Справа № 2а/1770/2074/2011
Суддя: Ткачук Н.С.
Дата ухвалення: 2011-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/2074/2011

27 липня 2011 року 13год. 35хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Ткачук Н.С. за участю секретаря судового засідання Холод Т.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Рейтингбудпроект"
до Державної податкової інспекції у м. Рівне
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Рейтингбудпроект" звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівне про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 08.02.2011 року, яким ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Рейтингбудпроект" збільшено суму грошового зобов'язання по податку на прибуток на загальну суму 2950,50 грн., у тому числі за основним платежем - 2360,40 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 590,10 грн. та № від 08.02.2011 року, яким ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Рейтингбудпроект" збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість на загальну суму 2360,41 грн., у тому числі за основним платежем - 1888,33 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 472,08 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. В обґрунтування позову зазначив, що валові витрати та податковий кредит по взаємовідносинах з ПП Лайкост позивачем сформовано відповідно до вимог Закону України Про оподаткування прибутку підприємств та Закону України Про податок на додану вартість, що діяли на час існування відповідних правовідносин. Пояснив, що на виконання умов договору, укладеного між ТОВ "Рейтингбудпроект" та ПП Лайкост, останнім для позивача було поставлено щебінь, що підтверджується відповідними первинними бухгалтерськими документами. Розрахунки, за отриманий товар, між позивачем та контрагентом вказаним в акті перевірки проведено в безготівковій формі, що підтверджується виписками банку. Зазначає, що на час існування взаємовідносин між ТОВ "Рейтингбудпроект" та ПП Лайкост, останнє мало цивільну правоздатність, чинну державну реєстрацію, реєстрацію платника податків та не було позбавлено права укладати будь-які угоди у відповідності із вимогами чинного законодавства. Зміст вказаного договору не суперечить чинному законодавству України та даний договір не був визнаний недійсним в установленому порядку. Крім того, представник позивача зазначив, що посилання відповідача в акті перевірки на вирок Рівненського міського суду від 25-26.05.2010 р. по справі №1-386/10 є некоректним, оскільки вказаним рішенням суду фіктивна діяльність ПП Лайкост не встановлена, а вирок не стосується правовідносин ТОВ "Рейтингбудпроект" та ПП Лайкост. У звязку з чим представник позивача вважає висновки акта перевірки про порушення ТОВ "Рейтингбудпроект" положень п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" №334/94-ВР від 28.12.1994 року і пп.7.4.1, пп.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 року необґрунтованими і такими, що ґрунтуються на припущеннях перевіряючих, а податкові повідомлення - рішення № та № від 08.02.2011 року - протиправними і такими, що підлягають скасуванню. З таких підстав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення на позовну заяву, позов не визнав. В обґрунтування заперечень пояснив суду, що позаплановою виїзною документальною перевіркою ТОВ "Рейтингбудпроект" встановлено порушення товариством п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" №334/94-ВР від 28.12.1994 року і пп.7.4.1, пп.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 року, в результаті чого занижено податок на прибуток за ІІІ квартал 2008 року на суму 2360,40 грн. та завищено податковий кредит за серпень 2008 року на суму 1888,33 грн. Даний висновок податковим органом було зроблено на підставі аналізу господарських операцій між позивачем та ПП Лайкост. Вказує на неможливість здійснення ПП Лайкост господарських операцій на виконання договору, укладеного з позивачем, з урахуванням часу оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна, віддаленості контрагентів один від одного та відсутність у ПП Лайкост документального підтвердження обсягу матеріальних ресурсів економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або надання послуг, необхідних умов для досягнення результатів відповідної господарської діяльності, економічної діяльності, в тому числі і відсутність управлінського, технічного персоналу. Крім того, пояснив суду, що стосовно посадових осіб (директора ОСОБА_4М.) ПП Лайкост було порушено кримінальну справу за №1-127/10 за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України. 25-26 травня 2010 року Рівненським міським судом постановлено вирок по кримінальній справі №1-386/10, обєднаній в одне провадження зі справою №1-127/10 за обвинуваченням ОСОБА_4, в скоєні злочинів передбачених ст.205 КК України, тобто судом встановлено, що діяльність ПП Лайкост носила фіктивний характер. У звязку з наведеним просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.04.2006 року ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Рейтингбудпроект" (далі - ТОВ "Рейтингбудпроект") зареєстроване юридичною особою, що підтверджується довідкою статистики з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (а.с.42), видами діяльності позивача за КВЕД є: діяльність у сфері інжинірингу, будівництво будівель, розвідувальне буріння, діяльність автомобільного вантажного транспорту, виробництво готових для використання бетонних сумішей, посередництво в торгівлі товарами широкого асортименту.

