєстрації. Також, у вказаному листі зазначено перелік документів, для здійснення реєстрації відповідно до ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та роз`яснено, що після надання відповідних документів до Комінтернівського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, ОСОБА_2 та її родину буде зареєстровано за місцем проживання згідно вимог чинного законодавства (а.с.22). Як вбачається зі штемпеля на поштовому конверті, вказаний лист-відповідь було надіслано ОСОБА_2 30.03.2013 року простою кореспонденцією «за вимогою» на адресу поштового відділення (а.с.34).

Позивачі, не погоджуючись із зазначеною, на їх думку, відмовою Комінтернівського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та усною відмовою комунального підприємства Комінтернівське районне бюро технічної інвентаризації, посилаючись на положення Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Конституції України, Цивільного кодексу України, звернулись до суду із вказаним адміністративним позовом.

Так, вирішуючи питання стосовно поновлення позивачам строку звернення до суду в частині першої позовної вимоги, суд з наданих позивачами доказів прийшов до висновку, що позивачі звернулись до суду в межах строку, визначеного ст.99 КАС України, у зв`язку із чим суд розглядав вимоги позивачів по суті.

Вирішуючи питання щодо правомірності дій відповідача Комінтернівського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та прийнятого ним рішення, а також, щодо зобов`язання останнього зареєструвати позивачів за місцем їх проживання у садовому будинку, суд, виходить з наступного.

Згідно зі ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно зі ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України регулює Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», який визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження (надалі Закон).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Статтею 3 даного Закону визначено, що вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, на території якої вони хочуть проживати чи перебувати. Місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

У відповідності до п. 1.2 р.1 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом МВС України від 22.11.2012р. (надалі - Порядок), реєстрація місця проживання або місця перебування особи - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Статтею 11 Закону передбачено, що реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.

Положеннями п.1.3 р.1 Вищезазначеного порядку визначено, що реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення у день подання особою документів. Реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

При цьому суд зазначає, що реєстрація особи за місцем проживання, де вона має намір зареєструватися повинна здійснюватися в порядку передбаченому ст. 6. Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», відповідно до ч.ч. 1 та 2 якої, встановлено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Для реєстрації особа або її законний представник подає: письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України; квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; талон зняття з реєстрації (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Водночас, суд зазначає, що під час розгляду справи з боку позивачів та їх представників не було надано до суду звернення, з яким ОСОБА_2 зверталась до Комінтернівського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області з приводу реєстрації її та членів її сім`ї у садовому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В свою чергу, як вже зазначено судом, у відповіді на звернення ОСОБА_2 з даного питання, Комінтернівський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області зазначив перелік документів, для здійснення реєстрації відповідно до ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та роз`яснив, що після надання відповідних документів до Комінтернівського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, ОСОБА_2 та її родину буде зареєстровано за місцем проживання згідно вимог чинного законодавства, а також відповідач рекомендував заявниці звернутись до відповідних органів державної влади, до повноважень яких віднесено вирішення питання зміни та/або переоформлення статусу з «садового будинку» на статус «житловий будинок» з відповідним переоформленням цього факту у відповідному органі державної реєстрації.

З огляду на наведене вище, суд зазначає, що відповідно до положень ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України - місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Статтею 379 ЦК України визначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Житловий будинок - це будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання (ст. 380 ЦК України).

Разом з цим, відповідно до статті 4 Житлового Кодексу УРСР житловим фондом України є житлові будинки та жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території України. При цьому, не входять до житлового фонду нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Житловий фонд включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об`єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд); жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів); жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд); квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення).

До житлового фонду, згідно вказаної статті Житлового кодексу УРСР, включаються також жилі будинки, що належать державно-колгоспним та іншим державно-кооперативним об`єднанням, підприємствам і організаціям.

Відповідно до ст. 6 Житлового Кодексу України жилі будинку і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових приміщень і гуртожитків.

Так, згідно ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки» житловим приміщенням є опалюване приміщення, розташоване у надземному поверсі, призначене для цілорічного проживання і яке відповідає санітарно-епідеміологічним вимогам щодо мікроклімату і повітряного середовища, природного освітлення, допустимих рівнів нормованих параметрів відносно шуму, вібрації, ультразвуку та інфразвуку, електричних та електромагнітних полів та іонізуючого випромінювання.

Згідно п. 2.22 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки» у квартирах повинні бути передбачені такі приміщення: житлові кімнати і підсобні приміщення - кухня, передпокій, санвузли, внутрішньоквартирні коридори, вбудовані комори, антресолі, літні приміщення тощо.

