Справа № 803/1940/15
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2015-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 року Справа № 803/1940/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Гуцалюк І.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дукат» до Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання частково протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дукат» (далі позивач, ТзОВ «Дукат») звернулося з позовом до Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі відповідач, Луцька ОДПІ), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15 квітня 2015 року № в частині зменшення ТзОВ «Дукат» суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 79247,00 грн. (сімдесят девять тисяч двісті сорок сім грн.) та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) на суму 39623,50 грн. (тридцять девять тисяч шістсот двадцять три грн. 50 коп.).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на безпідставність висновків Луцької ОДПІ, зроблених в ході проведення позапланової виїзної документальної товариства щодо завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у грудні 2014 року на 79247,00 грн. Позивач вважає необґрунтованими висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки про відсутність фактів реального вчинення господарських операцій по правочинах, укладених із контрагентом ТзОВ «ІМАС-2005», оскільки реальність, правомірність і відповідність господарських операцій діючому законодавству підтверджується відповідними первинними документами бухгалтерського та податкового обліку. Крім того, зазначає, що позивач не повинен нести відповідальності за можливі порушення податкового законодавства його контрагентами.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в письмових запереченнях на адміністративний позов та в судовому засіданні позовних вимог товариства не визнав, посилаючись на правомірність висновків контролюючого органу, зроблених при проведенні перевірки. Зазначив, що в ході перевірки не встановлено факту реального здійснення господарських операцій між ТзОВ «Дукат» та ТзОВ «ІМАС-2005», оскільки контрагент за юридичною адресою не знаходиться, а первинні документи складені ним не можуть братися до уваги як достовірні. Вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене правомірно та просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що з 16.03.2015 року по 20.03.2015 року Луцькою ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Дукат» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, заявлених до відшкодування на рахунок платника у банку за грудень 2014 року, за результатами якої 31.03.2015 року складено акт №1112/15-02/21579984 (а.с.8-13).

Перевіркою встановлено:

порушення позивачем вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України, в результаті чого ТзОВ «Дукат» завищено суму податкового кредиту за жовтень 2014 року на 61765,00 грн. згідно податкової накладної від 30.04.2014 року №8 по постачальнику ТзОВ «Інконекс-Ком Інвест», яке товариство не оспорює;

порушення вимог пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.3 статті 198, пункту 200.3 статті 200, пункту 201.6 статті 206 ПК України, в результаті чого ТзОВ «Дукат» завищено податковий кредит листопада 2014 року на суму ПДВ 79247,00 грн., внаслідок чого завищено відємне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (р.19 декларації) на 79247,00 грн.;

порушення вимог абзацу «а» пункту 200.4 статті 200 ПК України, в результаті чого ТзОВ «Дукат» завищено суму бюджетного відшкодування грудня 2014 року на 137671,00 грн.

На підставі вищевказаного акту відповідачем за порушення вимог абзацу «а» пункту 200.4 статті 200 ПК України винесено податкове повідомлення-рішення від 15 квітня 2015 року № про зменшення суми бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобовязань наступних періодів з податку на додану вартість) у розмірі 137580,00 грн. та застосовано фінансову (штрафну) санкцію в сумі 68790,00 грн. (а.с.7).

Як вбачається з акту перевірки від 31.03.2015 року №1112/15-02/21579984 (а.с.8-13), висновок податкового органу про завищення позивачем податкового кредиту листопада 2014 року на загальну суму 79247,07 грн. базується на тому, що до податкового кредиту зазначеного періоду ТзОВ «Дукат» включено суму ПДВ 79247,07 грн. згідно податкової накладної №13 від 31.01.2014 року, яка виписана ТзОВ «ІМАС-2005». Під час проведення перевірки були надані довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витра форми КБ-3 з контрагентом ТзОВ «ІМАС-2005» на період січень-березень 2014 року по ремонтно-оздоблювальних роботах з ребрендингу АЗС, що знаходиться за адресою: м.Кіровоград, вул.Габдрахманова, 46 на загальну суму 1724264,77 грн. Оскільки згідно бази даних автоматизованої системи співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту у розрізі контрагентів встановлено наявність розбіжності (завищення податкового кредиту) у податковій звітності за січень 2014 року по контрагенту ТзОВ «ІМАС-2005» згідно податкової накладної від 31.01.2014 року №13 на загальну суму 475482,40 грн., яка виникла згідно акта перевірки ТзОВ «ІМАС-2005» від 06.06.2014 року №342/22-04/33855779, а відповідно до інформації ДПІ у Франківському районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області ТзОВ «ІМАС-2005» відсутнє за місцезнаходженням, податковий орган зробив висновок про відсутність факту реального здійснення господарських операцій позивача із ТзОВ «ІМАС-2005», тому за висновком перевірки позивач завищив податковий кредит листопада 2014 року на суму ПДВ 79247,00 грн., яка не має права брати участь у бюджетному відшкодуванні грудня 2014 року.

Однак, суд не погоджується з такою позицією відповідача з таких підстав.

Як передбачено підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобовязання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктами 198.1, 198.2 статті 198 розділу V ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у звязку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх подальшого використання в господарській діяльності.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (пункт 201.10 статті 201 ПК України).

