Справа № 816/1580/15
Суддя: Р.І. Молодецький
Дата ухвалення: 2015-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/1580/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Молодецького Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Мекенченко М.А.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Кремікс" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

15 травня 2015 року позивач ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Кремікс" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що порушення податкового законодавства, зазначені в акті перевірки № 477/16-03-22-01-08/30748505 від 07 квітня 2015 року відсутні, а тому винесені на його підставі податкові повідомлення - рішення від 24 квітня 2015 року № 000032205/1152 (в частині нарахування 17 389 грн. 94 коп. пені щодо контракту з ТОВ "Турьянчай"), № /1143 (в частині нарахування додаткових податкових зобов'язань по взаємовідносинам з ПП "Фортуна інгредієнт" в розмірі 30 891 грн. основного платежу та фінансових (штрафних) санкцій в розмірі 15 445 грн. 50 коп.) мають бути визнані неправомірними та скасовані.

Представник відповідача у судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог відмовити, зазначив, що під час перевірки позивача податковим органом була встановлено невірне оформлення товарно-транспортних накладних по взаємовідносинам з ТОВ "Фортуна інгредієнт", а також наявність акту перевірки контрагента позивача, якою встановлено непідтвердження здійснення господарських операцій ТОВ "Фортуна інгредієнт". Також, актом перевірки встановлено, що при виконання експортного контракту з ТОВ ФХ "Турьянчай" відбулось несвоєчасне надходження валютної виручки з простроченням законодавчо встановленого строку на 20 днів за період з 22.10.2014 року по 10.11.2014 року в результаті чого відповідачем було нараховано пеню в сумі 69 559 грн. 78 коп. Тому, на думку відповідача, оскаржувані податкові повідомлення - рішення прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що у період з 10 березня 2015 року по 06 квітня 2015 року Кременчуцькою об'єднаною державною податковою інспекцією проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ "Кремікс" (ідентифікаційний код 30748505) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31 грудня 2014 року.

За результатами перевірки складено Акт від 07 квітня 2015 року № 477/16-03-22-01-08/30748505 /а. с. 12-89/, у якому, крім іншого, зафіксовано порушення вимог:

- пунктів 198.1, 198.4, 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, у результаті чого завищено податковий кредит на загальну суму 151868 грн. 00 коп., в тому числі за травень 2014 року в сумі 30 891 грн. 00 коп.;

- валютного законодавства при виконанні експортного контракту № 2404 від 24 квітня 2013 року з ТОВ ФХ "Турьянчай", Азербайджан, а саме: статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" несвоєчасне надходження валютної виручки в сумі 89 523 дол. США (1 044 736 грн. 01 коп.) з простроченням законодавчо встановленого строку на 20 днів за період з 22 жовтня 2014 року по 10 листопада 2014 року.

На підставі Акту перевірки /а. с. 12-89/ Кременчуцькою ОДПІ винесено податкові повідомлення-рішення від 24 квітня 2015 року № 000032205/1152, яким позивачу нараховано суму грошового зобов'язання за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД та порушення вимог валютного законодавства у розмірі 218 556 грн. 87 коп. та № /1143, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у сумі 134 670 грн., в тому числі за основним платежем 89 780 грн. та штрафні (фінансові) санкції 44 890 грн. /а. с. 127/.

Позивач не погодився із податковими повідомленнями-рішеннями від 24 квітня 2015 року № 000032205/1152 (в частині нарахування 17 389 грн. 94 коп. пені щодо контракту з ТОВ "Турьянчай"), № /1143 (в частині нарахування додаткових податкових зобов'язань по взаємовідносинам з ПП "Фортуна інгредієнт" в розмірі 30 891 грн. основного платежу та фінансових (штрафних) санкцій в розмірі 15 445 грн. 50 коп.) та оскаржив їх до суду.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню рішенню від 24 квітня 2015 року № /1143 в частині нарахування додаткових податкових зобов'язань по взаємовідносинам з ПП "Фортуна інгредієнт" в розмірі 30 891 грн. основного платежу та фінансових (штрафних) санкцій в розмірі 15 445 грн. 50 коп., суд виходить з наступного.

