Справа № 2а/1770/3117/2011
Суддя: Ткачук Н.С.
Дата ухвалення: 2011-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/3117/2011

10 серпня 2011 року 14год. 55хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Ткачук Н.С. за участю секретаря судового засідання Холод Т.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3 підприємства - фірми "ІТ-Консалтинг"
до Державної податкової інспекції у м.Рівне
про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення
ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство - фірма "ІТ-Консалтинг" звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівне про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення №/015-212 від 01.03.2011 року, яким ОСОБА_3 підприємству - фірмі "ІТ-Консалтинг" визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 170 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. В обґрунтування позову зазначив, що 01.03.2011 року відповідачем проведено невиїзну документальну перевірку ПП - фірми "ІТ-Консалтинг" щодо своєчасності подачі розрахунку, декларації. За результатами перевірки складено акт №97, яким встановлено несвоєчасне подання позивачем податкової декларації з ПДВ за січень 2011 року та прийнято податкове повідомлення-рішення №/015-212 від 01.03.2011 року. ПП - фірми "ІТ-Консалтинг" не погоджується з даним рішенням з огляду на наступне. Зазначає, що позивачем у січні 2011 року до ДПІ м.Рівне у складі квартальної звітності за 4 квартал 2010 року було подано заяву про вибір квартального звітного (податкового) періоду на 2011 рік, яка була прийнята ДПІ в м.Рівне 17.01.2011р. У звязку з тим, що податковим органом було прийнято заяву позивача про вибір квартального звітного (податкового) періоду на 2011 рік, ПП - фірмою "ІТ-Консалтинг" в лютому 2011 року було подано до ДПІ в м. Рівне реєстр податкових накладних за січень 2011р. без податкової декларації з податку на додану вартість та відповідних додатків (оскільки позивач вважав, що в базі даних ДПІ в м. Рівне відображено, що він звітується щоквартально). Лише 01.03.2011 року, під час цього усного звернення ПП - фірми «ІТ-Консалтинг»за розясненнями до податкового органу, позивачу стало відомо про наявність порушення щодо неподання звітності та повязані з ним фінансові санкції. В цей же день ПП - фірма «ІТ-Консалтинг»подало до ДПІ м.Рівне щомісячну податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2011р. з фіксацією цього подання в акті перевірки. Стверджує, що в порушення п. 7 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, яким встановлено, що штрафні санкції за порушення податкового законодавства за період з 01 січня по 30 червня 2011 року застосовуються у розмірі не більше 1 грн. за кожне порушення, відповідачем застосовано штраф у розмірі 170 грн. У звязку з чим представник позивача вважає податкове повідомлення - рішення №/015-212 від 01.03.2011 року - протиправними і такими, що підлягає скасуванню. З таких підстав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення на позовну заяву, позов не визнав. В обґрунтування заперечень пояснив суду, що з акта перевірки №97 від 01.03.2011 року вбачається, що позивачем подано до ДПІ у м.Рівне податкову декларацію по ПДВ за січень 2011 року 01.03.2011 року (термін подачі 21.02.2011 року), чим порушено пункт 203.1 статті 203 Податкового кодексу України. Даною статтею встановлено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Вказує, що платники податків несуть відповідальність за неподання чи несвоєчасне подання податкової звітності, передбачену п. 120.1 ст.120 Податкового кодексу України. Крім того, стверджує, що штрафна санкція, передбачена п.7 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, застосовується лише за порушення податкового законодавства виключно при обчисленні податкового зобов'язання за період з 01 січня 2011 року по 30 червня 2011 року. Отже, неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 170 грн. за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Крім того, зауважив, що квартальний податковий період відповідно до пункту 202.2 статті 202 Податкового кодексу України на період з 1 квітня 2011 року до 1 січня 2016 року можуть вибрати платники податку, які відповідно до підпункту «б»пункту 154.6 статті 154 Податкового кодексу мають право на застосування нульової ставки податку на прибуток. При цьому квартальний податковий період починає застосовуватися з першого податкового періоду наступного календарного року, тобто з 1-го кварталу 2012 року. У звязку з наведеним просив, суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.04.2006 року Приватне підприємство - фірма "ІТ-Консалтинг" (далі - ПП - фірма «ІТ-Консалтинг») зареєстроване юридичною особою, що підтверджується довідкою статистики про включення до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а.с.21).

З матеріалів справи вбачається, що 01.03.2011 р. Державною податковою інспекцією у м. Рівне (далі ДПІ в м. Рівне) було проведено невиїзну документальну перевірку ПП - фірми «ІТ-Консалтинг»щодо своєчасності подачі розрахунку, декларації, за результатами якої складено акт №97 від 01.03.2011 року (а.с.6).

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №/015-212 від 01.03.2011 року, яким ОСОБА_3 підприємству - фірмі "ІТ-Консалтинг" визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 170 грн. (а.с.7).

