Справа № 551/593/15-а
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2015-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2015 р. Справа № 551/593/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Шишацького районного суду Полтавської області від 09.07.2015р. по справі № 551/593/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду позовом до Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 12.06.2015 року відносно неї, а провадження по справі закрити за малозначністю вчиненого та обмежитись усним зауваженням.

Постановою Шишацького районного суду Полтавської області від 09.07.2015 року позовні вимоги задоволено.

Миргородська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі вказує, що рішення є необґрунтованим та незаконним, прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Шишацького районного суду Полтавської області від 09.07.2015 року та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В порядку, визначеному ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно ч. 1 ст. 195 КАС України оскаржувана постанова переглянута в межах апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що постановою, серія РН № 403699 від 12.06.2015 року відповідачем притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 165-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 2550 грн. за порушення п.1 ч.2 ст.6 та п.8 ст.9 Закону України № 2464-УІ від 08.07.2010 року « Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», а саме: не сплата ЄСВ за перший квартал 2015 року в сумі 0,01 грн. із порушенням терміну сплати 20.04.2015 року, а фактично сплачено 21.04.2015 року.

Не погодившись з рішенням Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.

Відповідачем при накладенні адміністративного стягнення на позивачку не були враховані норми статей КУпАП, а саме не враховано що позивачкою 20.04.2015 року не доплачено єдиного внеску на мізерну суму в 0,01 грн., яку було сплачено 21.04.2015 року, не був врахований її матеріальний стан те, що вона проживає в сімї з донькою і малолітнім онуком і є єдиним годувальником, що донька навчається на платній формі навчання в Національному фармацевтичному університеті, а тому суд першої інстанції дійшов до висновку, що вчинене позивачкою ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 165-1 КУпАП є малозначним і вона підлягає звільненню від адміністративної відповідальності з обмеженням усним зауваженням відповідно до ст. 22 КУпАП.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів апеляційної інстанції зважає на наступне.

Як встановлено судовим розглядом, 08.06.2015 року головним державним інспектором Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області при перевірці своєчасності сплати єдиного внеску, виявлено порушення п.8 ст.9 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», а саме: несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 1 квартал 2015 року у сумі 0,01грн. по терміну сплати 20.04.2015 року (а.с.7).

За наслідками проведеної перевірки складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА №616102 від 08.06.2015 року за ч. 5 ст. 165-1 КУпАП (а.с. 8).

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Згідно з ч. 12 ст. 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування зазначено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно з ч. 3 ст. 165-1 КУпАП несплата або несвоєчасна сплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі, що не перевищує трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від сорока до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дії, передбачені частиною третьою або четвертою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від ста п'ятдесяти до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 5 ст. 165-1 КУпАП ).

У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративними правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку за законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, несвоєчасна сплата единого внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування є адміністративним правопорушенням за наявності у особи такого обов'язку та вини у невиконанні обов'язку.

В матеріалах справи наявні квитанції, з яких вбачається, що позивачка 20.04.2015 року сплатила на рахунок відповідача суму 1267,94 грн., та 21.04.2015 року 0,01 грн. (а.с 9).

Згідно ч.2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не було враховано, що за ОСОБА_1 рахувався борг в розмірі 0,01 грн., який сплачено наступного дня, після останнього дня терміну сплати заборгованості.

Колегія суддів зазначає, що штраф у розмірі 2550,00 грн. є занадто суворим заходом стягнення.

Стосовно задоволення позовної вимоги про закриття провадження за малозначністю вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та обмеженням усним зауваженням, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 234-2 КУпАП органи доходів і зборів розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Від імені органів доходів і зборів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники органів доходів і зборів та їх заступники.

Суд першої інстанції, розглядаючи вказану справу за правила КАС України, зобов'язаний був перевірити процедуру притягнення до адміністративної відповідальності позивача та врахування відповідачем всіх обставин справи, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішення дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченими ч. 3 ст. 2 КАС України, критеріям, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про неправомірність закритя провадження у справі за малозначністю вчиненого з обмеженнням усним зауваження, а тому в цій частині постанова суду підлягає скасуванню.

З урахуванням вищевикладених обставин, колегія суддів вважає, що вимоги позивача частково обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції через порушення ним норм процесуального та матеріального права, які призвели до ухвалення частково неправильного рішення, підлягає частковому скасуванню з прийняттям у зазначеній частині нової постанови провідмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області задовольнити частково.

Постанову Шишацького районного суду Полтавської області від 09.07.2015р. по справі № 551/593/15-а скасувати в частині задоволення позовної вимоги про закриття провадження за малозначністю вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та обмеженням усним зауваженням.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити в задоволенні цієї позовної вимоги.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст постанови виготовлений 25.08.2015 р.