Так, відповідачем, відповідно до акту перевірки від 07 квітня 2015 року № 477/16-03-22-01-08/30748505 реальність господарських операцій між позивачем та контрагентом ПП "Фортуна інгредієнт" заперечується, зокрема, і з тих підстав, що відповідно до акту Кременчуцької ОДПІ від 07 серпня 2014 року № 1970/16-03-22-3-08/37227608 з питань правомірності декларування показників декларації з ПДВ за період квітень 2014 року податковим органом встановлено відсутність під час перевірки бухгалтерських документів, які б підтвердили придбання ТМЦ у контрагентів постачальників, що, в свою чергу, стало підставою для висновку про неможливість підтвердження реальності здійснення постанови, а отже і реалізації товарів ПП "Фортуна інгредієнт".

З цього приводу, суд зазначає, що належними та допустимими доказами факту відображення платником податків в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (або діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України).

Між тим, у ході розгляду справи відповідачем не подано до суду жодних доказів порушення кримінальної справи відносно посадових (службових) осіб платника податків або за викладеними в акті фактами діяльності платника податків, наявності обвинувального вироку суду.

Окрім того, суд при вирішенні спору вважає за необхідне взяти до уваги приписи ч.4 ст.70 КАС України, де зазначено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

При цьому, суд зауважує, що в силу закону отримання податковим органом акту перевірки чи акту про неможливість проведення зустрічної звірки, в яких викладені висновки про вчинення непідтвердження господарських операцій або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, позаяк ані акт перевірки, ані довідка зустрічної звірки не має преюдиціального значення та не є документами, що достовірно та безсумнівно підтверджують обставини фактичної дійсності.

Суд також звертає увагу на те, що позивач та його контрагент, в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак за змістом Податкового кодексу України позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника ПДВ, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст.61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим.

Наведений висновок підтверджується правозастосовчою практикою Європейського Суду з прав людини (рішення від 22.01.2009р. у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03), а також правозастосовчою практикою Верховного Суду України (постанова від 09.09.2008р. у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010р. у справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011р. у справі за позовом ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011р. у справі за позовом ТОВ "Фірма "ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень), врахування якої при відправленні правосуддя є обов'язковим в силу приписів ст.244-2 КАС України.

Стосовно висновків акту перевірки про порушення позивачем пунктів 198.1, 198.4, 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, у результаті чого завищено податковий кредит по господарським операціям з контрагентом ПП "Фортуна інгредієнт" на загальну суму 29 815 грн. 63 коп., в тому числі за травень 2014 року в сумі 29 815 грн. 63 коп., суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Згідно з пунктом 44.1. статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до підпункту "а " пункту 198.1. статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною /пункт 198.2 Податкового кодексу України/.

Згідно пункту 198.6. статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З огляду на викладені положення Кодексу, для отримання права сформувати податковий кредит із сум ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

З акту перевірки та пояснень позивача вбачається, що 29 березня 2013 року між позивачем та ПП "Фортуна інгредієнт" укладався договір № 74.

На виконання вказаного договору ПП "Фортуна інгредієнт" виписані податкова накладна від 24 квітня 2014 року № 41, видаткова накладна від 24 квітня 2014 року № Ап000040.

На підтвердження якості товару позивачем до суду надані декларації виробника (посвідчення про якість молочної продукції), якісне посвідчення, протокол випробувань.

Доставка товару, відповідно до письмових пояснень позивача, відбулась 24 квітня 2014 року, на підтвердження чого останнім надана копія товарно-транспортної накладної № 24/04/2014-4.

Оплата за товар здійснена позивачем 24 квітня 2014 року, що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача, копія якої міститься в матеріалах справи.

У своїх письмових поясненнях позивач зазначив, що придбаний товар використовувався у господарській діяльності, а саме: товар (суха молочна сироватка) було передано на переробку, на підтвердження чого позивачем надані видаткова накладна № 8 від 24 квітня 2014 року та видаткова накладна № 98 від 01 травня 2014 року. В подальшому вказаний товару у складі замінника молочних кормів, вітамінно-мінеральних сумішей, білково-вітамінних добавок, комбікормів та ін. було реалізовано контрагентам позивача, на підтвердження чого позивач надав до суду копії договорів поставки, видаткових накладних, податкових накладних.

