Справа № 2а-6325/10/2670
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2011-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-6325/10/2670 Головуючий у 1-й інстанції: Векуа Н.Г.
Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" лютого 2011 р. м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого суддів при секретарі Хрімлі О.Г., Літвіної Н.М., Чаку Є.В., Архіповій Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про визнання недійсним рішення про відмову у наданні статусу учасника бойових дій, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_5 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про визнання недійсним рішення про відмову у наданні статусу учасника бойових дій, зобов'язання надати йому такий статус та видати відповідне посвідчення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 червня 2010 року адміністративний позов задоволений.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню з ухваленням нової з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 перебував на навчанні в Львівській середній спеціальній школі міліції (ЛССШМ) МВС СРСР в період з 1987 по 1989 роки.

Згідно наказу ЛССШМ МВС СРСР № 257 від 21.11.1988 року ОСОБА_5 був відряджений для проходження служби в м. Баку Азербайджанської РСР з 21.11.1988 року по 21.01.1989 року, згідно з наказом ЛССШМ МВС СРСР № 90 від 15.05.1989 року, вдруге проходив службу у м. Баку Азербайджанської РСР у період з 23.05.1989 року по 20.07.1989 року, для виконання спеціальних завдань в умовах надзвичайного стану та при вирішенні збройних конфліктів по нормалізації обстановки, відновлення законності та правопорядку на території Азербайджанської Радянської соціалістичної республіки.

22.06.2009 року позивач звернувся до Комісії Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій із заявою про визнання його учасником бойових дій у зв'язку з перебуванням у службовому відрядженні по виконанню ним спеціальних завдань в умовах надзвичайного стану при вирішенні збройних конфліктів, відновлення законності та правопорядку на території колишнього СРСР.

За результатом розгляду матеріалів ОСОБА_5, відповідач прийняв рішення про відмову у визнанні його учасником бойових дій за відсутністю правових підстав, про що свідчить витяг із протоколу № 66 засідання Комісії ГУ МВС України в місті Києві з розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусів учасника бойових дій та учасника війни.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»ветеранами війни визнаються - учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу PCP (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу PCP проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Військовослужбовці Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які за рішенням відповідних державних органів були направлені для виконання миротворчих місій або у відрядження в держави, де в цей період велися бойові дії.

Перелік держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1994 року за № 63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» затверджено Перелік держав, яким надавалася допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ колишнього Союзу PCP, і періодів бойових дій на їх території.

Відповідно до пункту вказаного Переліку «Інші країни - після грудня 1979 р.»спростовує п. 6 приміток до Переліку, згідно якого положення цього пункту стосуються лише військових фахівців.

Це означає, що учасником бойових дій у розумінні п. 2 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»є особа, яка безпосередньо проходила службу, працювала чи перебувала у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брала участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Крім того, судом першої інстанції не було враховано ті умови, які визначені в примітках до Переліку, де в п. 6 вказано, що Генеральним штабом Збройних Сил колишнього Союзу РСР і після 1979 року направлялися військові фахівці в країни, на території яких велися бойові дії, але Генеральний штаб Збройних Сил України не володіє такою інформацією. Військовим фахівцям у таких випадках пільги надавалися на підставі довідок 10 Головного управління Генерального штабу Збройних СРСР про їх особисту участь у бойових діях».

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскільки позивачем не було надано довідки 10-го Головного управління Генерального штабу Збройних Сил СРСР про його особисту участь у бойових діях, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про зобов'язання Головне управління МВС України в м. Києві визнати його учасником бойових дій.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, у зв'язку з чим постанова підлягає скасуванню з ухваленням нової про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві -задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 червня 2010 року -скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 відмовити.

Повний текст постанови виготовлений 28 лютого 2011 року.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.Г. Хрімлі

Судді Н.М. Літвіна

Є.В. Чаку