Разом з тим, згідно зі статтею 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобовязання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до ПК України), а в разі відсутності податкового боргу зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України, має відємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого відємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг) або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобовязання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок відємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Отже, ПК України чітко визначає, що наявність фактичної оплати постачальникам товарів (послуг) у попередніх періодах є визначальною умовою для бюджетного відшкодування сум ПДВ.

Судом встановлено, що між ТзОВ «Дукат» (замовник) та ТзОВ «ІМАС-2005» (підрядник) 20.05.2013 року укладено договір підряду №2005КГ-46 (а.с.16-21), відповідно до умов якого підрядник зобовязується за завданням замовника на свій ризик з залученням власних матеріалів та з матеріалів, наданих замовником, вартість яких включена у договірну ціну по договору, виконати комплекс ремонтно-оздоблювальних робіт з ребредингу АЗС, розташованої за адресою: м.Кіровоград, вул.Габдрахманова, 46, здати виконані обєми робіт замовнику, а замовник зобовязується прийняти та оплатити вартість виконання повного комплексу робіт. Пунктами 3.1-3.3 розділу ІІІ договору передбачено, що орієнтовна вартість робіт підрядника складає 2000000 грн., в тому числі податок на додану вартість 20%; вартість робіт, визначена в пункті 3.1 даного договору, є динамічною. Сторони погодили, що на період проведення робіт, що є предметом цього договору, при формуванні вартості кожного етапу виконаних робіт незмінними є: розмір прибутку 2,84 грн./люд.-год., рівень заробітної плати у розмірі 2500,00 грн. на місяць та кошти на покриття адміністративних витрат 1,23 грн.

Як свідчать матеріали справи, протягом червня 2013 року липня 2014 року ТзОВ «Дукат» здійснило авансові проплати в користь ТзОВ «ІМАС-2005», що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а.с.53-69).

ТзОВ «ІМАС-2005» 31.01.2014 року була виписана податкова накладна №13 (а.с.15) на суму 475482,40, в тому числі податок на додану вартість 79247,07 грн., яку включено ТзОВ «Дукат» до податкового кредиту листопада 2014 року.

Реальність господарських операцій з ТзОВ «ІМАС-2005», показники яких ТзОВ «Дукат» відобразило у декларації з ПДВ листопада 2014 року (а.с.91-97), підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт (а.с.24-45, 106-109, 110-113, 114-116, 117-119, 120-126, 127-138, 139-141, 142-147).

Таким чином, до податкового кредиту листопада 2014 року позивачем правомірно віднесено суму податку на додану вартість по правовідносинах із ТзОВ «ІМАС-2005» в розмірі 79247,00 грн., оскільки податковий кредит підтверджується належним чином оформленою податковою накладною, та в подальшому в грудні 2014 року обґрунтовано заявлено до відшкодування суму податку на додану вартість в розмірі 79247,00 грн., так як ця сума сплачена постачальнику послуг відповідно до платіжних доручень.

Крім того, як свідчать матеріали справи, АЗС, розташована за адресою: м.Кіровоград, вул.Габдрахманова, 46, передана позивачем в оренду ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» згідно акту приймання-передачі від 31.03.2014 року до договору оренди від 30.09.2013 року (а.с.148-158), що в свою чергу підтверджує факт виконання комплексу ремонтно-оздоблювальних робіт на вказаній АЗС та подальше використання автозаправного комплексу у власній господарській діяльності позивача.

Суд не бере до уваги твердження Луцької ОДПІ про те, що не підлягають бюджетному відшкодуванню грудня 2014 року суми податку на додану вартість, сплачені по договору підряду №2005КГ-46 від 20.05.2013 року у звязку з не підтвердженням факту реальності здійснення господарських операцій між ТзОВ «Дукат» та ТзОВ «ІМАС-2005», яке відповідно до інформації ДПІ у Франківському районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області ТзОВ «ІМАС-2005» відсутнє за місцезнаходженням. Суд вважає, що при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні оцінюватися відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Європейський суд з прав людини у справі «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03, п. 71 рішення) вказав, що платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати. Відтак наявність ознак фіктивності у діяльності контрагента ТзОВ «ІМАС-2005» чи порушення останнім правил здійснення господарської діяльності, порядку ведення бухгалтерського та податкового обліку сама по собі не свідчить про недійсність господарських операцій, проведених із позивачем.

Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про безпідставність висновків відповідача, викладених в акті позапланової перевірки ТзОВ «Дукат» про завищення останнім суми бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2014 року на 79427,00 грн.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття податкового повідомлення-рішення від 15 квітня 2015 року № в частині зменшення Товариству з обмеженою відповідальністю «Дукат» суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 79247,00 грн., а тому позовні вимоги ТзОВ «Дукат» підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що на користь позивача слід присудити з Державного бюджету України судовий збір в сумі 182,70 грн., сплачений при подачі позовної заяви до суду згідно платіжного доручення №216 від 29.07.2015 року.

Керуючись ст.ст.11, 17, 158, 160, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 15 квітня 2015 року № в частині зменшення Товариству з обмеженою відповідальністю «Дукат» суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 79247,00 грн. (сімдесят девять тисяч двісті сорок сім грн.) та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) на суму 39623,50 грн. (тридцять девять тисяч шістсот двадцять три грн. 50 коп.).

Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дукат» (43010, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Задворецька, будинок 2, ) судові витрати в сумі 238,10 грн. (двісті тридцять вісім грн. 10 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

ОСОБА_3Плахтій

Постанова в повному обсязі складена 25 серпня 2015 року.