Справа № 219/1770/2014-а
Суддя: Медінцева Н. М.
Дата ухвалення: 2014-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/1770/2014-а
2-а/219/148/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2014

Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого-судді Медінцевій Н.М.

при секретарі Бакановій А.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради про стягнення заборгованості недоотриманої суми на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради (далі УПСЗН) про стягнення заборгованості недоотриманої суми на оздоровлення, в якому вказав, що він має статус громадянина, постраждалого від наслідків на ЧАЕС, інваліда 3 групи, 1 категорії. Відповідно до ст. 48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" він має право на отримання щорічної грошової допомоги на оздоровлення у розмірі 4 мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької області в порушення вищезазначеного закону нарахувало йому щорічну компенсацію на оздоровлення на 2013 рік у розмірі 90 грн., які будуть йому сплачені при надходженні коштів з держбюджету.

Законом України «Про державний бюджет на 2013 рік» установлена мінімальна заробітна плата з 01 січня по 30 листопада 2013 року у розмірі 1147 грн., з 01 грудня 2013 року у розмірі 1218 грн.

Відповідач по справі повинен був сплатити йому компенсацію на оздоровлення за 2013 рік в сумі: 1281 грн. х 4 = 4 872 грн., йому відповідач до цього часу не сплатив заборгованість і саме така сума повинна бути стягнена з відповідача на його користь.

Щодо посилань відповідача на те, що визначено в Законі України право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри соціальних виплат, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України на основі і на виконання Закону України про державний бюджет на відповідальний рік, але відповідач не звернув уваги, що відповідно до ч. 3 «Прикінцевих положень» Закону України «Про державний бюджет на 2013 рік», встановлено, що у 2013 році положення ст. 48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовується у порядку та в розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік. У 2013 році Кабінетом Міністрів України окремої постанови щодо визначення розмірів допомоги на оздоровлення, не приймалося. Посилання на те, що виплата щорічної допомоги повинна здійснюватися відповідно до постанови КМУ від 12.07.2005 р. № 562 є необґрунтованими, оскільки застосування зазначеної постанови було розраховано лише на бюджетний період у2005 році. Таким чином, відповідач УПСЗН нараховуючи йому допомогу на оздоровлення на 2013 рік в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», діяв неправомірно та з порушенням законодавства. У звязку з цим дії відповідача щодо нарахування та виплати допомоги на оздоровлення за 2013 рік у розмірі 900 грн. є неправомірними і його слід зобовязати здійснити перерахунок та виплату на оздоровлення за 2013 рік у розмірі 4 мінімальних заробітних плат, відповідно до вимог ст. 48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Установлений законом розмір допомоги не може зменшуватися жодними іншими нормативно-правовими актами, оскільки ч. 3 ст. 22 Конституції України передбачає, що при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Проте відповідач, керуючись постановою Кабінету Міністрів України, якою фактично зменшив розмір допомоги порушив ч. 3 ст. 113 Конституції України.

Окрім того, вказує, що в ч. 3 п. 6 рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2002 від 20.03.2002 року вказано, що положення ч. 4 ст. 28 ЗУ «Про бюджетну систему України» відносно заборони Законом про держбюджет України вносить зміни в діюче законодавство, та не можливість призупинення діючих законів, встановлених пільг та компенсацій, які фінансуються із бюджетів.

Разом з тим, в зазначеній постанові не встановлюється розмір мінімальної заробітної плати, що суперечить п. 2 постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про внесення змін та доповнень до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 06.06.2005 року, в якому вказано, що до приведення у відповідність із Законом України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» законодавчі та інші нормативні акти застосовуються в частині, що несу перечить цьому Закону. Таким чином, його право на спірну виплату прямо встановлено Конституцією України та Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Просить визнати неправомірною відмову УПСЗН Артемівської міської ради Донецької області в виплаті йому щорічної допомоги на оздоровлення за 2013 рік у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат на момент виплати та стягнути на його користь заборгованість по недоотриманій компенсації на оздоровлення за 2013 рік в сумі 4 872 грн.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не зявився, надавши до початку судового розгляду справи заяву про розгляд справи в його відсутності, на позовних вимогах наполягає.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1, діючий на підставі довіреності, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог згідно наданих суду заперечень.

Суддя за результатами розгляду справи приходить до наступного висновку.

Позивач ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ої категорії та є інвалідом ІІІ групи, що посвідчується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та випискою з акту огляду МСЕК.