З матеріалів справи вбачається, що з 27.01.2011 р. по 31.01.2011 р. Державною податковою інспекцією у м. Рівне (далі ДПІ в м. Рівне) на підставі наказу №108 від 26.01.2011 року (а.с.8-9), було проведено невиїзну документальну перевірку ТОВ "Рейтингбудпроект" щодо правильності нарахування та своєчасності сплати податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість при проведенні фінансово-господарських операцій з ПП «Лайкост»за період з 01.11.2007р. по 31.10.2010р., за результатами якої складено акт №86/23-100/34388110 від 31.01.2011 р. (а.с.11-14).

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № від 08.02.2011 року, яким ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Рейтингбудпроект" збільшено суму грошового зобов'язання по податку на прибуток на загальну суму 2950,50 грн., у тому числі за основним платежем - 2360,40 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 590,10 грн. (а.с.23);

- № від 08.02.2011 року, яким ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Рейтингбудпроект" збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість на загальну суму 2360,41 грн., у тому числі за основним платежем - 1888,33 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 472,08 грн. (а.с.24).

Не погодившись з даними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач 28.02.2011 року звернувся з скаргою №3 (а.с.15-17) до ДПА в Рівненській області про скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 08.02.2011 року. Рішенням ДПА в Рівненській області про результати розгляду скарги №8411/25-16/145 від 22.04.2011 року дані податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скарга директора ТОВ "Рейтингбудпроект" - без задоволення (а.с.18-22).

В основу оспорюваних податкових повідомлень-рішень покладено висновки про встановлення перевіркою порушень ТОВ "Рейтингбудпроект" вимог пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" №334/94-ВР від 28.12.1994 року та пп.7.4.1, пп.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 року, в результаті чого позивачем у перевіряємому періоді занижено податок на прибуток на суму 2360,40 грн. та завищено податковий кредит на суму 1888,33 грн.

Вказані висновки зроблені податковим органом на підставі аналізу господарської операції ТОВ "Рейтингбудпроект" по отриманню щебеню від ПП Лайкост. Зазначена операція оформлена первинною документацією позивача, яка була надана податковому органу, копії якої долучені до матеріалів справи та досліджені судом, а саме: податковою та видатковою накладними, що стосуються вказаного договору поставки (а.с.39,40), журналом реєстрації довіреностей ТОВ "Рейтингбудпроект" (а.с.41). Позивачем на протязі періоду, що перевірявся здійснювалась оплата товару відповідно до умов договору в безготівковій формі, що підтверджується матеріалами справи, а саме: копіями банківських виписок та копією рахунка-фактури №1408-1 від 14.08.2008 року (а.с.71-72). Актом перевірки встановлено відсутність у позивача кредиторської/дебіторської заборгованості по розрахунках з ПП Лайкост.

Із змісту акту перевірки слідує, що операції з поставки товарів (робіт, послуг) для ТОВ "Рейтингбудпроект" від ПП Лайкост не здійснювалися, а невиконання законодавчо встановлених обовязків по сплаті податку на додану вартість та податку на прибуток доводить факт порушення інтересів держави та суспільства на отримання належних сум податку на додану вартість та податку на прибуток при тому, що ТОВ «Рейтингбудпроект» отримало від ПП «Лайкост»податкову вигоду шляхом формування «штучного»податкового кредиту. Крім того, в акті перевірки зазначено, що Рівненським міським судом 25-26 травня 2010 р. постановлено вирок по справі №1-386/10, об'єднаній в одне провадження зі справою №1-127/10 за обвинуваченням ОСОБА_4 (директора ПП "Лайкост") в скоєнні злочинів передбачених ст. 205 Кримінального кодексу України. На думку відповідача, даним вироком встановлено, що діяльність ПП Лайкост носила фіктивний характер.