Тобто, під житловим будинком мається на увазі будівля, пристосована для постійного проживання людей або для використання її як гуртожитку. Житловий будинок відрізняється від інших приміщень тим, що, по-перше, він призначений саме для постійного проживання; по-друге, для житлових будинків законодавство визначає більш жорсткі санітарні, конструктивні, технічні та інші вимоги.

Житловий будинок має бути розташований у безпечному для життя і здоров`я людей районі та має бути пов`язаний із землею фундаментом; має бути забезпечений, залежно від виду населеного пункту, такими видами благоустрою як-то: центральним опаленням, водопроводом, каналізацією, газопостачанням та ін. Крім того, житловий будинок має відповідати архітектурним, будівельним та іншим нормам; у ньому має бути наявна житлова площа в межах норм, передбачених житловим законодавством України.

Відповідно до норм житлового законодавства житловий будинок складається з обладнаних квартир (квартири) та допоміжних приміщень, тобто, житловий будинок (приміщення) має бути призначеним та придатним для постійного проживання в ньому, а отже відповідати нормам щодо опалення, санітарно-епідеміологічним вимогам, параметрам шуму, вібрації, випромінювання тощо.

Придатність житла для проживання визначається шляхом обстеження житлових будинків згідно з Положенням про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР № 189 від 26.04.1984 року, що є чинною на час виникнення спірних правовідносин та розгляду даної справи судом.

В свою чергу, відносини, пов`язані з використанням під житло приміщень у нежилих будинках, не призначених для постійного проживання громадян (дачах, садових будиночках тощо), регулюються нормами цивільного, а не житлового законодавства, незалежно від їх тривалості.

Так, відповідно до п. 2.4 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна садовий будинок - будинок для літнього (сезонного) використання. У межах одного поселення або району можуть передбачатися змішані типи використання земельних ділянок: для відпочинку, ведення садівництва та городництва тощо з будівництвом як дачних, так і садових будинків.

Аналогічне визначення міститься в п.3.41 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», де зазначено, що садовий будинок - будівля для літнього (сезонного) використання, яка в питаннях нормування площі забудови, зовнішніх конструкцій та інженерного обладнання не відповідає нормативам для житлових будинків. Також зазначено, що території дачних та садівницьких поселень (районів) призначаються для організації позаміського відпочинку громадян, ведення садівницького та городницького господарства з можливістю розташування садових або дачних будинків.

Тобто, з вищенаведеного вбачається, що садовий будинок не призначений для постійного проживання.

Водночас, суд зазначає, що частинами 1 та 3 статті 35 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. Земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо.

Відповідно до п.2, п.3, п.4 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, на території якої вони хочуть проживати, чи перебувати; місце перебування або місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад 6 місяців на рік.

При цьому, як вже встановлено судом, позивачі просили здійснити реєстрацію їх місця проживання у садовому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ,

Разом з цим, згідно з доданим до справи державним актом на земельну ділянку серії ЯА № 274035 від 30.03.2005 року, земельна ділянка площею 0,060 га, розташована на території Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області Куліндоровського садового масиву ОС «Степове», вул. Дев`ятнадцята, ділянка №978, та її цільове призначення «для ведення садівництва». Землі садових товариств відносяться до земель сільськогосподарського призначення, згідно Українського класифікатора цільового використання земель (УКЦВЗ) код 2.2. - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасу скота.

Зазначена позивачами земельна ділянка розташована за межами с. Красносілка, та не належить до жодної адміністративно-територіальної одиниці, а також згідно державного акту, вбачається, що цільове призначення (використання) земельної ділянки, на якій розташований вказаний садовий будинок - для ведення садівництва, тобто вона не призначена для житлової забудови.

З наведеного судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником саме садового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який складається в цілому з одного садового черепашникового будинку під літерою «А», загальною площею 35,8 кв.м., в тому числі літньою житловою площею 23,7 кв.м., та господарчих будівель та споруд, розташованих на земельній ділянці з цільовим призначенням для ведення садівництва площею 0,060 га.

Таким чином, садовий будинок не є житловим приміщенням, а земельна ділянка має цільове призначення для ведення садівництва, що не відповідає умовам, встановленим законом, для можливої реєстрації місця проживання на неї.

Крім того, суд наголошує, що позивачами, як при подачі заяви до Комінтернівського районного сектору ГУ ДМС в Одеській області з метою проведення реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , так і під час судового розгляду справи, не надано доказів того, що зазначений будинок, який належить ОСОБА_2 , за своїм призначенням та капітальним будівництвом придатний для постійного проживання громадян. При цьому, суд не приймає до уваги твердження позивачів, що садовий будинок відповідає вимогам для жилого будинку та може бути використаний для постійного проживання, оскільки сама по собі ця обставина не змінює правового статусу садового будинку як будівлі для літнього (сезонного) проживання.