Відповідачем в акті перевірки реальність операцій щодо придбання товарів у спірного контрагента заперечується з тих підстав, що надана до перевірки товарно-транспортна накладна оформлена з порушенням чинного законодавства, а саме: відсутній відбиток печаті автопідприємства (перевізника) ПАО "ЗАЗ" "Актотраспорт". В той же час, відповідачем зазначено, що наявні печаті позивача (покупця) та ПП "Фортуна інгредієнт" (продавця).

Так, суд зауважує, що статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобовязань, власному капіталі підприємства. Таким чином, юридичний аспект вчинених господарських дій або подій не входять до складу поняття "господарська операція" (бухгалтерський чи економічний ефект).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з вимогами ст. 4 цього Закону одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання суті над формою, тобто операції обліковуються відповідно до їх суті, а не лише з урахуванням юридичної форми.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

За таких обставин, суд не погоджується з доводами податкового органу про не підтвердження реальності здійснення господарської операції між позивачем та ПП "Фортуна інгредієнт" у квітні 2014 року у зв'язку з недоліками оформлення товарно-транспортної накладної, з тих підстав, що за наявності документів, які підтверджують фактичне отримання позивачем товарів та використання їх у власній господарській діяльності, окремі недоліки такого документу як товарно-транспортна накладна не може бути єдиною підставою для висновків про відсутність документального підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товару. До того ж, ані під час перевірки, ані в ході судового розгляду справи інших зауважень стосовно оформлення бухгалтерських документів по господарським операціям позивача з контрагентом відповідач не навів.

Отже, суд приходить до висновку, що за наявності документів, які підтверджують фактичне отримання позивачем товарів та використання їх у власній господарській діяльності, позивачем було дотримано вимоги закону з реалізації права на податковий кредит з придбання товарів, що підтверджується матеріалами справи. Вказані позивачем суми підтверджені наявними у матеріалах справи копіями первинних бухгалтерських документів.

Відповідно до розрахунку застосування штрафних санкцій /а. с. 156/, залученого представником відповідача до матеріалів справи, по контрагенту позивача ПП "Фортуна інгредієнт" за травень 2013 року нараховане податкове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 29 815 грн. 63 коп. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 50% в сумі 14 907 грн. 82 коп., а не 30891,00 грн. основного платежу та 15 445 грн. 50 коп. штрафних санкцій, як зазначено позивачем у позовних вимогах.

При цьому позивач обґрунтованість власного розрахунку донарахованих податковим органом зобов'язань з податку на додану вартість по відносинам з ПП "Фортуна інгредієнт" за травень 2013 року не довів з посиланням на належні та допустимі докази, а отже суд приходить до висновку про безпідставність його тверджень, щодо самостійно ним визначеного розміру донарахувань податку на додану вартість за спірним податковим повідомленням-рішенням.

Отже, податкове повідомлення рішення від 24 квітня 2015 року № /1143 в частині нарахування додаткових податкових зобов'язань по взаємовідносинам з ПП "Фортуна інгредієнт" саме в розмірі 29 815 грн. 63 коп. основного платежу та фінансових (штрафних) санкцій в розмірі 14 907 грн. 82 коп. є протиправним та підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню рішенню від 24 квітня 2015 року № 000032205/1152 в частині нарахування 17 389 грн. 94 коп. пені щодо контракту з ТОВ "Турьянчай", суд виходить з наступного.

Під час перевірки податкових органом було встановлено порушення статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Так, у відповідності до положень статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

З матеріалів справи вбачається, що 24 квітня 2013 року між позивачем та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю ФХ "Турьянчай" укладено контракт № 2404 щодо продажу преміксів, БВД, замінників цільного молока, комбікорму. Загальна вартість контракту становила 100 000 дол. США. Оплата товару у вигляді стовідсоткової передоплати не пізніше 5 банківських днів.

Сторонами не заперечується, що на виконання умов контракту позивач відвантажив товар на загальну суму 353 291 дол. США згідно вантажно-митних декларацій. ТОВ ХФ "Турьянчай" здійснило часткову оплату на рахунок позивача. В той же час, оплата за відвантажений товар згідно вантажно-митної декларації № 8685 від 23 липня 2014 року на суму 89 523 дол. США (1 044 736 грн. 01 коп.) відсутня.

