Справа № 219/10608/2013-а
Суддя: Медінцева Н. М.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2-а/219/55/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року. Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Медінцевої Н.М.

при секретарі Бакановій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Микитівського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції про визнання дій протиправними і зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду адміністративним позовом до Микитівського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції про визнання дій протиправними і зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 вказала, що 02.08.2010 р. Артемівський міськрайонний суд Донецької області ухвалив по справі № 2-4399-2010 заочне рішення, резолютивна частина якого передбачала наступне: стягнути з Микитівського Управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської Ради на користь ОСОБА_1 недоотриману суму одноразової щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2009 рік у розмірі 1 424,00 грн.

31.08.2010 р. на підставі вищевказаного заочного рішення Артемівського міськрайонного суду позивачці був виданий виконавчий лист з терміном предявлення до виконання 26.08.2013 р.

01.09.2010 р. позивачка ОСОБА_1 вислала поштою виконавчий лист, виданий судом 31.08.2010 р., на примусове виконання в Микитівський відділ державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції. Виконавчий лист знаходився без виконання у відділі державної виконавчої служби до 11.02.2013 р.

01 січня 2013 р. набрав чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 р. № 4901-VI. У звязку з цим вона звернулася до ВДВС із заявою, в якій просила повернути їй виконавчий лист для предявлення його на виконання до казначейства. ВДВС відповідно до Постанови від 11.02.2013 р. В/П № 36646496 повернув позивачці виконавчий лист від 31.08.2010 р., і на зворотній сторінці останнього зробив відповідну відмітку.

07.03.2013 р. позивачка ОСОБА_1, керуючись Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 р. № 4901-VI, звернулась в Управління Державної казначейської служби України у м. Горлівці Донецької області із заявою, в якій просила прийняти на виконання та провести всі необхідні, передбачені законом дії по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого 31.08.2010 р. на підставі заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.08.2010 р. по справі № 2-4399-2010 про стягнення з Микитівського Управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської Ради на користь ОСОБА_1 суми одноразової щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2009 рік у розмірі 1 424,00 грн.

Управління Державної казначейської служби України у м. Горлівці Донецької області неодноразово під різними приводами повертало їй виконавчий лист без виконання. В черговий раз 27.08.2013 р. Управління Державної казначейської служби України у м. Горлівка Донецької області при листі № 3-13/1818 знову повернуло позивачці документи на доопрацювання у звязку з тим, що у виконавчому листі, виданому на підставі заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.08.2010 р. по справі № 2-4399-2010, відсутній ідентифікаційний код боржника.

05.06.2013 р. вона звернулася до Артемівського міськрайонного суду Донецької області із заявою, в якій просила внести у виконавчий лист відомості про ідентифікаційний код боржника.

19.08.2013 р. вона звернулась до Артемівського міськрайонного суду Донецької області із заявою, в якій просила поновити строк на предявлення до виконання виконавчого листа, в який будуть внесені відомості про ідентифікаційний код боржника.

23.09.2013 р. Артемвськи міськрайонний суд виніс дві ухвали:

- ухвалу по справі № 219/5166/2013-ц, яка передбачала внесення виправлень у виконавчий лист. Вказана ухвала набула чинності 03.10.2013 р. і одночасно з ухвалою від 23.09.2013 р. Артемівський міськрайонний суд видав їй 03.10.2013 р. новий виконавчий лист з терміном предявлення до 26.08.2013 р.;

- ухвалу по справі № 219/7019/2013-ц, яка передбачала поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання.

07.11.2013 р. вона звернулася до Микитівського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, виданого Артемівським міськрайонним судом Донецької області відповідно до заочного рішення від 02.08.2010 р. по справі № 2-4399-2010.

15.11.2013 р. ВДВС повернуло їй документи без виконання на підставі постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 15.11.2013 р. № 40733592, мотивуючи тим, що згідно ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 3 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а також згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 виконавчий документ повинен виконати орган казначейства.

Згідно наданих їй розяснень Міністерства юстиції України від 28.11.2013 р. виконавчий лист зобовязаний прийняти до виконання орган державної виконавчої служби, оскільки з набранням чинності 16 жовтня 2013 р. Законом України від 19.09.2013 р. № 583 V-II «Про внесення змін до деяких законів України щодо виконання деяких судових рішень» відповідно до п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» виконавчі документи за рішенням суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є державні органи, які видані або ухвалені до набрання чинності Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (до 01 січня 2013 року), подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим Законом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є державні органи, не було подано в цей строк, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

У звязку викладеним, вона просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Микитівського ВДВС Горлівського МУЮ про відмову у відкритті виконавчого провадження від 15.11.2013 р. № 40733592. Зобовязати Микитівський ВДВС Горлівського МУЮ прийняти до примусового виконання виконавчий лист, виданий 03.10.2013 р. Артемівським міськрайонним судом Донецької області на підставі заочного рішення від 02.08.2010 р. по справі № 2-4399-2010. Розглядати справу в її відсутності у звязку з похилим віком та хворобою.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, прохаючи в позовній заяві розглядати справу в її відсутності.