З перелічених вище підстав, податковим органом зроблено висновок про те, що платником податків порушено вимоги пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" №334/94-ВР від 28.12.1994 року та пп.7.4.1, пп.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 року, в результаті чого, позивачем у перевіряємому періоді за ІІІ квартал 2008 року занижено податок на прибуток на суму 2360,40 грн. та у серпні 2008 року завищено податковий кредит на суму 1888,33 грн.

Однак, з вказаними висновками податкового органу суд не погоджується з огляду на таке.

Надаючи правову оцінку податковому повідомленню № від 08.02.2011 року, яким ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Рейтингбудпроект" збільшено суму грошового зобов'язання по податку на прибуток на загальну суму 2950,50 грн., у тому числі за основним платежем - 2360,40 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 590,10 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств№334/94-ВР від 28.12.1994 року (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно з пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 цього Закону, до складу валових витрат включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Пункт 5.3 ст.5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачає вичерпний перелік витрат платника податку, що не включаються до складу валових. Серед таких обмежень витрати на придбання щебеню, які були виключені відповідачем зі складу валових витрат позивача, відсутні. Крім того, відповідно до п.п.5.11 ст.5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств №334/94-ВР від 28.12.1994 року (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлення додаткових обмежень щодо включення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, які зазначені в цьому Законі, не дозволяється.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог запиту ДПА в Рівненській області №23540/35-30 від 18.11.2010 року (а.с.67) ТОВ "Рейтингбудпроект" на адресу податкового органу було надано лист - відповідь №88 від 30.11.2010 року (а.с.68). Даною відповіддю позивач повідомив, що в період з 01.10.2007 року по 30.09.2010 року між ТОВ "Рейтингбудпроект" та ПП «Лайкост»було проведено лише одну фінансово-господарську операцію на суму 11330 грн., що було відображено як в бухгалтерському так і в податковому обліку. Операції з коригування в бухгалтерському і податковому обліку по взаємовідносинах з ПП «Лайкост»не проводилися. Зі змісту даної відповіді також вбачається, що окрім зазначеної в ній інформації, позивач надав податковому органу долучені до неї первинні документи, а саме: копії видаткової накладної №334 від 26.08.2008 року, податкової накладної №334 від 26.08.2008 року, картку по 631 рахунку бухгалтерського обліку за період з 01.10.2007 року по 30.09.2010 року, сторінку книги обліку придбання товарів, робіт та послуг з реєстром податкових накладних за серпень 2008 року. Будь-яких зауважень щодо відсутності, неповноти чи невідповідності долучених до відповіді на лист копій документів податковий орган позивачу не пред'являв, актів про нестачу документів згідно переліку - не складав. Зауважень до форми та змісту даних документів в акті перевірки податковим органом теж не зазначено.

У відповідності до пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств№334/94-ВР від 28.12.1994 року (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Частинами 1,2 статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні№996-XIV від 16.07.1999 року (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується представником відповідача, надані позивачем та використані під час проведення перевірки видаткові накладні, податкові накладні та рахунок-фактура, в силу Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні№996-ХІV від 16.07.1999 року (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), є первинними документами, оскільки мають всі необхідні встановлені ним обов'язкові реквізити. Докази того, що вказані накладні чи рахунок-фактура не мають юридичної сили або визнані в установленому порядку недійсними - відсутні. Крім того, судом встановлено, матеріалами справи підтверджується і представником відповідача не заперечується, що на момент існування господарських правовідносин між позивачем і контрагентом, вказаним в акті перевірки, останній мав цивільну правоздатність, чинну державну реєстрацію і не був позбавлений права укладати угоди у відповідності до вимог діючого законодавства. Відтак, віднесення позивачем до складу валових витрат суми, сплаченої за щебінь та переданої за видатковою накладною, відповідає вимогам п. 5.3.9 п.5.3 ст. 5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин). Враховуючи викладене, суд вважає протиправним виключення відповідачем витрат по придбанню щебеню за договором поставки зі складу валових витрат ТОВ "Рейтингбудпроект", оскільки дані витрати позивачем підтверджені належною документацією, а саме: видатковою й податковою накладними, розрахунковими документами, які оформлені у відповідності до вимог чинного законодавства.