На думку відповідача позивачем допущено наступне порушення: несвоєчасне надходження валютної виручки в сумі 89 523 дол. США (1 044 736 грн. 01 коп.) з простроченням законодавчо встановленого строку на 20 днів за період з 22 жовтня 2014 року по 10 листопада 2014 року.

В свою чергу позивач не погодився з твердження податкового органу та зазначив, що у відповідності до вимог статті 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" подання до суду позовної заяви про стягнення з нерезидента заборгованості зупиняє нарахування пені за прострочення надходження валютної виручки. Позивач зауважив, що 06 листопада 2014 року ним до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України направлено відповідну позовну заяву, а у відповідності до ст. 17 пункту 2 регламенту МКАС при ТПП України днем подання позовної заяви у разі відправки її поштою є дата поштового штемпеля на конверті.

Отже, на думку позивача, мало місце прострочення надходження валютної виручки не в 20 днів, а в 15 днів, а розмір пені має складати не 69 559 грн. 78 коп., а 52 169 грн. 84 коп.

Надаючи оцінку доводам сторін суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається та під час судового розгляду справи сторонами не заперечувався факт порушення позивачем вимог статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" щодо несвоєчасного надходження валютної виручки в сумі 89 523 дол. США (1 044 736 грн. 01 коп.) з простроченням законодавчо встановленого строку. В той же час, спір між сторонами виник саме у визначенні кількості прострочених днів і, відповідно, розміру нарахованої за дане прострочення пені.

Так, абзацом 2 статті 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" визначено, що у разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

Тобто у випадку порушення нерезидентом строків розрахунків, встановлених контрактом, підприємство резидент України може звернутися за захистом своїх прав до суду, що, в свою чергу, є підставою для не нарахування (зупинення нарахування) пені.

В той же час, зі змісту статті 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" вбачається, що таке зупинення нарахування пені пов'язується саме з прийняттям до розгляду суду позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з позовною заявою про стягнення з нерезидента заборгованості звернувся до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України.

Згідно зі статтею 17 Регламенту Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України, затвердженого рішенням президії Торгово-промислової палати України 17.04.2007 N 18 (1), (далі мовою оригіналу) "производство по делу возбуждается постановлением председателя МКАС о принятии дела к производству по факту предъявления в МКАС надлежащим образом оформленного искового заявления, оплаченного регистрационным сбором в соответствии с Положением об арбитражных сборах и расходах".

10 листопада 2014 року постановою Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України прийнято до провадження справу за позовом ТОВ "КреМікс" до ТОВ ФХ "Турьянчай" про стягнення 90 302,95 дол. США за № 574а/2014.

Отже, позовну заяву позивача про стягнення з нерезидента заборгованості прийнято до розгляду (провадження) Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України 10 листопада 2014 року, і саме з цього дня строки, передбачені статтею 1 України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", зупинились і пеня за їх порушення в цей період не сплачувалась.

Тому, суд погоджується з висновками податкового органу щодо порушення позивачем валютного законодавства при виконанні експортного контракту № 2404 від 24 квітня 2013 року з ТОВ ФХ "Турьянчай", Азербайджан, а саме: статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" несвоєчасне надходження валютної виручки в сумі 89 523 дол. США (1 044 736 грн. 01 коп.) з простроченням законодавчо встановленого строку на 20 днів за період з 22 жовтня 2014 року по 10 листопада 2014 року.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Кремікс" підлягають задоволенню частково, а саме: податкове повідомлення - рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 24.04.2015 року № /1143 в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість за основним платежем в сумі 29815,63 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 14907,82 грн. підлягає визнанню протиправним та скасуванню. У задоволенні іншої частини позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити.

Згідно ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Разом з цим, виходячи з приписів частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір", відповідно до якої під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору, а решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги, зважаючи на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позову, з позивача до Державного бюджету України необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1099 грн. 49 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Кремікс" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області від 24.04.2015 року № /1143 в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість за основним платежем в сумі 29815,63 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 14907,82 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Кремікс" (ідентифікаційний код юридичної особи: 30748505) на користь Державного бюджету України витрати зі сплати судового збору в сумі 1099 (одна тисяча дев'яносто дев'ять) гривень 49 (сорок дев'ять) копійок. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 10 серпня 2015 року.

Суддя Р.І. Молодецький