Не погодившись з даним податковим повідомленням-рішенням, позивач 04.03.2011 року звернувся з скаргою до ДПА в Рівненській області про скасування податкового повідомлення-рішення №/015-212 від 01.03.2011 року. Рішенням ДПА в Рівненській області про результати розгляду скарги №8936/25-16/150 від 04.03.2011 року дане податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарга директора ПП - фірма «ІТ-Консалтинг»- без задоволення (а.с.8-10). 13 травня 2011 року позивач звернувся з повторною скаргою до ДПА України про скасування податкового повідомлення-рішення №/015-212 від 01.03.2011 року. Рішенням ДПА України про результати розгляду скарги №12237/6/25-0215 від 06.07.2011 року дане податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарга директора ПП - фірма «ІТ-Консалтинг» - без задоволення (а.с.11-12).

В основу оспорюваного податкового повідомлення-рішення покладено висновки про встановлення перевіркою порушень ПП - фірмою «ІТ-Консалтинг» вимог п.203.1 ст.203, Податкового кодексу України.

Надаючи правову оцінку податковому повідомленню-рішенню №/015-212 від 01.03.2011 року, яким ОСОБА_3 підприємству - фірмі "ІТ-Консалтинг" визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 170 грн., суд виходить з наступного.

Згідно з п.54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до п. 203.1. ст. 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктом 120.1 статті 120 Податкового кодексу України визначено, що неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

З матеріалів справи, а саме акта перевірки №97 від 01.03.2011 р. та винесеного на підставі нього податкового повідомлення - рішення форми "Р" №/015-212 від 01.03.2011 року вбачається, що за порушення встановлених строків подання декларації з податку на додану вартість за січень 2011 року по строку подання 21.02.2011 року (фактично подано 01.03.2011 року) податковим органом ПП - фірмі «ІТ-Консалтинг»було визначено суми штрафних санкцій у розмірі 170 грн. Представником позивача, факт подання декларації з податку на додану вартість за січень 2011 року - 01.03.2011 року, тобто з пропущенням строків встановлених ст. 203 Податкового кодексу України, не заперечується. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що податковим органом правомірно застосовано до ПП - фірми «ІТ-Консалтинг»штрафні фінансові санкції за порушення встановлених строків подання декларації з податку на додану вартість за січень 2011 року. Однак, суд не погоджується, з висновками податкового органу про необхідність застосування до ПП - фірми «ІТ-Консалтинг»штрафних санкцій у розмірі 170 грн. з огляду на наступне.

Згідно з п. 7 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, штрафні санкції за порушення податкового законодавства за період з 1 січня по 30 червня 2011 року застосовуються у розмірі не більше 1 гривні за кожне порушення.

Визначення «порушення податкового законодавства»в Податковому кодексі України не наведено, але є визначення «податкового правопорушення».

Відповідно до п. 109.1 ст. 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Аналізуючи положення глави 11 Податкового кодексу України, суд прийшов до висновку, що будь-яке порушення норм Податкового кодексу України є податковим правопорушенням, яке в свою чергу є синонімом «порушення податкового законодавства», а неподання та/або несвоєчасне подання звітності можна трактувати як бездіяльність платників податків. Таким чином, порушуючи терміни подання податкових декларацій, платники податків порушують податкове законодавство. І відповідно до глави 11 ПКУ до них повинні бути застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи).

Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що штрафна санкція, передбачена п. 7 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, застосовується лише за порушення податкового законодавства за період з 01 січня 2011 року по 30 червня 2011 року виключно при обчисленні податкового зобов'язання.

Пунктом 113.3 статті 113 Податкового кодексу України встановлено, що штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Податковий кодекс України не робить будь-яких порівнянь та ототожнень стосовно порушень податкового законодавства, його нормами передбачено лише одне визначення - податкове правопорушення. Таким чином, суд вважає, що будь які порушення допущені платниками податків за період з 1 січня по 30 червня 2011 року, штрафуються в розмірі 1 гривня.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем порушення норм Податкового кодексу України було вчинено в період з 01.01.2011р. по 30.06.2011р., то застосування податковим органом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в сумі 170 грн. є безпідставним, а податкове повідомлення - рішення №/015-212 від 01.03.2011 року в частині визначення ОСОБА_3 підприємству - фірмі "ІТ-Консалтинг" грошового зобов'язання з податку на додану вартість за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 169 грн., є протиправним та підлягає скасуванню.

У відповідності до п.п. 20.1.1 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. У відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятого ним податкового повідомлення - рішення №/015-212 від 01.03.2011 року в частині застосування до ПП - фірми «ІТ-Консалтинг»штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в сумі 169 грн.

За наведених обставин, вимоги позивача щодо визнання податкового повідомлення - рішення №/015-212 від 01.03.2011 року в частині застосування до ПП - фірми «ІТ-Консалтинг»штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в сумі 169 грн. правомірні, обґрунтовані і підлягають до задоволення, а заперечення відповідача в цій частині суд відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України судові витрати по справі стягуються на користь позивача з Державного бюджету України в пропорційній задоволеним позовним вимогам частині.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Рівне №/015-212 від 01.03.2011 року в частині визначення ОСОБА_3 підприємству - фірмі "ІТ-Консалтинг" грошового зобов'язання з податку на додану вартість за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 169 грн.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 підприємству - фірмі "ІТ-Консалтинг" відмовити.

Присудити на користь позивача ОСОБА_3 підприємство -фірми "ІТ-Консалтинг" із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1,70 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Ткачук Н.С.