Справа № 2а-57/10/0270
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2011-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-57/10/0270 Головуючий у 1-й інстанції: Аліменко В.О.
Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" січня 2011 р. м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого суддів при секретарі Хрімлі О.Г., Літвіної Н.М., Чаку Є.В., Архіповій Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_5, Головного управління юстиції у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Головного управління юстиції у Вінницькій області, Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління юстиції у Вінницькій області, Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2010 року адміністративний позов задоволений частково.

Зобов'язано Головне управління юстиції у Вінницькій області надати ОСОБА_5 повну та обґрунтовану відповідь на поставлені запитання у зверненні від 16.09.2009 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_5, Міністерством юстиції України подані апеляційні скарги, в яких просять скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позивач просить позовні вимоги задовольнити, відповідач просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи листом від 16.09.2009 року ОСОБА_5 звернувся до начальника Головного управління юстиції у Вінницькій області із заявою, в якій просив надати відповідь на такі запитання: чи було підставою для призначення на роботу в ДВС у Тростянецькому районі ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 їх позитивна робота в органах ДВС.

Листом Головного управління юстиції у Вінницькій області від 16.10.2009 року ОСОБА_5 повідомлено, що у 2005 році призначення на посади державних виконавців органів виконавчої служби здійснювалось у порядку, передбаченому ст. 9 Закону України «Про державну виконавчу службу».

Даючи правову оцінку обставинам справи колегія суддів виходить з наступного.

Згідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян»громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про звернення громадян»скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян»встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Заява позивача розглянута у встановлений законодавством термін.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про звернення громадян»органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Матеріалами справи підтверджується, що за заявою позивача до Головного управління юстиції у Вінницькій області була проведена перевірка та надана відповідь, яка повністю відповідає ч. 1 ст. 19 Закону України «Про звернення громадян».

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що Головним управлінням юстиції у Вінницькій області як суб'єктом владних повноважень відповідно до покладених на нього завдань та обов'язків, відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, надано нормативно обґрунтовану відповідь на заяву від 16.09.2009 року.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Міністерства юстиції України та зобов'язання вчинити певні дії, колегія вважає їх також необґрунтованими, оскільки позивачем не надано належних доказів про звернення саме до Міністерства юстиції України.

З відомостей, які зазначені в квитанції № 685 від 22.10.2009 року вбачається, що на адресу Міністра, без зазначення якого міністерства, направлявся лист № 0787.

Колегія суддів вважає зазначений доказ неналежним, оскільки з нього взагалі не вбачається яке саме поштове відправлення було направлено та на чиє ім'я конкретно.

Позовні вимоги про щодо відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачем не підтверджено факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у зв'язку з чим ця вимога є безпідставною.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів прийшла до висновку про те, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, у зв'язку з чим постанова підлягає скасуванню з ухваленням нової про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 -залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Головного управління юстиції у Вінницькій області, Міністерства юстиції України -задовольнити.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2010 року -скасувати.

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Повний текст постанови виготовлений 18 січня 2011 року.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.Г. Хрімлі

Судді Н.М. Літвіна

Є.В. Чаку