Справа № 2-а-5630/11
Суддя: Мазур І. В.
Дата ухвалення: 2011-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-5630/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2011 року

09 вересня 2011 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Мазур І.В. розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення у Святошинському районі м. Києва та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненні соціальних виплат про визнання дій протиправними та стягнення недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся із позовом до Управління праці та соціального захисту населення у Святошинському районі м. Києва та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненні соціальних виплат та просив суд визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення у Святошинському районі м. Києва у частині зменшення розміру щорічної допомоги на оздоровлення постраждалим внаслідок ліквідації аварії на ЧАЕС, посилаючись на ті обставини, що вона постраждала внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії встановлюється у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Однак, на даний час позивачу виплачується допомога у розмірі 120 гривень.

Представник Київського міського центру по нарахуванню та здійсненні соціальних виплат не направив на адресу суду заперечення на позов.

Представник Управління праці та соціального захисту населення у Святошинському районі м. Києва направив на адресу суду заперечення на позов, в яких просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, як постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 1 категорії, серія А , посвідчення НОМЕР_1».

Згідно листа Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації від 25.03.2011р. ОСОБА_1 отримував щорічну допомогу на оздоровлення за період за 2010 р. у розмірі 120 грн.

Стаття 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" надає право на отримання допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інвалідам І, II групи - п'ять мінімальних заробітних плат; інвалідам III групи - чотири мінімальні заробітні плати; евакуйованим із зони відчуження у 1986 році - три мінімальні заробітні плати.

Стаття 62 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" регламентує, що порядок застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого, відповідно до ст. 117 Конституції України, є обов'язковими для виконання.

Відповідно ст. 63 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за основу розрахунку пенсій та щомісячної додаткової допомоги за шкоду, заподіяної здоров'ю, береться мінімальна пенсія за віком.

Суд вважає, що положення ч. 3 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не є перешкодою для застосування даного мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держава не може посилатися на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії (Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office), суд вважає за можливе застосувати саме частину 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для розрахунку розміру державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Крім того, в даному випадку мінімальний розмір пенсій за віком використовується як розрахункова величина для розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії, передбаченої Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки цей Закон передбачає в якості критерію визначення саме із розрахунку мінімальної пенсії за віком, що на думку суду не суперечить вимогам ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За таких підстав бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення у Святошинському районі м. Києва, що полягає у відмові здійснити ОСОБА_1 перерахунок додаткової пенсії та привести їх розмір у відповідність з ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - є протиправною.

Згідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено у новій редакції, відповідно до якої щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Встановлено, що Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 положення ЗУ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» в частині нової редакції ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані неконституційними.

Також суд вважає можливим частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат провести виплату щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат з 16.08.2011 відповідно до ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 48, 49, 50, 54, 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 19, 46 Конституції України, ст.ст. 9, 69-71, 94, 97, 99, 100,102, 158-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення у Святошинському районі м. Києва та Київського міського центру по нарахуванню та здійсненні соціальних виплат про визнання дій протиправними та стягнення недоотриманої щорічної допомоги на оздоровлення- задовольнити частково .

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення у Святошинському районі м. Києва у частині зменшення розміру щорічної допомоги на оздоровлення ОСОБА_1, як постраждалій внаслідок аварії на ЧАЕС.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення у Святошинському районі м. Києва провести перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення ОСОБА_1, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 5 мінімальних заробітних плат з 16 лютого 2011 року по 22 липня 2011 року за виключенням вже здійснених виплат.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного адміністративного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: