Справа № 2а/2370/6618/2011
Суддя: С.О.Кульчицький
Дата ухвалення: 2011-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а/2370/6618/2011

УХВАЛА

01 вересня 2011 року м. Черкаси Справа № 2а/2370/6618/2011

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Кульчицький С.О., перевіривши матеріали адміністративного позову державної податкової інспекції у м. Черкаси до товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Фрезія»про надання дозволу на погашення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач всупереч вимог Податкового кодексу України та Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ невчасно та не в повному обсязі сплачує податки та збори, внаслідок чого виник податковий борг по податку на прибуток приватних підприємств.

Пунктом 5 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо подано заяву про поновлення цього строку, то чи є підстави для її задоволення).

Ухвалою суду від 18.08.2011 року позовну заяву було залишено без руху та надано державній податковій інспекції у м. Черкаси строк до 29 серпня 2011 року для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання заяви про поновлення строку для звернення до суду із обґрунтуванням поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Згідно листа державної податкової інспекції у м. Черкаси наданого до суду 26.08.2011 року на виконання зазначеної ухвали позивач посилається на дотримання строків звернення до суду з огляду на вимоги п. 102.4 ст. 102 Податкового кодексу України, який вступив у законну силу з 1 січня 2011 року.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Як випливає з Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99, частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно зміст суб'єктивного права особи, у тому числі права особи на звернення до суду, слід визначати із застосуванням законодавства, яке діяло на момент виникнення відповідного права.

Водночас неприпустимість зворотної дії нормативно-правового акта полягає в тому, що запроваджені ним нові норми не можуть застосовуватися до правовідносин, які існували до набрання ним чинності. Отже, приписи нового нормативно-правового акта не можуть змінити обсяг прав, який було встановлено попередніми нормативно-правовими актами.

З огляду на викладене тривалість і правила обчислення строку звернення особи до суду визначаються за тими правилами, які були чинними на момент початку перебігу відповідного строку.

Таким чином, тривалість строку звернення до суду не змінюється в разі подальших змін законодавства, яке регулює відповідні відносини. Тому строк звернення до суду розпочинається і закінчується з урахуванням тієї тривалості, яка передбачалася на момент початку перебігу відповідного строку.

При цьому тривалість строку звернення до суду не змінюється залежно від того, коли було реалізоване право на позов. Відповідно тривалість строку звернення до адміністративного суду не залежить від того, коли було фактично пред'явлено позов.

Згідно п. 15.1 ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», положеннями якого визначався строк звернення державних податкових органів до адміністративного суду із вимогою про стягнення податкового боргу з платників податків до 30.07.2010 року, за винятком випадків, визначених підпунктом 15.1.2 цього пункту, податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

У разі коли податкове зобов'язання було нараховане податковим органом до закінчення строку давності, визначеного у п. 15.1 ст. 15 цього Закону, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні податкового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов'язання. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або до визнання боргу безнадійним (пп. 15.2.1 п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»).

Пунктом 3.7 Прикінцевих положень Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів»було внесено зміни до статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, які набули чинності з 30 липня 2010 року.

Згідно із зазначеними змінами загальний строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, визначений частиною другою статті 99 цього Кодексу, зменшено з одного року до шести місяців.

З огляду на вимоги зазначеної статті та враховуючи, що спеціальних строків для звернення податкових органів із вимогою про стягнення податкового боргу з платників податків КАС України не передбачено, позовні вимоги органів державної податкової служби України про стягнення податкового боргу з платників податків повинні пред'являтися протягом шести місяців з дня виникнення права на стягнення податкового боргу.

При цьому обставини, з настанням яких податкова вимога вважається надісланою (врученою) особі, визначені підпунктом 6.2.4 пункту 6.2 статті 6 цього Закону.

Клопотання про поновлення строку звернення до суду позивачем надано не було.

У відповідності до ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 107, 160, 165, Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Копію ухвали про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена через Черкаський окружний адміністративний суд до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О.Кульчицький