Відповідно до ст.48 Закону України „ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" управлінням праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради, зазначеній категорії громадян повинна виплачуватись компенсація за шкоду заподіяну здоров'ю, особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи - щорічна допомога на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат на час виплати.

Позивач звернувся з заявою на адресу відповідача щодо виплати допомоги на оздоровлення на 2013 рік у відповідності до ст. 48 Закону України „ Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Однак листом від 07.02.2014 року за підписом заступника начальника управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради Донецької області останньому було відмовлено з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України № 562, та роз»яснено, що відповідна сума компенсаційних виплат у розмірі 90 грн. буде виплачена позивачу на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 .

Згідно з ст. 63 Закону України „ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1998 року № 796-ХІІ - фінансування витрат пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюються за рахунок державного бюджету. Відповідно до ч.2 ст.95 Конституції України, ст. 4 Бюджетного кодексу України встановлено, що виключно Законом України „ Про державний бюджет України" визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби і положення нормативних актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать Конституції України, вказаному Закону та кодексу.

Порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм пов'язаних із соціальним захистом громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України (далі КМУ) від 20.09.2005 року № 936. Відповідно до п.2 вищезазначеного Порядку головним розпорядником коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є Міністерство праці та соціальної політики України (01023, м. Київ - 23, вул. Еспланадна, 8/10). Розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня за програмами визначаються головні управління праці та соціального захисту населення облдержадміністрацій, управління (відділи) праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад.

Відповідно до ст.117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими для виконання.

Статтею 48 Закону передбачено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

В заключних положеннях Закону, а саме в ст. 62 зазначено, що роз'яснення порядку застосування цього закону провадяться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, усіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форми власності.

Відповідно до ст.67 Закону конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до змін індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Рішеннями Конституційного суду України від 26.12.2011 р. № 20-рп/2011, від 25.01.2012 р. З-рп/2012 встановлено, що згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюється з урахуванням фінансових можливостей держави. Одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Верховна рада відповідно до Законів України «Про державний бюджет України» визначає Кабінет Міністрів України державним органом, який має забезпечувати реалізацію встановлених законами України соціальних прав громадян, тобто надала право кабінету Міністрів України визначати порядок та розміри соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу державного бюджету України, що узгоджується з функціями уряду України визначеними Конституцією. Метою і особливістю Закону України «Про державний бюджет України» є забезпечення належних умов для реалізації положень інших законів України, які передбачають фінансові зобов'язання держави перед громадянами, спрямовані на їх соціальний захист, у тому числі й надання пільг, компенсацій і гарантій.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Якщо враховувати Рішення Конституційного суду України від 11.10.2005 року № 8-рп/2005, від 09.07.2007 р. № 6-рп/2007 та від 22.05.2008 р. № 10-рп, від 10.11.2010 р. № 22-рп/2010 норм Закону України „Про Державний бюджет України на 2007-2008 роки", то зазначені рішення стосуються лише Законів України „Про Державний бюджет України на вищезазначені роки» та відповідно дію цих норм можливо застосовувати лише до соціальних виплат які здійснювались у 2013 році.

За змістом ч.3 ст.150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковим для виконання на всій території України. Отже, за наявності декількох законів, норми яких по різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Рішення Конституційного Суду України можуть бути виконані тільки шляхом прийняття Верховною Радою України відповідних змін до чинного законодавства України.

Прийняття рішень провадити компенсаційні виплати постраждалим, які звертаються до суду, виходячи з мінімальної заробітної плати, яка встановлена на момент виплати означає, що не беруться до уваги вищезазначені законодавчі та нормативно - правові акти, наслідками залишення оскаржуваної постанови без змін є виникнення загрози невиконання поточних зобов'язань та утворення заборгованості з цих виплат перед постраждалими громадянами, які не зверталися до суду. Це порушує ст. 24 Конституції України, якою передбачено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

За таких обставин судом встановлено, що право позивача на отримання компенсаційних виплат не порушено, а від так позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 92 Конституції України, ст. 48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. 94, ч. 3 ст. 105, 158 - 160, 161 - 163, 167 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської міської ради про стягнення заборгованості недоотриманої суми на оздоровлення відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова набирає законної сили у порядку встановленому ст. 254 КАС України.

Головуючий суддя Н.В.Медінцева