На підтвердження факту використання придбаного у ПП «Лайкост»щебеню у власній господарській діяльності позивачем надано: договір підряду на виконання робіт укладений з АТЗТ «Фірма Одяг»за №63/Б від 01 травня 2008 року з додатками (а.с.117-132); акт приймання виконаних підрядних робіт за вересень 2008 року (форми КБ-2в) (а.с.133-138). З даного акту вбачається, а саме колонки №3 найменування робіт і витрат, одиниця виміру вбачається, що на влаштування пластового дренажу ТОВ "Рейтингбудпроект" використовував щебінь придбаний, у ПП «Лайкост».

Суд також звертає увагу, що відповідно до п. 6 розділу 1, п. 5.2 розділу 2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України № 984 22.12.2010р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.01.2011 за №34/18772, факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

За кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Всупереч цьому, акт перевірки не містить підтверджуючих доказів щодо відсутності наміру у позивача на створення правових наслідків за результатами господарської операції з ПП Лайкост, а твердження представника відповідача про це спростовується наявними в матеріалах справи первинними документами, оформленими у відповідності до вимог чинного законодавства.

Суд критично оцінює висновки податкового органу про те, що договір поставки, укладений між ТОВ "Рейтингбудпроект" та ПП «Лайкост» є нікчемним з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Статтею 228 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Згідно з ч. 2 цієї ж статті правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Державною податковою інспекцією жодних доказів того, що ТОВ "Рейтингбудпроект" та/або ПП «Лайкост»під час укладання договору поставки завідомо (з прямим або непрямим умислом) діяли всупереч інтересам держави і суспільства суду не надано.

Судом також не беруться до уваги доводи відповідача про те, що вироком Рівненського міського суду від 25-26 травня 2010 року по кримінальній справі №1-386/10 (а.с.74-108) встановлено факт фіктивної господарської діяльності ПП Лайкост. Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що кримінальну справу за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України було порушено стосовно ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, а саме за створення та придбання субєктів підприємницької діяльності - ПП ТЕК Транс ОСОБА_11, ПП Агроімпекс-Ресурс, ПОГ Інвабуд, ПП Паритет, ПП Західлісбуд, ПП Форестер Груп з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона. Як вбачається зі змісту вироку, судом встановлено відсутність бухгалтерського та податкового обліку, основних та оборотних засобів, найманих працівників у таких платників податків, як ПП ТЕК Транс ОСОБА_11, ПП Агроімпекс-Ресурс, ПОГ Інвабуд, ПП Паритет, ПП Західлісбуд, ПП Форестер Груп та констатовано відсутність розумних економічних або інших причин (ділової мети) здійснення господарської діяльності і відсутність можливості виконання будь-яких господарських зобовязань. Даний перелік юридичних осіб є вичерпним і ПП Лайкост в ньому відсутній. Крім того, зі змісту вироку не вбачається, що ПП Лайкост було створено з метою прикриття незаконної діяльності, або для здійснення господарської діяльності забороненої законом, а також не встановлено, що господарська діяльність даного підприємства заподіяла шкоду державі. Враховуючи наведене, суд відхиляє доводи відповідача про те, що вироком Рівненського міського суду по кримінальній справі №1-386/10 встановлено факт фіктивної діяльності ПП Лайкост.