У судове засідання представник відповідача відділу державної виконавчої служби Горлівського міського Управління юстиції не зявився, надавши письмові заперечення, через Микитівський районний суд м. Горлівки, на підставі окремого доручення, згідно яких відділ ДВС не погоджується із позовними вимогами, вважає їх безпідставними та необґрунтованими і просить суд відмовити у задоволенні позову. Так, 13.11.2013 р. на примусове виконання до Микитівського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції надійшов виконавчий лист № 2-а-4399/2010 про стягнення з Микитівського управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради недоотриманої одноразової щорічної допомоги до 5 травня за 2009 рік у розмірі 1 424 грн. на користь ОСОБА_2, державним виконавцем Коцюбенко Ю.М. було розглянуто зазначений документ, керуючись ЗУ «Про виконавче провадження» прийнято рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження. Згідно ч. 2 ст. 3 Закону, рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

З внесенням змін до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», тобто доповнення Закону п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення», виконавчі документи за рішенням суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є державні органи, які видані або ухвалені до набрання чинності Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (до 01 січня 2013 року), подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим Законом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є державні органи, не було подано в цей строк, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

Зміни до Закону України «Про виконавче провадження», щодо органу, на який покладено обовязок по примусовому виконанню зазначеної категорії справ внесено не було. З цього випливає, що доводи про те, що рішення суду на підставі якого видано лист, набрало законної сили до набрання чинності Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», тому оскільки п. 3 набрав чинності 16.10.2013 р., виконавчий лист слід предявляти до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби, тобто Микитівського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції, є невірними, оскільки пріоритетним законом за своєю юридичною силою під час примусового виконання рішення суду є Закон України «Про виконавче провадження», адже саме Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Крім того, виконавчий документ № 2-а-4399/2010 про стягнення з Микитівського управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради недоотриманої одноразової щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2009 рік у розмірі 1 424 грн. на користь ОСОБА_1 вже знаходився на примусовому виконанні в Микитівському ВДВС ГМУЮ з 09.09.2010 р. по 11.02.2013 р., грошові кошти за зазначеним рішенням стягнуто не було, 11.02,2013 р. виконавче провадження завершено на підставі п. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме за заявою стягувача. Відповідно до п. 7 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження, якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів.

Суд, дослідивши матеріали справи, урахувавши думку сторін по справі, прийшов до наступних висновків.

Як встановлено у ч. 2 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої цієї статті.

Згідно із ч.6 ст.181 КАС України, адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої статті 18 цього Кодексу, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Частиною 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

У відповідності до статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №3 від 13 грудня 2010 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» державний виконавець зобовязаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом (стаття 5 Закону України «Про виконавче провадження»). Водночас, відповідно до пункту 2 частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, прийнятий державний виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Тому судам слід ураховувати, що з огляду на зазначені законодавчі приписи виконавці мають право повертати виконавчі документи щодо виконання рішень адміністративних судів про стягнення з пенсійних органів та субєктів владних повноважень відповідних виплат пенсії, соціальної допомоги тощо у разі здійснення державним виконавцем усіх можливих дій, спрямованих на виконання рішення.

Разом з тим, частиною 1 статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» № 4901-VI від 05.06.2012р., який набрав чинності 01.01.2013 року, передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобовязання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган, державні підприємство, установа, організація або юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» визначено особливості виконання рішень суду про стягнення коштів саме з державного органу. Так, встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Частина 2 статті 3 вищевказаного Закону передбачає, що стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

З внесенням змін до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», тобто доповнення Закону п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення», виконавчі документи за рішенням суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є державні органи, які видані або ухвалені до набрання чинності Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (до 01 січня 2013 року), подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим Законом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є державні органи, не було подано в цей строк, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

Зміни до Закону України «Про виконавче провадження», щодо органу, на який покладено обовязок по примусовому виконанню зазначеної категорії справ внесено не було. З цього випливає, що доводи про те, що рішення суду на підставі якого видано лист, набрало законної сили до набрання чинності Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», тому оскільки п. 3 набрав чинності 16.10.2013 р., виконавчий лист слід предявляти до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби, тобто Микитівського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції, є невірними, оскільки пріоритетним законом за своєю юридичною силою під час примусового виконання рішення суду є Закон України «Про виконавче провадження», адже саме Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Крім того, виконавчий документ № 2-а-4399/2010 про стягнення з Микитівського управління праці та соціального захисту населення Горлівської міської ради недоотриманої одноразової щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2009 рік у розмірі 1 424 грн. на користь ОСОБА_1 вже знаходився на примусовому виконанні в Микитівському ВДВС ГМУЮ з 09.09.2010 р. по 11.02.2013 р., грошові кошти за зазначеним рішенням стягнуто не було, 11.02,2013 р. виконавче провадження завершено на підставі п. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме за заявою стягувача. Відповідно до п. 7 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження, якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів.

Разом з тим, аналіз норм Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» свідчить про те, що Державною казначейською службою України виконуються судові рішення про стягнення коштів та зобовязання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган.

Таким чином, судом встановлено, що державним виконавцем виконано всі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» виконавчі дії, а тому підстав для визнання протиправною постанову Микитівського відділу державної виконавчої служби Горловського міського управління юстиції про відмову у відкритті виконавчого провадження не вбачається.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 6-12, 15, 18, 104, 105, 106, 158-163, 167, 181 КАС України, ст. 36, 82 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 2, 3, п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Горлівського міського Управління юстиції про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Артемівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з часу її проголошення, а особами, які приймали участь у розгляді справи, але не були присутні під час проголошення постанови, протягом десяти днів з часу отримання її копії.

Головуючий суддя Н.В.Медінцева