Таким чином, оскільки зазначений позивачами будинок, як місце постійного проживання, належить до садового типу, тобто призначений для сезонного (тимчасового) проживання на час здійснення садівництва, та не відповідає нормативам, установленим для житлового будинку, і відповідно, враховуючи те, що садовий будинок не є адресою житла особи, в розумінні положень статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання в Україні», а також, зважаючи на те, що земельна ділянка, на якій він розташований має цільове призначення для ведення садівництва, що не відповідає умовам, встановленим законом, для можливої реєстрації місця проживання на неї, суд приходить до висновку, що правові підстави для реєстрації позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 у садовому будинку за адресою: АДРЕСА_1 відсутні, а отже відповідачем цілком обґрунтовано відмовлено позивачам у реєстрації за вказаним місцем проживання.

Вказані висновки суду узгоджуються з позицією Вищого адміністративного суду України з приводу цих правовідносин, які викладені в ухвалах ВАС України від 04.08.2011 року у справі №К-99/10, та від 05.07.2012 року у справі №К-12973/09.

Окрім зазначеного, суд наголошує, що чинне законодавство не ставить реалізацію власником своїх прав на нерухоме майно в залежність від реєстрації місця проживання.

Так, відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Отже, реалізація прав власника майна в жодному разі не пов`язана з реєстрацією місця проживання в ньому і не залежить від такої реєстрації, і відповідно порушень в даних правовідносинах з боку відповідача не вбачається.

При цьому, суд вважає необхідним зазначити, що позивач ОСОБА_2 у разі переоформлення нею цільового призначення земельної ділянки та оформлення садового будинку згідно чинного законодавства, як житлового будинку, не позбавлена права звернутися до відповідного органу із заявою про реєстрацію місця проживання її та її сім`ї за вищезазначеною адресою.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що не можна вважати протиправною відмову відповідача в реєстрації позивачів за місцем проживання зазначеного в позові садового будинку, не зареєстрованого як житловий будинок і не включеного до складу житлового фонду, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання відповідача - Комінтернівського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області зареєструвати місце проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 у садовому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, розглянувши вимогу позивачів про зобов`язання Комунального підприємства Комінтернівське районне бюро технічної інвентаризації зареєструвати будинкову книгу на належний ОСОБА_2 садовий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , суд зазначає, що вказана вимога є похідною від вимоги щодо реєстрації позивачів за місцем проживання, у зв`язку із чим вона також не підлягає задоволенню, з огляду на те, що вказаний будинок є садовим будинком. Водночас, слід зазначити, що з боку позивачів, не було надано відповідного звернення до відповідача з проханням зареєструвати будинкову книгу, із посиланням позивачів на те, що вони звертались до вказаного відповідача в усному порядку.

При цьому, суд також вважає за необхідне зазначити, що після прийняття Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», та внесення змін до законодавства, зокрема, щодо реформування «інституту прописки», на теперішній час законодавчо порядок видачі (реєстрації) будинкових книг не визначений. Водночас, як вбачається із наданого Комунальним підприємством Комінтернівське районне бюро технічної інвентаризації статуту цього підприємства (а.с.59-69), останній взагалі не здійснює реєстрацію будинкових книг.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Згідно з ч.1 ст. 69 та ч.1 ст.70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, зважаючи на встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не обґрунтованими, у зв`язку із чим не підлягають задоволенню.

Оскільки позивачам відмовлено у задоволенні позову, судові витрати (судовий збір), згідно положень ст.94 КАС України стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 70, 71, 72, 79, 86, 94,103, 128, 158 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах своїх двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до Комінтернівського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, комунального підприємства Комінтернівське районне бюро технічної інвентаризації про визнання протиправною відмови Комінтернівського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області у реєстрації місця проживання позивачів і зобов`язання Комінтернівського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області зареєструвати місце проживання позивачів, та зобов`язання комунальне підприємство Комінтернівське районне бюро технічної інвентаризації зареєструвати будинкову книгу відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 25 листопада 2013 року.

Суддя О.М. Соколенко

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах своїх двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до Комінтернівського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, комунального підприємства Комінтернівське районне бюро технічної інвентаризації про визнання протиправною відмови Комінтернівського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області у реєстрації місця проживання позивачів і зобов`язання Комінтернівського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області зареєструвати місце проживання позивачів, та зобов`язання комунальне підприємство Комінтернівське районне бюро технічної інвентаризації зареєструвати будинкову книгу відмовити повністю.

25 листопада 2013 року.