Твердження представника відповідача про те, що діяльність ПП Лайкост є фіктивною, так як вироком засуджено директора ПП Лайкост ОСОБА_4, також не беруться судом до уваги, оскільки даним вироком встановлено, що ОСОБА_4 діяв в складі організованої злочинної групи, як фізична особа, а не посадова особа (директор) ПП Лайкост. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку, що висновки податкового органу про нікчемність правочину між ТОВ "Рейтингбудпроект" та ПП Лайкост є необґрунтованими, а посилання на вирок Рівненського міського суду по кримінальній справі №1-386/10 в обґрунтування висновків викладених в акті перевірки - безпідставним.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що висновок ДПІ в м. Рівне щодо заниження позивачем у ІІІ кварталі 2008 року податку на прибуток у сумі 2360,40 грн., є безпідставним, а податкове повідомлення - рішення № від 08.02.2011 року, яким ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Рейтингбудпроект" збільшено суму грошового зобов'язання по податку на прибуток на загальну суму 2950,50 грн., у тому числі за основним платежем - 2360,40 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 590,10 грн., є протиправним та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку податковому повідомленню № від 08.02.2011 року, яким ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Рейтингбудпроект" збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість на загальну суму 2360,41 грн., у тому числі за основним платежем - 1888,33 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 472,08 грн., суд виходить з наступного.

Згідно з п.7.4.1. п.7.4 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість№168 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Вичерпний перелік операцій, що не є об'єктом оподаткування, визначений в п.3.2 ст. 3 Закону України Про податок на додану вартість (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Серед даного переліку операції по придбанню щебеню, відсутні. Як вже зазначалося вище, щебінь поставлений ПП Лайкост для позивача, використовувався останнім в своїй господарській діяльності. Суд вважає, що підстави для виключення зі складу податкового кредиту товариства витрат, понесених на оплату щебеню відсутні, оскільки отримання такого товару за договором поставки не суперечить чинному законодавству, та є такими, що спрямовані на отримання доходів, а тому належать до господарської діяльності позивача в розумінні податкового законодавства.

У відповідності до п.п. 7.4.4. п. 7.4 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Згідно з пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно до пп.7.5.1. п.7.5. ст.7 вказаного Закону, датою виникнення права платника податку па податковий кредит вважається дата здійснення першої з наступних подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг); або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг). Зауважень до форми та змісту податкових накладних в акті перевірки податковим органом не зазначено.

Податковий кредит по отриманому щебеню позивачем повністю підтверджено відповідними податковими накладними (а.с.40), що не заперечується відповідачем.

Судом встановлено, що податкова та видаткова накладні, рахунок-фактура були складені контрагентом ТОВ "Рейтингбудпроект" і містять всі необхідні реквізити. Крім того, зобов'язання за договором поставки були виконані сторонами в повному обсязі, розрахунок проведений у відповідності до умов договору, заборгованість ТОВ "Рейтингбудпроект" перед ПП Лайкост, відсутня.

Статтею 67 Господарського кодексу України передбачено, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Судом встановлено достовірність підтвердження фактичності здійснення позивачем господарських операцій, сплати податку на додану вартість та його сум, а отже і правомірність віднесення сум податку, сплаченого у зв'язку з придбанням таких робіт до податкового кредиту.

За таких обставин, суд вважає, висновок відповідача про порушення позивачем вимог п.п.7.4.1, п.п.7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість, внаслідок яких у серпні 2008 року завищено податковий кредит на суму 1888,33 грн. безпідставним, а податкове повідомлення-рішення повідомленню № від 08.02.2011 року, яким ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Рейтингбудпроект" збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість на загальну суму 2360,41 грн., у тому числі за основним платежем - 1888,33 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 472,08 грн. протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що відповідач при прийнятті податкових повідомлень-рішень № та № від 08.02.2011 року, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не в спосіб визначений чинним законодавством, а тому вказані податкові повідомлення-рішення є протиправними, такими, що прийняті без урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішень і підлягають скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. У відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийнятих ним податкових повідомлень-рішень № та № від 08.02.2011 року.

При зазначених обставинах, вимоги позивача правомірні, обґрунтовані і підлягають до задоволення в повному обсязі, а заперечення відповідача суд відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівне № від 08.02.2011 року, яким ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Рейтингбудпроект" збільшено суму грошового зобов'язання по податку на прибуток на загальну суму 2950,50 грн., у тому числі за основним платежем - 2360,40 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 590,10 грн. та № від 08.02.2011 року, яким ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Рейтингбудпроект" збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість на загальну суму 2360,41 грн., у тому числі за основним платежем - 1888,33 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 472,08 грн.

Присудити на користь позивача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Рейтингбудпроект" із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3,40 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Ткачук Н.С.